АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1144/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А.О. Доповідач - Демченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р.,
Волошина М.П.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину, аліментів на
повнолітню доньку на період навчання,-

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з уточненим в ході
розгляду справи позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину, аліментів на
повнолітню доньку на період навчання,
мотивуючи тим, що від шлюбу з
відповідачем вони мають повнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її
утриманні.

Зазначала, що на теперішній час
повнолітня донька ОСОБА_4 продовжує
навчання на бюджеті у Німеччині в
Університеті прикладних наук
м.Міттвайда. Обов'язковою умовою під
час її навчання є сплата внесків на
медичне страхування, які нею були
сплачені. Також існують додаткові
витрати, пов'язані з орендою житла. Для
повноцінного харчування
неповнолітньої доньки ОСОБА_5
необхідно щомісячно 800 грн., витрати на
школу складають близько 400 грн., витрати
на розвиток її здібностей складають 250
грн. Витрати на лікування доньки ОСОБА_5
вона несе самостійно.

Посилаючись на те, що відповідач
повинен брати участь в утриманні дітей
та у додаткових витратах на них, що
добровільно матеріальну допомогу він
не надає, а тому просить стягнути з
відповідача кошти на утримання
(аліменти) ОСОБА_5 в розмірі 25% зі всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи із дня пред'явлення позову і
до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з відповідача кошти на
утримання (аліменти) повнолітньої
ОСОБА_4, що продовжує навчання, в
розмірі 25% зі всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову і до досягнення
двадцяти трьох років; стягнути з
відповідача кошти на додаткові витрати
на ОСОБА_5 в розмірі 800 грн.

Рішенням Самарського районного
суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від
усіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 додаткові витрати у розмірі 428
грн.75 коп., одноразово. Стягнуто з
ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4
у розмірі 1/10 частини від усіх видів
його заробітку (доходу) щомісячно.
Стягнення аліментів на повнолітню
доньку ОСОБА_4 здійснювати із 27 вересня
2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В іншій
частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про зміну рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013 року
і ухвалення нового рішення в частині
стягнення аліментів на утримання дітей
у розмірі 25% на неповнолітню доньку
ОСОБА_5 та 25% на повнолітню доньку
ОСОБА_4 до досягнення нею 23 років, в
іншій частині рішення залишити без
змін, зазначаючи, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні з наступних підстав.

Частиною 2 ст.18 СК України
передбачено, що суд застосовує ті
способи захисту прав або інтересів
учасників сімейних відносин, які
встановлені законом або
домовленістю(договором) сторін.

Статтею 189 СК України визначено,
що батьки мають право укласти договір
про сплату аліментів на дитину, у якому
визначити розмір та строки виплати.
Умови договору не можуть порушувати
права дитини, які встановлені СК
України. Договір укладається у
письмові формі і нотаріально
посвідчується.

Домовленості(договору) щодо
сплати аліментів на утримання дітей, як
убачається з матеріалів справи, між
сторонами у справі немає.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен

ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і

платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх

дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх

дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідач ОСОБА_3 є батьком
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та повнолітньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.181 СК України -
способи виконання батьками обов'язку
утримування дітей визначаються за
домовленістю ними, а в разі відсутності
такої домовленості кошти (аліменти) на
утримання дітей стягуються за рішенням
суду, вони присуджуються у частці від
доходу матері, батька або у твердій
грошовій сумі.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України
визначено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
менш, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ч.1 ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Положеннями ст.191 СК України
встановлено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

З урахуванням наведеного, того, що
відповідач працездатний, працює, а тому
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до ст.183 СК
України, прийшов до правильного
висновку щодо стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5.

Проте, визначений судом розмір
аліментів 1/6 частини заробітку
щомісячно на неповнолітню дитину є
необґрунтовано заниженим. А тому з
урахуванням майнового та сімейного
становища відповідача та позивачки,
можливості надання утримання доньці
матір'ю, розмір присуджених до
стягнення з відповідача аліментів
підлягає збільшенню до 1/4 частини його
заробітку (доходів) щомісячно.

Посилання відповідача на те, що він на
даний час проживає разом з батьками,
здійснює за ними належний догляд,
оскільки вони є пенсіонерами, а тому
потребують догляду та піклуванню,
колегія суддів вважає
необґрунтованими та такими, що не
знайшли свого підтвердження в суді.

З матеріалів справи вбачається, що
батьки відповідача є пенсіонерами,
отримують пенсію. Даних про те, що
потребують стороннього догляду та
піклуванню, в матеріалах не має.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_4, яка
продовжує навчання, то вони
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.199
СК України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків з ким проживає дочка та
син. За змістом зазначених статей
ОСОБА_2 має право звернутися з позовом.
Однак, такий позов міг бути поданий в
інтересах повнолітньої, яка повинна
бути позивачем у зазначеній справі, а з
врахуванням того, що остання є
дієздатною, то аліменти мають бути
стягнуті на її, а не інших осіб, користь.

Ці положення закону при вирішенні
позову ОСОБА_2 районним судом не
враховані, аліменти стягнуті на
користь матері повнолітньої.

Доводи апеляційної скарги на те, що
позивачка несе витрати, пов'язані з
навчанням повнолітньої доньки та
повним її утриманням, колегія суддів до
уваги не приймає, оскільки вони є
хибними.

В іншій частині рішення Самарського
районного суду м.Дніпропетровська від
06 грудня 2013 року не було оскаржено, а
тому апеляційним судом не
переглядається.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, з'ясувавши в достатньо повному
об'ємі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм правову оцінку, приходить
до висновку, що рішення Самарського
районного суду м.Дніпропетровська
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Самарського районного
суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013
року в частині стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 змінити,
збільшивши розмір аліментів з 1/6
частини до 1/4 частини.

Рішення Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 06 грудня 2013 року
в частині задоволення позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
повнолітню доньку на період навчання
скасувати і в цій частині позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне
з моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: