Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/406/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Партоліна І.П.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого
судді - Черненко В.В.

Суддів -
Кодрула М.А, Потапенка В.І.

За участю
секретаря - Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 03.12.2013 року по справі за
скаргою ОСОБА_3 на дії державного
виконавця та скасування постанови про
арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся у суд із скаргою на
неправомірні дії державного виконавця
ВДВС Новоархангельського районного
управління юстиції, посилаючись на те,
рішенням Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 27 грудня 2011 року частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення
матеріальних та моральних збитків,
завданих внаслідок ДТП та стягнуто з
відповідачів солідарно на користь
позивача матеріальні збитки в сумі 7222,23
грн., компенсацію за моральну шкоду в
сумі 500 грн., витрати за проведення
експертних досліджень в сумі 1000 грн.,
судовий збір в розмірі 188,20 грн.,
витрати, пов'язані з придбанням
пального в сумі 565,79 грн., а всього
стягнуто 9476,22 грн.

ОСОБА_3 зазначив, що 04.09.2012 р. Державним
виконавцем ВДВС Новоархангельського
районного управління юстиції,
Кондратенко Р.В. на виконання
зазначеного судового рішення
накладено арешт на майно яке належить
йому на праві власності - трактор Т-40 М.
ОСОБА_3 з постановою державного
виконавця не погоджується, мотивуючи
свою незгоду тим, що арешт може бути
накладений у розмірі суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, а
державний виконавець при накладенні
арешту не врахував розмір грошової
суми, що підлягає стягненню та як
наслідок, вартість трактора значно
перевищує суму стягнення. Крім цього, у
зв'язку з тим, що державний виконавець
постанову про відкриття виконавчого
провадження йому не вручав та поштою не
надіслав то йому не було відомо про
відкриття виконавчого провадження та
він був позбавлений можливості
добровільно виконати судове рішення.
Просив скасувати постанову про
накладення арешту, визнати дії
державного виконавця неправомірними,
зобов'язати державного виконавця
надати термін для добровільного
виконання судового рішення.

Ухвалою Новоархангельського районного
суду Кіровоградської області від
03.12.2013 року у задоволені скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати.

Державний виконавець заперечував
проти доводів апеляційної скарги.

В апеляційному провадженні справа
розглядалась у відсутності ОСОБА_3.
відповідно до ч.2 ст.. 305 ЦПК України.

Колегія суддів відмовила ОСОБА_3 у
задоволенні клопотання про
відкладенні розгляду справи, оскільки
підстави на які той посилався , не
знайшли свого підтвердження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку , що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі ДВС
Новоархангельського РУЮ перебувало
зведене виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної
та юридичної осіб коштів на загальну
суму 9 986,22 грн., до складу якого входили:
виконавчий лист № 2-333/11 від 19.03.2012 року,
виданий Новоархангельським районним
судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 моральної та матеріальної шкоди
у розмірі 9 476,22 грн. та постанова ВА №
022365 від 26.01.2011 видана органом ВДАІ про
стягнення з ОСОБА_3 на користь держави
штрафу у розмірі 510,00 грн.

Державним виконавцем, 04.05.2012 року,
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-333/11 виданого 19.03.2012 року про
стягнення солідарно з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 боргу в сумі 9476,22 грн.

04.05.2012 року за вих.№ 1198 копія постанови
простою кореспонденцією направлена
ОСОБА_3

Суд першої інстанції зазначив , що
відповідно до ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
про відкриття виконавчого провадження
надсилаються сторонам рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Вматеріалах виконавчого провадження є
заява ОСОБА_3 від 25.06.2012 року адресована
на ім'я начальника відділу ДВС
Новоархангельського РУЮ про зупинення
виконавчого провадження щодо
стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП
на користь ОСОБА_4.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
виходячи із встановлених обставин , що
принаймі із 25.06.2013 року ОСОБА_3 було
відомо про відкриття виконавчого
провадження і приймаючи до уваги дату
накладення арешту на трактор (04.09.2012
року) та внесення даних до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна (22.07.2013
року) у ОСОБА_3 не було ніяких перешкод
у добровільному виконанні рішення
суду.

04.09.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та накладено арешт на
колісний трактор Т-40М, 1988 р.в.,
заводський номер НОМЕР_3, номер двигуна
НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_4
в межах суми стягнення 11031,60 грн. та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
в межах суми боргу.

Сума 11031,60 грн складається із суми боргу
9476,22 грн., виконавчого збору 947,62 грн,
суми штрафу 510 грн., виконавчого збору 51
грн. та мінімального розміру витрат по
23,38 грн на кожне провадження (23,38 грн х
2=46,76 грн).

01.11.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про розшук майна
боржника, а саме причіпа ПР 3,5
д.н.НОМЕР_2. автомобіля Форд Транзит 2,5
держ.номер НОМЕР_5, автомобіля ИЖ 271501 д/н
НОМЕР_6, копія якої була направлена
боржнику 01.11.2012 року.

02.11.2012 року за постановою виконавче
провадження зупинене на підставі п.4 ч.1
ст.38,ст.39 Закону України «Про виконавче
провадження».

22.05.2013 року державним виконавцем
виявлено рухоме майно й складено акт
опису та арешту майна, а саме
автомобіля Форд Транзит 2,5 держ.номер
НОМЕР_5.

Також цього числа було складено акт про
вилучення ключів із замка запалювання
автомобіля.

ОСОБА_3 прийняв на відповідальне
зберігання арештоване майно і
попереджений про відповідальність за
розтрату, відчуження, приховування чи
підміну описаного майна, копію акта
опису та арешту майна отримав, про що
свідчить особистий підпис ОСОБА_3 у
відповідних графах акту.

Заперечення ОСОБА_3 про те, що йому
невідомо було про акт опису й арешту
майна від 22.05.2013 року спростовується
наданним ним до суду копії
супровідного листа від 22.05.2013 року за №
2615/02-26/2 та примірника акту опису й
арешту майна від 22.05.2013 року.

Суд першої інстанції встановив , що
державним виконавцем в межах вимог
норм Закону України «Про виконавче
провадження призначено експерта для
оцінки описаного автомобіля Форд.
Призначеним експертом, Сидоровим Р.С.,
01.10.2013 року наданий звіт про визначення
ринкової вартості автомобіля, яка
становить 40075 грн без врахування ПДВ.

03.10.2013 року ОСОБА_3 відділом ДВС
направлено повідомлення про проведену
оцінку автомобіля.

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до ч.1ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,порушено
їх права чи свободи.

Згідно ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обгрунтованості
скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно статтей 1, 5 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується
для забезпечення реального
виконання рішення.

Арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем, зокрема, шляхом
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту
державний виконавець складає
акт опису та арешту майна боржника.
Під час проведення опису та
арешту майна боржника державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним, а в разі
потреби - обмежити права користування
майном, здійснити опечатування або
вилучити його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається у акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюється державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин (ч.2 та ч.5 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Суд першої інстанції зазначив,що
доводи ОСОБА_3 щодо зняття арешту із
трактора та автомобіля Форд та
накладення арешту на інше майно суд
вважає безпідставними, оскільки
відповідно до ч.5 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення, хоча це право
ОСОБА_3 не використав.

Суд зазначив,що відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження»
черговість стягнення на кошти та інше
майно боржника, остаточно визначається
державним виконавцем.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що дії державного виконавця вчинені
відповідно до закону, в межах
повноважень і не порушували прав,
свобод чи інтересів ОСОБА_3, а , тому
доводи скарги є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо стягнення із ДВС моральної
шкоди та матеріальних збитків подані в
рамках скарги на дії державного
виконавця, а не позовного провадження,
тому дані вимоги є передчасними і
скаржник не позбавлений права
звернутись в позовному провадженні з
даними вимогами, якщо він вважає, що
його права порушені.

В апеляційній скарзі зазначається, що
суд першої інстанції при розгляді
справи допустив порушення норм
процесуального права оскільки не
встановив дійсні обставини справи і як
наслідок ухвалив незаконне судове
рішення. Зазначає, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги
пояснення ОСОБА_3 про те , що не був
повідомлений належним чином про
відкриття виконавчого провадження.
Також зазначається ,що державний
виконавець своїми діями, зокрема
накладенням арешту на майно,
перешкоджає боржнику виконати
рішення суду в добровільному порядку.

Колегія суддів перевірила доводи
апеляційної скарги і дійшла висновку,
що зазначене не спростовує висновків
суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
04.05.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-333/11 виданого 19.03.2012 року про
стягнення солідарно з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 боргу в сумі 9476,22 грн.
Дана постанова направлена на адресу
боржника, однак в матеріалах справи
відсутнє підтвердження, що зазначена
постанова отримана боржником. В
матеріалах виконавчого провадження
знаходиться, заява ОСОБА_3 від 25.06.2012
року в якій останій просить держаного
виконавця зупинити дане виконавче
провадження в зв'язку з оскарженням
рішення апеляційного суду в
касаційному порядку. Встановлені
обставини свідчать, що ОСОБА_3 з 25.06.2012
року мав можливість оскаржити
постанову про відкриття виконавчого
провадження відповідно до діючого
законодавства, або звернутись до
державного виконавця із заявою про
відкладення провадження виконавчих
дій відповідно до статті 35 Закону «Про
виконавче провадження» однак своїм
процесуальним правом не скористався.

В частині доводів апеляційної скарги ,
що державний виконавець перешкоджає
боржнику виконати добровільно
рішення суду , колегія суддів дійшла
висновку,що дані доводи не
підтвердженні належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець здійснював дії в
частині арешту майна відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження».

Приймаючи до уваги встановленні
обставини, колегія суддів дійшла
висновку, що підстави для скасування
ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Новоархангельського районного
суду Кіровоградської області від
03.12.2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: