У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Дем'яносова М.В.,
Євтушенко О.І.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
публічного акціонерного товариства
«Київгаз» про визнання права та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі його
представника ОСОБА_4 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
27 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, публічного акціонерного
товариства «Київгаз» (далі - ПАТ
«Київгаз») про визнання за ним права на
замовлення робіт з демонтажу належного
ОСОБА_3 газопроводу, що прокладений
надземним способом вздовж меж
земельної ділянки ОСОБА_5, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4, та прокладенням газопроводу в
цій частині підземним способом, а також
зобов'язання ПАТ «Київгаз» вчинити дії,
направлені на демонтаж зазначеного
газопроводу з наступним його монтажем
підземним способом.

ОСОБА_5 указував на те, що він є
власником земельних ділянок по
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4. Водночас ОСОБА_3 є
власником газопроводу, проект
прокладення якого затверджено ПАТ
«Київгаз». Вказаний газопровід
прокладений надземним способом з
бульвару Дружби Народів уздовж меж
земельної ділянки по АДРЕСА_3 з
порушенням Правил безпеки систем
газопостачання України, вимог ДБН та
перекриває доступ до належних ОСОБА_5
земельних ділянок, чим чиняться йому
перешкоди у праві користування майном.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
31 жовтня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право на
замовлення робіт з демонтажу

прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_2 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі

земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, а
також наступного монтажу газопроводу в
цій частині підземним способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» за рахунок
ОСОБА_3 на підставі

замовлення ОСОБА_5 видати ОСОБА_5
технічні умови, необхідні для
демонтажу прокладеного надземним
способом до житлового будинку
АДРЕСА_2 газопроводу в частині, що
проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4, а також наступного монтажу
газопроводу в цій частині підземним
способом, зобов'язано ПАТ «Київгаз» за
рахунок ОСОБА_3 на підставі замовлення
ОСОБА_5 виготовити, погодити та надати
ОСОБА_5 проектну документацію на
газопостачання житлового будинку
АДРЕСА_2, в якій передбачити демонтаж
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_2 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, а також наступний
монтаж газопроводу в цій частині
підземним способом.

Зобов'язано ПАТ «Київгаз» за рахунок
ОСОБА_3 на підставі

замовлення ОСОБА_5 здійснити демонтаж
прокладеного надземним способом по
житлового будинку АДРЕСА_2 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_3 АДРЕСА_4, а також здійснити
наступний монтаж газопроводу в цій
частині підземним способом.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі його
представника ОСОБА_4 просить скасувати
судові рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
суд першої інстанції, з

висновками якого погодився
апеляційний суд, виходів із того, що
позивач як власник земельних ділянок
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Однак з таким
висновком повністю погодитися не
можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам судові рішення не
відповідають.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування збитків.

Установлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 09 серпня 1994 року
ОСОБА_7 придбав будинок АДРЕСА_2 у
ОСОБА_8 (а.с. 25).

ОСОБА_7 на підставі рішення Київської
міської Ради народних депутатів від 07
липня 1998 року отримав акт про право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 для обслуговування жилого
будинку та господарських будівель (а.с.
24).

На замовлення ОСОБА_7 ПАТ «Київгаз»
видав технічні умови на газифікацію
будинку АДРЕСА_2

На підставі виданих технічних умов ТОВ
«Іком-Сервіс» розробив робочий проект
на газопостачання вказаного житлового
будинку.

Проектна документація виконана ТОВ
«Іком-Сервіс» була перевірена ПАТ
«Київгаз» на відповідність технічним
умовам на проектування, що
підтверджується висновком № 5389 від 18
березня 2003 року.

Відповідно до акта балансової
належності газових мереж (ГРП) і
експлуатаційної відповідальності
сторін ОСОБА_7 для забезпечення газом
належного йому будинку за власні кошти
побудував за проектом газопостачання
газопровід середнього тиску 206,4 м,
газопроводу Q110,108,57 мм ділянка «А» ‒?
«Б» ‒? «Б».

На підставі договорів купівлі-продажу
від 25 лютого 2004 року ОСОБА_3 став
власником будинку та земельної ділянки
за зазначеною адресою.

26 лютого 2004 року ОСОБА_7 безоплатно
передав ОСОБА_3 у власність (на баланс)
зовнішні мережі газопостачання, які
ним побудовані за власні кошти на
підставі розробленої та затвердженої у
встановленому законом порядку
проектно-кошторисні документації та
підведені до будинку АДРЕСА_2.

Згідно з актом розмежування балансової
належності газових мереж
експлуатаційної відповідальності
сторін з 94,6 п. м газопроводу середнього
тиску, побудованих за проектом
газопостачання ТОВ «Уком-Сервіс», на
балансі ОСОБА_3 знаходиться 92,8 п. м Q 108,110
мм, дільниця т. А ‒? т. Г.

Рішенням Київської міської ради від 27
травня 2004 року № 279/1489 передано ОСОБА_9,
за умови виконання п. 25.1 цього рішення,
у приватну власність земельну ділянку
0,10 га дня будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового будинку ,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_3 за рахунок земель міської
забудови.

Цим же рішенням ОСОБА_10 передано у
приватну власність, за умови виконання
п. 26,1 цього рішення, земельну ділянку
площею 0,10 га для будівництва,
експлуатації та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_4 за рахунок земель
міської забудови.

Пунктами 25.1.3 та 26.1.3 зазначеного
рішення зобов'язано ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 забезпечувати вільний доступ
для прокладання нових, ремонту та
експлуатації існуючих інженерних
мереж і споруд, розміщених у межах
земельної ділянки.

26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 на підставі
укладених ним договорів
купівлі-продажу земельних ділянок від
02 червня 2006 року було видано державні
акти на право власності на земельні
ділянки, розташовані по АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4, площею відповідно 0,1000 га та
0,1047 га.

Розпорядженням від 06 листопада 2007 року
№ 1265 Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації ОСОБА_5 надано
дозвіл на проектування і будівництво
індивідуального житлового будинку за
вищезазначеними адресами і зобов'язано
його отримати
архітектурно-планувальне завдання в
установленому порядку з урахуванням
проходження інженерної споруди
(відкритий газопровід).

Вздовж межі земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
надземним способом проходить металева
труба жовтого кольору, яка є трубою
частини газопроводу, який знаходиться
на балансі у ОСОБА_3 та прокладений до
його будинку АДРЕСА_2.

Отже, газопровід, який безоплатно
переданий ОСОБА_7 ОСОБА_3 і знаходиться
у нього на балансі, побудований за
проектом газопостачання і прийнятий в
експлуатацію, ще до передачі колишнім
власникам: ОСОБА_9 земельної ділянки 0,10
га по АДРЕСА_3 та ОСОБА_10 земельної
ділянки 0,10 га по АДРЕСА_4, що спростовує
висновки суду про порушення ОСОБА_3
побудовою зазначеного газопроводу
прав ОСОБА_5 на користування земельними
ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд на вказане уваги не
звернув, не дотримався встановленого
ст. 212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; не надав оцінки
тому, що спірний газопровід було
прокладено у відповідності з вимогами
чинного законодавства, на підставі
розробленого проекту та наданих
технічних умов, відповідно до
зазначених документів та чинного
законодавства ОСОБА_3 відповідає за
справність та безпечну експлуатацію
зазначеного газопроводу; на момент
його прокладання нічиї права порушено
не було; позивач став власником
земельних ділянок на підставі
договорів купівлі-продажу і він не міг
не знати про існування спірного
газопроводу, оскільки він вже декілька
років існував; суд не обґрунтував
висновку, чому саме відповідач має
нести грошові затрати для усунення
перешкод позивачеві, якщо позивачем не
надано доказів протиправних дій
ОСОБА_3; доводи відповідача суд
належним чином не перевірив та не навів
факти, які б спростували ці доводи, та
взявши до уваги лише пояснення та
докази, надані позивачем, дійшов
передчасного висновку про задоволення
заявлених позовних вимог при цьому
судом.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, та прийшов до передчасного
висновку про залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі його
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

М.В. Дем'яносов

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко