Номер провадження № 22-ц/785/2196/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Гайворонського
С.П.

- Бабія А.П.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та морально шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
11 грудня 2013 року, -

встановила:

ОСОБА_3, збільшивши у судовому
засіданні позовні вимоги, просила
стягнути з відповідачки на її користь
матеріальну шкоду у розмірі 4627,48 гривні
та моральну шкоду у розмірі 10 000
гривень, посилаючись на те, що
позивачка є викладачем історії вищої
кваліфікаційної категорії державного
професійно-технічного навчального
закладу «Одеське вище професійне
училище торгівлі та технологій
харчування», завідувачем Циклової
методичної комісії гуманітарних та
загально технічних дисциплін ДНЗ
«ОВПУТТХ», а також головою обласної
методичної секції викладачів
суспільних дисциплін.

15 лютого 2012 року о 8 годині 25 хвилин
перебуваючи в приміщенні училища,
ОСОБА_3 спільно з заступником з
виховної роботи ДНЗ «ОВПУТТХ» ОСОБА_5
прийшли на відкритий урок по предмету
«Англійська мова», який повинні були
проводити викладачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
однак коли позивачка стала проходити в
кабінет англійської мови, ОСОБА_4
перегородила її дорогу та закрила
двері кабінету. В коридорі
відповідачка почала оскорбляти ОСОБА_3
нецензурними словами, голосно, після
чого сторони зайшли в кабінет № 32 і
відповідачка у присутності ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 накинулася на позивачку з
кулаками та нанесла кілька ударів в
груди, порвала золотий ланцюжок,
штовхнула ОСОБА_3 в бік стіни, в зв'язку
з чим позивачка кілька разів вдарилася
головою об стіну, почала падати та
втратила свідомість. В цей же день
ОСОБА_3 була доставлена швидкою
допомогою до КУ «Міська клінічна
лікарня №1», де була оглянута лікарями
і поставлений діагноз: закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, забій м'яких тканин
потиличної області зліва, забій
дісторзія шийного відділу хребта,
міофасциальний больовий синдром. В
наслідок нанесених тілесних ушкоджень
погіршився стан здоров'я ОСОБА_3,
порушений звичайний уклад життя, а тому
позивачка вимушена звернутись до суду
з даним позовом.

Представник позивачки у судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, при цьому
зазначила, що 15 лютого 2012 року між
сторонами дійсно виник конфлікт щодо
проведення відкритого уроку по
предмету «Англійська мова», однак
ніяких тілесних пошкоджень ОСОБА_4
позивачці не спричиняла, а тому просила
у позові відмовити.

Представник відповідача у судовому
засіданні також просила у задоволені
вимог відмовити.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 11 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та
морально шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_3,
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах скарги і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягаює задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є викладачами професійно-технічного
навчального закладу «Одеське вище
професійне училище торгівлі та
технологій харчування».

15 лютого 2012 року згідно плану заходів,
викладачі англійської мови ОСОБА_4 і
ОСОБА_6 проводили відкритий урок.
Заступник директора з НВихВ ОСОБА_5 і
викладач ОСОБА_3 прийшли до аудиторії з
метою відвідування уроку, в зв'язку з
тим, що ОСОБА_4 заперечувала та не
впускала ОСОБА_3 до аудиторії, між
сторонами виник конфлікт. В подальшому
сторони перейшли до кабінету №32 і в
присутності ОСОБА_6 і ОСОБА_5
продовжували конфліктувати.

15.02.2012 року ОСОБА_3 була доставлена
швидкою допомогою до Комунальної
установи «Міська клінічна лікарня № 1»
в м. Одесі у відділення нейрохірургії
де їй був поставлено діагноз: закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, забій м'яких тканин
потиличної області зліва, забій,
дісторзія шийного відділу хребта,
міофасциальний больовий синдром,
остеохондроз шийного відділу хребта з
унковертебральним артрозом.

Згідно висновку акту судово-медичного
огляду №1248 від 15 лютого 2012 року у
ОСОБА_3 виявлено наступне тілесне
ушкодження: закрита; черепно-мозкова
травма у формі струсу головного мозку,
яка виявилась від дії тупого (тупих)
предмету (предметів), індивідуальні
особливості яких в пошкодженні не
відображувалися. Вказане пошкодження
утворилося незадовго до вступу ОСОБА_3
в стаціонар, і таким чином могло
статися 15 лютого 2012 року.

Загальний термін лікування гр-ки
ОСОБА_3 (з моменту здобуття травми до
закінчення лікування) зверху 3-х тижнів
пов'язаний не з тягарем отриманої
позивачкою черепно-мозкової травми, а
динамічним спостереженням, що привело
до подовженню звичайних термінів
лікування. Тому слід вважати, що
вищезгадане пошкодження спричиняє за
собою розлад здоров'я тривалістю понад
6 днів, але не більше трьох тижнів (21
день), і по цьому критерію, згідно п. 2.3.3
і 4.6 "Правил судово-медичного
визначення міри тягаря тілесних
ушкоджень" (1995 р.) відноситься до легких
тілесних ушкоджень, що викликають
короткочасний розлад здоров'я.

15 лютого 2012 року ОСОБА_3 звернулась з
заявою до Київського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області, по факту
завдання їй 15 лютого 2012 року,
викладачем ОСОБА_4 тілесних ушкоджень,
матеріали ЖРЗПЗ № 1854.

Постановою ДІМ Київського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області лейтенантом
міліції Кісе І.Ф. від 20 лютого 2012 року в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_4 було відмовлено.
Відмовний матеріал № 1451 від 20.02.2012 року.

18 червня 2012 року позивачкою була подана
до Прокуратури Київського району м.
Одеси скарга на постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_4

03 серпня 2012 року заступником прокурора
Київського району м. Одеси було
постановлено Постанову про скасування
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи. Матеріали були
направлені до Київського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області для
організації додаткової перевірки та
прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК
України, матеріали ЖРЗПЗ № 1854/2 від 22
серпня 2012 року.

Постановою ДІМ Київського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області лейтенантом
міліції Кісе І.Ф. від 28 серпня 2012 року в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_4 було відмовлено.

Зазначена постанова позивачкою не
оскаржувалась.

Згідно протоколу зборів трудового
колективу ДНЗ «Одеське вище професійне
училище торгівлі та технологій
харчування» №1 від 23 лютого 2012 року в
зв'язку з конфліктною ситуацією яка
трапилась між викладачами ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 прийнято рішення об'явити
догану викладачу предмету «Англійська
мова» ОСОБА_4 і викладачу предмету
«Історія» ОСОБА_3

Наказом ДНЗ «Одеське вище професійне
училище торгівлі та технологій
харчування» № 21 від 24 лютого 2012 року у
відповідності до виконання
вищезазначеного рішення загальних
зборів сторонам виказана догана.

Даний наказ сторонами не оскаржувався.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або
юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року
встановлено, що шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Таким чином обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування
майнової шкоди підлягають: наявність
шкоди; протиправність діяння її
заподіювача; наявність причинного
зв'язку між шкодою і противоправними
діяннями заподіювача; вини останнього
в її заподіянні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В матеріалах справи відсутні
переконливі докази того, що саме діями
відповідачки їй було спричинено шкоду,
що між діями ОСОБА_4 і спричиненою
шкодою ОСОБА_3 є безпосередній
причинний зв'язок та є вина, а сторони
по справі та свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які
були допитані у судовому засіданні,
дають протилежні пояснення, відносно
конфлікту, який відбувся 15 лютого 2012
року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Позивачка не надала таких доказів і
суду апеляційної інстанції.

Оскільки ОСОБА_3 не довела суду
протиправність діянь відповідачів,
причинного зв'язку між шкодою і
противоправними діяннями заподіювачів
та не надала суду з цього приводу
належних, і переконливих доказів, то
суд першої інстанції обґрунтовано
залишив її вимоги без задоволення.

Що стосується позовних вимог у частині
стягнення моральної шкоди, то суд
першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що вони також задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до ст.
1167 ЦК України та постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" позивач повинен довести факт
заподіяння йому моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру саме відповідачем. ОСОБА_3 не
надала суду жодного переконливого
доказу того, що саме ОСОБА_4 їй
спричинена моральна шкода.

Враховуючи все вищевикладене колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 грудня 2013 року по справі за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та морально
шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції

Головуючий:
В. А. Станкевич

Судді :
А.П. Бабій

С.П.
Гайворонський