АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1721/14
Головуючий у 1 інстанції - Трусової Т.О.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

30 січня 2014 року
м.Київ

Колегія судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого судді
Панченка М.М.

Суддів
Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
17 жовтня 2013року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про перевід прав та обов»язків покупця
за договором купівлі-продажу частини
квартири та визнання дій нотаріуса
неправомірними та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про стягнення
компенсації вартості частини
квартири, стягнення матеріальних
витрат та відшкодування моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_1
звернулась позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 і просила винести
рішення, яким перевести на позивачку
права та обов»язки покупця за
договором купівлі-продажу частини
квартири та визнання дій нотаріуса
неправомірними.

Зазначала, що вона володіє на
праві власності 1/3 частиною квартири
АДРЕСА_1, однак 6.12.2012 року, в порушення
вимог ст.362 ЦК України, відповідачами
була вчинена угода купівлі-продажу
інших 2/3 частин цієї квартири без
врахування переважного права
позивачки на її придбання, яка була
посвідчена третьою особою нотаріусом
ОСОБА_5 /а.с.2-3/.

В ході розгляду справи із
зустрічним позовом до ОСОБА_1
звернулась ОСОБА_4 і просила суд
винести рішення, яким припинити своє
право власності на 2/3 спірної квартири,
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
компенсацію за 2/3 частини спірної
квартири у сумі 239.700 грн., компенсацію
за здійснений ремонт спірної квартири
та її утримання у розмірі 20.200 грн. та
відшкодувати моральну шкоду у сумі 5.000
грн./а.с.49-54/.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 17 жовтня 2013року первісний
та зустрічний позови задоволено
частково /а.с.130-135/.

З урахуванням ухвали Дарницького
районного суду м.Києва від 4.11.2013 року
про внесення виправлень в резолютивній
частині рішення /а.с.145-146/ судом
ухвалено:

- перевести на ОСОБА_1 права та
обов»язки покупця за договором
купівлі-продажу 2/3 частин квартири
АДРЕСА_1, укладеного 6 грудня 2012 року між
ОСОБА_2, ОСОБА_3 (продавці) та ОСОБА_4
(покупець), посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованому у реєстрі за №5657;

- припинити право власності ОСОБА_4 на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, стягнувши на
її користь шляхом видачі з депозитного
рахунку Дарницького районного суду
м.Києва грошових коштів у сумі 239.700 грн.,
внесених згідно квитанції №КЗV1000РТ7
від 19 серпня 2013 року;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
9.217 грн.57 коп. на відшкодування витрат
на утримання та поліпшення майна,435
грн.33 коп. на відшкодування майнової
шкоди та 4.000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а всього 13.652 грн.90 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 по 656 грн.60 коп. судових
витрат з кожного.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 114
грн.70 коп. судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення в частині
задоволеного зустрічного позову щодо
стягнення з неї на користь ОСОБА_4
матеріальної та моральної шкоди у
загальній сумі 13.217 грн.57 коп., з тих
підстав, що матеріальних витрат, на які
посилається ОСОБА_4, вона, скаржниця,
будь-якого відношення не має, а,
оскільки не заподіювала будь-якої
шкоди та не порушувала її інші права,
відповідно, суд безпідставно стягнув
моральну шкоду на користь ОСОБА_4 у
сумі 4.000 грн./а.с.149-150/.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційну скаргу в межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Рішення суду першої інстанції належить
скасувати в частині задоволених вимог
зустрічного позову ОСОБА_4 щодо
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні зустрічного позову щодо
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, а в решті рішення залишити без
змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 складається із двох кімнат
житловою площею 30,5 кв. м. та загальною
площею 50,8 кв.м., яка перебувала у
спільній частковій власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, по 1/3 частці у кожного
із співвласників.

Встановлено також, що указаною
квартирою користувалась лише
позивачка ОСОБА_1, а інші співвласники
проживали за іншою адресою.

Як слідує із матеріалів справи,
відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
від 6.12.2012 року за реєстровим №5657,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_4
купила 2/3 частини вище зазначеної
квартири АДРЕСА_1. Інша 1/3 частина
указаної квартири, після укладення
зазначеного договору, залишалась у
спільній частковій власності
позивачки ОСОБА_1.

Оскільки учасниками вище зазначеної
угоди не були дотримані вимоги ч.1ст.362
ЦК України, згідно якої, у разі продажу
частки у праві спільної часткової
власності співвласник має переважне
право перед іншими особами на її
купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, тим самим було порушено право
позивачки на переважне право придбання
частини спірної квартири, у зв»язку з
чим вона звернулась з даним позовом до
суду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1,
та, перевівши на неї права та обов»язки
покупця 2/3 частин спірної квартири, суд
першої інстанції одночасно стягнув з
позивачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
витрати на ремонт спірної квартири та
оплату комунальних послуг за час
користування ОСОБА_4 цією квартирою, а
також моральну шкоду у сумі 4.000 грн.

Як слідує із рішення суду першої
інстанції, судом стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 13.217 грн.52 коп., які
становлять витрати на: оплату
житлово-комунальних послуг у сумі 1.194
грн.68 коп. /а.с.67-68/; проведення
ремонтно-оздоблювальних робіт у
спірній квартирі, відповідно до
договору підряду №22/05 від 22.05.2013 на
суму 6.859 грн.32 коп. /а.с.104-106,59, 107-108/;
придбання будівельних матеріалів на
суму 1.163 грн.57 коп. /а.с.102-103/.

На підтвердження понесених указаних
витрат ОСОБА_4 долучила до матеріалів
справи відповідні платіжні документи.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4
в частині стягнення указаний витрат,
суд керувався на підставі аналогії
закону статтею 390 ЦК України, згідно
якої добросовісний набувач має право
вимагати від власника майна
відшкодування витрат на утримання
майна та його поліпшення в разі
неможливості відокремити ці
поліпшення від майна без завдання йому
шкоди.

Однак, указана аргументація суду
першої інстанції є некоректною,
оскільки ОСОБА_4 не можна вважати
добросовісним набувачем. Так, ОСОБА_4
знаючи, що купує частину квартири, яка
перебуває у спільній частковій
власності, а, відповідно, як учасник
договірних відносин, зобов»язана була
пересвідчитись, що інший співвласник
цієї квартири, ОСОБА_1, була належним
чином повідомлена про продаж іншими
співвласниками належної їм частини
спірної квартири. Однак цього не
зробила, незважаючи на те, що могла і
зобов»язана була пересвідчитись, чи не
порушуються при укладені угоди щодо
придбання нею 2/3 частин квартири, права
іншого співвласника, а тому в розумінні
ч.1 ст.388 ЦК України вона не є
добросовісним набувачем.

Таким чином, як встановлено судом
першої інстанції відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були грубо порушені
майнові права позивачки ОСОБА_1.

Із наведеного слідує, що ОСОБА_4 без
будь-яких правових підстав розпочала
здійснювати ремонт у квартирі АДРЕСА_1,
а тому ризик понесених нею витрат на
цей ремонт лежить лише на ній.

Понесені ОСОБА_4 витрати у сумі 1.194 грн.68
коп. на оплату комунальних послуг по
квартирі АДРЕСА_1 за період з грудня 2012
року по 2013 рік, також не можуть бути
предметом стягнення з ОСОБА_1.
Оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_4
в указаний період користувалася
спірною квартирою, а тому зобов»язана
була і оплачувати квартплату та
комунальні послуги.

Як встановлено судом першої інстанції,
ще в грудні 2012 року безпосередньо після
укладення договору купівлі-продажу 2/3
частин спірної квартири, ОСОБА_4 за
допомогою слюсарів відкрила замок
вхідних дверей цієї квартири і з того
часу періодично користувалась цією
квартирою, що не заперечується
позивачкою ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 не винна будь-яким
чином в понесенні ОСОБА_4 указаних
матеріальних витрат, а тому
пред»явлений до неї позов в цій частині
є безпідставним.

Оскількиё як встановлено судом, ОСОБА_1
не вчиняла будь-яких неправомірних дій
і не порушувала будь-яким чином права
та інтереси ОСОБА_4, тому, в розумінні
ст.1167 ЦК України, відсутні правові
підстави для задоволення зустрічного
позову щодо стягнення з ОСОБА_1
моральної шкоди на користь ОСОБА_4.

Виходячи з указаних норм матеріального
права, та враховуючи встановлені в
судовому засіданні обставини і
відповідні їм правовідносини, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволеного зустрічного
позову ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_1
на її користь матеріальних витрат та
моральної шкоди, як ухваленого
всупереч дійсним обставинам справи, та
ухвалення нового рішення про відмову у
позові в цій частині, а в решті рішення
залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що, відповідно
до ст.88 ЦПК України, в порядку розподілу
судових витрат, належить скасувати
рішення в частині стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_4 судових витрат у сумі
224 грн.82 коп.

Стягнення судових витрат на користь
ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги не
може бути задоволено, оскільки, згідно
квитанції /а.с.157/ указану проплату
скаржниця не здійснювала.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 17 жовтня
2013року в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 9.217 грн.57 коп. на
відшкодування витрат на утримання та
поліпшення майна, 435 грн.33 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 4.000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
а всього 13.217 (тринадцять тис. двісті
сімнадцять) грн.57 коп. та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_4 в задоволенні зустрічного
позову в частині стягнення на її
користь з ОСОБА_1 витрат на утримання та
поліпшення майна, витрат на
відшкодування майнової шкоди та в
частині відшкодування моральної шкоди,
а в решті рішення залишити без змін.

Скасувати рішення в частині стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових
витрат у сумі 224(двісті двадцять чотири)
грн.82 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді