Справа № 209/5156/13-ц
Провадження № 2/209/483/14
РІШЕННЯ

іменем України

"03" березня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Територіальної громади в особі
Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради, треті особи -
Третя дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, Товарна біржа
«Дніпродзержинська» про визнання
права на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до Територіальної громади в
особі Дніпровської районної у місті
Дніпродзержинську ради, в якому
просять суд визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, як на
частку спільного майна подружжя,
визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 право
власності на ? частку зазначеної
квартири. В обґрунтування позову
посилаються на те, що ОСОБА_1 з 29 серпня
1970 року до 31 березня 1998 року перебувала
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від
якого вони мають двох повнолітніх
дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 03 вересня 1997 року, тобто в
період зареєстрованого шлюбу, нею,
ОСОБА_1, разом із ОСОБА_4 за спільні
сумісні кошти подружжя була придбана
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу
зазначеної квартири був укладений у
виконання біржового контракту,
зареєстрованого та Товарній біржі
«Дніпродзержинська» 03 вересня 1997 року
за №145-Н, і відповідно діючого на той
час законодавства 08 вересня 1997 року
зареєстрований в Дніпродзержинському
БТІ. На момент укладення договору
вона, ОСОБА_1, проживала разом із
чоловіком в квартирі, розташованій в
АДРЕСА_2, вони підтримували
сімейно-подружні відносини, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, і оформлення договору
купівлі-продажу нерухомого майна на
ім'я чоловіка, не спростовувала
презумпцію належності цього майна до
спільної сумісної власності їх
подружжя. Ця квартира придбавалася
ними для потреб сім'ї. Але після
розірвання шлюбу чоловік вирішив
самостійно проживати в цій квартирі, і
зареєструвався за її місцем
розташування, але ніколи не
заперечував, що квартира є спільною
сумісною власністю подружжя, а отже ні
в чоловіка, ні в неї, ОСОБА_1, не виникало
потреб в юридичному оформленні
розподілу майна подружжя, квартира
залишалася у їх спільній сумісній
власності. Чоловік більше не
одружувався, не мав інших спадкоємців
першої черги за законом, крім їх доньок.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 раптово помер,
і після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді ? частки
зазначеної квартири. 06 лютого 2013 року
вона, позивач ОСОБА_2, звернулась до
Третьої дніпродзержинської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
батька, а інша донька ОСОБА_5 подала до
нотаріальної контори заяву про відмову
від спадщини після смерті батька.
Крім цього, 08 лютого 2013 року вона,
ОСОБА_1, також звернулася до Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на ? частку квартири, як на належну їй
частку в праві спільної сумісної
власності подружжя. Але у видачі
свідоцтва про право власності на ?
частку квартиру, як на частку в
спільному майні подружжя. Але їм,
позивачам, було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності та
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частку квартири, оскільки
договір купівлі-продажу квартири не
був нотаріально посвідчений, а тільки
зареєстрований Товарною біржею
«Дніпродзержинська». Вона, ОСОБА_1,
вважає, що нею та чоловіком було
добросовісно придбане право власності
на вищевказану квартиру, так як при
укладені договору купівлі-продажу були
виконані всі умови договори
купівлі-продажу квартири, вони з
чоловіком заплатили вартість квартири,
прийняли її у власність, тобто стали
володіти та користуватися квартирою,
але до теперішнього часу ні за нею, ні
за померлим ОСОБА_4 не зареєстроване
право власності на квартиру, і
відповідно юридично не виконаний
розподіл спільного майна подружжя, і
вона продовжує вважати себе власником
? частки квартири, яка належить їй з
моменту придбання нерухомого майна,
оскільки між нею та чоловіком була
відсутня будь-яка домовленість щодо
розміру часток майна, придбаного в
шлюбі, відсутній і шлюбний договір, а
виконати розподіл спільного майна в
позасудовому порядку, в зв'язку зі
смертю ОСОБА_4, відсутності
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири та державної
реєстрації права власності, вона не
може, і тому визнання за нею права
власності на 1/2 частку квартири
можливе лише в судовому порядку.
Зважаючи, що вона, ОСОБА_1, є власником ?
частки квартири АДРЕСА_1, до складу
спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_4, входить інша ? частка цієї
квартири, право на спадкування якої
має позивач ОСОБА_2, оскільки інший
спадкоємець першої черги ОСОБА_5
відмовилася від спадщини, і 30 липня 2013
року позивач ОСОБА_2, отримала
свідоцтво про право на спадщину на
частку спадкового майна у вигляді
грошових внесків та автомобілю. Але
через відсутність реєстрації за
спадкодавцем права власності на
нерухоме майно, видача свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого батька в нотаріальному
порядку також неможлива, що є
підставою для звернення ОСОБА_2 до
суду з цим позовом.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, до
судового розгляду справи надали суду
заяви з клопотанням про розгляд справи
за їх відсутності, позов по суті та за
обставинами справи позивачі
підтримали в повному обсязі, просять
його задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської
районної ради в місті
Дніпродзержинську в судове зсідання
з'явився, до судового розгляду справи
надав суду заяву з клопотанням про
розгляд справи за його відсутності з
урахуванням раніше наданих заперечень
проти позову (а.с. 32-33, 97) щодо невизнання
позову в зв'язку із відсутністю
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу спірної квартири.

Представники третіх осіб - Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори, Реєстраційної
служби Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області в судове засідання не
з'явилися, до судового розгляду справи
від третіх осіб надійшли клопотання
про розгляд справи за відсутності їх
представників.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності позивачів. представника
відповідача, представників Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори, Реєстраційної
служби Дніпродзержинського міського
управління юстиції згідно вимог
частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно
до якої особа, що бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Товарної
біржі «Дніпродзержинська» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК
України, заперечень до судового
розгляду справи від Товарної біржі
«Дніпродзержинська» не надійшло. Суд
вважає за можливе розглянути справи за
відсутності представника Товарної
біржі «Дніпродзержинську», в зв'язку з
відсутністю заперечень проти позову.

Судом досліджені письмові докази по
справі шляхом оголошення їх у судовому
засіданні:

- роз'яснення нотаріуса щодо
оформлення спадщини від 28 серпня 2013
року (а.с. 9), яким підтверджується факт
відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право власності на 1/2 частку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та
факт відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на іншу 1/2 частку
зазначеної квартири в порядку
спадкування за законом після
померлого ОСОБА_4;

- свідоцтво про смерть (а.с. 10), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4;

- копія паспорту ОСОБА_1 ( а.с. 11),
якою підтверджується її особа
громадянина України;

- Витяг з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища (а.с. 12), яким підтверджується
факт дошлюбного прізвища позивача, як
ОСОБА_1, та зміна прізвища після
реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 на ОСОБА_1;

- свідоцтво про розірвання шлюбу
(а.с. 13), яким підтверджується факт
розірвання шлюбу 31 березня 998 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і присвоєння дружині
після розірвання шлюбу прізвища
ОСОБА_1;

- копія паспорту позивача ОСОБА_2
(а.с. 14), якою підтверджується її особа
громадянина України;

- свідоцтво про народження (а.с. 15),
яким підтверджуються родинні
відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як між
донькою та батьком;

- технічний паспорту на квартиру,
виготовлений станом на 26 серпня 1997 року
(а.с. 16-17), яким підтверджуються технічні
характеристики квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, її загальна площа
52,4 кв.м., її житлова площа 28,8 кв.м.;

- договір купівлі-продажу ( а.с. 18),
яким підтверджується факт укладення 03
вересня 1997 року договору
купівлі-продажу квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, між
продавцями ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , та
покупцем ОСОБА_4, факт реєстрації
цього договору Товарною біржею
«Дніпродзержинська» за № 001Є/145-Н; та
факт реєстрації квартири на праві
власності ОСОБА_4 Дніпродзержинським
бюро технічної інвентаризації 08
вересня 1997 року;

- довідка про склад сім'ї (а.с. 19),
якою підтверджується факт реєстрації
ОСОБА_4 на момент смерті в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, та
факт відсутності реєстрації інших
осіб;

- технічний паспорту на квартиру,
виготовлений станом на 03 лютого 2014 року
(а.с. 55-56), яким підтверджуються технічні
характеристики квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, її загальна площа
52,4 кв.м., її житлова площа 28,8 кв.м.;

- копія спадкової справи № 78/2013
після померлого ОСОБА_4 (а.с. 63-96), якою
підтверджується факт відмови ОСОБА_5
від спадщини після померлого батька
ОСОБА_4 на користь своєї сестри ОСОБА_2,
факт видачі ОСОБА_2 свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого батька ОСОБА_4 у вигляді
автомобіля та грошових внесків.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_4 з 29 серпня 1970 року до 31 березня
1998 року, що підтверджується Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища,
виданим Заводським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області 08 лютого 2013
року ( ас. 12), та свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданим 26 грудня 2000
року, шлюбу, виданим відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Заводської районної ради м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 101
від 31 березня 2008 року ( а.с. 13). Від шлюбу
подружжя має двох дітей - ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_2 (а.с. 15),
свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с.
7), та свідоцтвом про одруження між
ОСОБА_2 та ОСОБА_11 ( а.с. 72).

Також судом встановлено, що в період
шлюбу, а саме 03 вересня 1998 року, ОСОБА_1
та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу,
що був укладений у виконання біржового
контракту, зареєстрованого на товарній
біржі «Дніпродзержинська» 03 вересня 1997
року за №145-Н, придбали квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).
В зазначеному договорі, який
підтверджує законність даного
правочину, товарною біржею
«Дніпродзержинська» було зазначено,
що договір на підставі ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу»
зареєстрований на товарній біржі
«Дніпродзержинська» та не підлягає
додатковому нотаріальному
посвідченню.

А тому суд вважає, що дійсно у ОСОБА_4,
як у покупця, та в його на той час
дружини ОСОБА_1 не було ніяких сумнівів
в законності реєстрації правочину.
ОСОБА_4, прийнявши квартиру у власність,
сплатив продавцям до підписання
договору вартість квартири в сумі 8721,00
гривень, зареєстрував договір
купівлі-продажу в Дніпродзержинському
бюро технічної інвентаризації, і в
подальшому оформив реєстрацію за
місцем розташування квартири, що
підтверджується відміткою
Дніпродзержинського БТІ на договорі
купівлі-продажу, що зроблена 08 вересня
1997 року (а.с. 18 - оберт), та довідкою про
склад сім'ї ОСОБА_4 ( а.с. 19).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
дана угода була здійснена з обопільної
згоди сторін за договором, і ними були
виконані всі умови договору.

Вищезазначене свідчить про те, що 03
вересня 1998 року ОСОБА_4, який перебував
у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_1,
дійсно уклав договір купівлі-продажу
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Крім цього, судом достовірно
встановлено, що на момент укладення
договору купівлі-продажу квартири
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі, а тому
оформлення договору купівлі-продажу
нерухомого майна на ім'я ОСОБА_4 не
спростовувало презумпцію належності
квартири до спільної сумісної
власності їх подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть, виданим ОСОБА_3 відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпродзержинського міського
управління юстиції 25 січня 2013 року,
актовий запис № 73 ( а.с. 10).

Суд також встановив, що до теперішнього
часу права власності на квартиру за
ОСОБА_4 або за ОСОБА_1 не
зареєстроване, і відповідно юридично
не виконаний розподіл спільного майна
подружжя, але це дійсно не позбавляє
права ОСОБА_1 вважати себе власником
частки квартири, яка належить їй з
моменту придбання нерухомого майна, і
ці обов'язки та права власника частки
квартири продовжують існувати до
теперішнього часу. І приймаючи до
уваги, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була
відсутня будь-яка домовленість щодо
розміру часток майна, придбаного в
шлюбі, відсутній і шлюбний договір, суд
вважає, що ОСОБА_1 дійсно належить 1/2
частка квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, і відповідно до
складу спадщини померлого ОСОБА_4
входить інша 1/2 частка зазначеної
квартири .

На підставі копії спадкової справи, що
витребувана із Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори (а.с. 63-96) судом
встановлено, що позивачі дійсно
протягом встановленого законом
шестимісячного строку після смерті
ОСОБА_4 звернулися до нотаріальної
контори із заявами: ОСОБА_1 - про видачу
свідоцтва про право власності на 1/2
частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, як на частку майна
спільної власності подружжя, а ОСОБА_2
- про прийняття спадщини після
померлого батька, інша донька
померлого ОСОБА_5 подала до
нотаріальної контори заяву про відмову
від спадщини на користь ОСОБА_2

30 липня 2013 року ОСОБА_2 було видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_4 на
автомобіль марки Шевроле Авто, Седан,
2004 року випуску (а.с. 94), та на грошові
внески ( а.с. 92).

Що стосується нерухомого майна, то
позивачам було відмолено у видачі
свідоцтва про право власності на 1/2
частку квартири як на частку спільного
майна подружжя, яка належить ОСОБА_1, та
на 1/2 частку квартири в порядку
спадкування за законом після померлого
ОСОБА_4, в зв'язку з відсутністю
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу квартири, що
підтверджується роз'ясненням
нотаріуса від 28 серпня 2013 року (а.с. 9), в
якому позивачам запропоновано
звернутися до суду для вирішення
питання по суті.

В зв'язку з тим, що суд дійшов до
висновку про добросовісне набуття
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період
їх шлюбу квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, і укладений ними
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири визнається судом дійсним,
оскільки при його укладенні були
виконані всі умови договору і відсутня
вина покупців у недотриманні
нотаріального посвідчення договору,
суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно є
власником 1/2 частки квартири, як
спільного майна подружжя, а ОСОБА_2
має право на отримання іншої 1/2 частки
квартири у власність в порядку
спадкування за законом після
померлого батька ОСОБА_4

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу» передбачає перелік
біржових операцій, до якого також
включений договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Житлового
Кодексу України з доповненнями 1993 року
квартира /будинок/ може бути придбана
громадянами на біржових торгах.

Відповідно до ст. 45 ЦК України (1963
р.) недотримання форми правочину, що
потребує закон, тягне за собою
недійсність правочину, якщо це прямо
зазначено в законі.

Відповідно до 47 ч. 2 ЦК України (1963р.)
якщо одна із сторін повністю або
часткового виконала правочин, який
потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального посвідчення, суд може за
вимогою сторони, яка виконала правочин,
визнати такий договір дійсним.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року, щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним Кодексом України
(2004 р.), положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка
вважаються рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України
здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадщину мають
діти, батьки спадкодавця та той з
подружжя, який його пережив.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

На підставі вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справи, які
досліджені доказами, суд прийшов до
висновку, що не визнання відповідачем
позову суперечить закону та порушує
права, свободи та інтереси позивачів, і
тому заперечення відповідача не
приймаються судом до уваги, а позов
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», ст. ст. 45, 47 ЦПК України
(1963 р.), ч.2 ст.9 ЖК України, п. 4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України 2004 року, ст.
ст. 1216, 1217, 1223, 1261, 1270, 1296 ЦК України, ст.
ст. 8, 10, 57, 59, 60, 158, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної
громади в особі Дніпровської районної
у місті Дніпродзержинську ради, треті
особи - Третя дніпродзержинська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, Товарна біржа
«Дніпродзержинська» про визнання
права на спадщину за законом, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
одну/другу частку квартири, житловою
площею 28,8 кв.м., загальною площею 52,4 кв.м
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, як на
частку спільного майна подружжя, що є
підставою для реєстрації за ОСОБА_1
права власності на одну/другу частку
зазначеної квартири в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4
право власності на одну/другу частку
квартири, житловою площею 28,8 кв.м.,
загальною площею 52,4 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для
реєстрації за ОСОБА_2 права власності
на одну/другу частку зазначеної
квартири в державному реєстрі речових
прав речових прав.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
А.Б. Ковальова