Провадження 2/635/861/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у селищі Покотилівка в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та
просить стягнути з відповідача на свою
користь суму матеріальної шкоди у
розмірі 300,00 гривень та суму моральної
шкоди у розмірі 10000 гривень.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені вимоги, просив їх
задовольнити та пояснив, що 03 жовтня
2010 року відповідач спричинив позивачу
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості. За даним фактом 22 листопада
2012 року відкрите кримінальне
провадження внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0000066.
Ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 22 серпня 2013
року відповідач звільнений від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із застосуванням до нього акту
амністії. В результаті неправомірних
дій відповідача позивачу були
спричинені середньої тяжкості тілесні
ушкодження: закритий
внутрішньо-суглобовий перелом основи
середньої фаланги третього пальця без
зміщення кісткових відламків з
наступною посттравматичною
контрактурою між фалангового суглоба,
що потребувало лікування, реабілітації
і в перерішеній час палець має
обмеження в русі і неестетичний вигляд,
що спричиняє моральні страждання
позивачу. Зазначені обставини змусили
позивача звернутися до суду з позовом
про відшкодування моральної шкоди та
відшкодування коштів на правову
допомогу у розмірі 300,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, вказав, що винним себе не
вважає, крім того спричинені
ушкодження жодним чином не вплинули на
роботу та життєдіяльність позивача,
який працює охоронцем, тому
відшкодуванню не підлягають.

Суд, заслухавши позивача,
відповідача, дослідивши надані суду
докази встановив наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою
Харківського районного суду
Харківської області від 22 серпня 2013
року по кримінальному провадженню, що
внесене 22 листопада 2012 року до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000066, ОСОБА_2, який обвинувачується
у вчиненні злочинів передбачених ч. 1
ст. 122 КК України звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «в» ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про амністію» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до ухвали Харківського
районного суду Харківської області від
22 серпня 2013 року за обвинувальним актом
по кримінальному провадженню
внесеному 22 листопада 2012 року до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000066, ОСОБА_2 03
жовтня 2010 року о 12.00 год. перебуваючи за
адресою: АДРЕСА_1 наніс ОСОБА_1 удар
кулаком правої руки в область лівої
кісті, в результаті чого заподіяв
тілесні ушкодження: закритий
внутрішньо-суглобовий перелом основи
середньої фаланги третього пальця без
зміщення кісткових відламків з
наступною посттравматичною
контрактурою між фалангового суглоба,
які за ступенем тяжкості відносяться
до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я.

Також позивач в якості доказів по
справі надав: довідка № 21/10674 від 04
грудня 2013 року Комунального закладу
охорони здоров'я «Обласна клінічна
лікарня -центр екстреної медичної
допомоги та медицини катастроф» щодо
стану здоров'я ОСОБА_1, де вказано, що
останній на повторні консультації не
з'явився і остаточні діагнози не
встановлені, копія паспорту
громадянина України на ім'я позивача,
квитанцію про отримання адвокатом
ОСОБА_3 від ОСОБА_1 грошової суми у
розмірі 300,00 грн. на правову допомогу.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданими відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральною шкодою визнається
фізичний біль та страждання, яких особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач звільнений від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України. В результаті
неправомірних дій відповідача
позивачу були спричинені середньої
тяжкості тілесні ушкодження, що
спричинили тривалий розлад здоров'я, що
свого часу що спричинило позивачу
фізичний біль та страждання, вплинуло
на його фізичний стан здоров'я. У
зв'язку з спричиненням тілесних
ушкоджень позивач проходив курс
лікування, що порушило звичайний
життєвий ритм і як наслідок спричинило
моральні страждання, тому суд вважає що
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, яка з урахуванням усіх
вищевказаних обставин у їх сукупності
на засадах розумності, виваженості та
справедливості, складає дві тисячі
гривень і позов в цій частині підлягає
частковому задоволенню.

Вимога позивача в частині
відшкодування суми оплати правової
допомоги задоволенню не підлягає
оскільки позивач не надав доказів на
підтвердження оплати вказаних витрат і
за недоведеністю вартості наданої
правової допомоги, (відсутність
розрахунку із зазначенням кожної
послуги із розрахунком витраченого
робочого часу), тому суд відмовляє
позивачу у задоволенні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди.

При вирішенні справи, суд відкидає
посилання відповідача на те, що він не
визнаний винним у спричиненні позивачу
тілесних ушкоджень, оскільки подія
спричинення відповідачем позивачу
тілесних ушкоджень мала місце, у
відношенні відповідача відкрито
кримінальне провадження і відповідача
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
застосуванням акту амністії, при цьому
відповідач у судовому засіданні
підтвердив, що не заперечував проти
закриття справи з нереабілітуючих
підстав і не наполягав на
виправдувальному вироку, тому суд
вважає доведеним що діями відповідача
позивачу спричинені тілесні
ушкодження.

Суд також не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що спричиненні
тілесні ушкодження не вплинули на
роботу та життєдіяльність позивача і
не спричини моральної шкоди тому не
підлягають відшкодуванню, оскільки
такі посилання є безпідставними, тому
що нормами Цивільного Кодексу України,
зокрема за статтею 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав в
тому числі у зв'язку із фізичним болем
та стражданнями, яких особа зазнала у
зв'язку із ушкодженням її здоров'я.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
що позов підлягає частковому
задоволенню в частині відшкодування
позивачу моральної шкоди в розмірі дві
тисячі гривень, а в задоволенні іншої
частини позовних вимог позивачу -
відмовити за недоведеністю.

Судові витрати відповідно
до ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 22; ст. 23 ч. 1; ст. 1167 ч. 1; ст. 1193
ч. 4 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000 (дві тисячі) гривен 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави суму судового збору у розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду в апеляційний суд
Харківської області через Харківський
районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
О.М. Пілюгіна