Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/641/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
10 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Кредитної
спілки «Порада» про стягнення грошових
коштів (повернення депозиту),-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до Кредитної спілки
«Порада» (далі КС «Порада») про
стягнення грошових коштів (повернення
депозиту).

В обґрунтування позову зазначала, що
26.03.2009 року між нею та відповідачем був
укладений депозитний договір №644
«Весняна порада 2009», відповідно до
якого вона передала КС «Порада» суму
10000 грн. строком на 6 місяців до 26.09.2009
року під 28% річних. До теперішнього часу
відповідач кошти не повернув, чим
порушив умови договору депозиту.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з відповідача на
її користь суму 87009 грн. 08 коп., яка
складається з 24071 грн. 15 коп. - вкладу та
нарахованих процентів за користування
депозитними грошима. 1357 грн. 21 коп. -
3%річних за невиконання умов договору,
61580 грн. 71 коп. - пені, а також моральну
шкоду в розмірі 60000 грн.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 10 грудня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з відповідача на
її користь суму внеску разом з сумою
нарахованих за користування ним
процентів ( у тому числі з урахуванням
пені у розмірі трьох відсотків
вартості внеску за кожен день
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми) на загальну суму
боргу, яка складає 87009,08 грн. та моральну
шкоду в розмірі 60 000 грн.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
від апелянта надійшла заява про
розгляд справи за її відсутності, тому
у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що нею внесена сума 10000,00 грн. на
депозит КС «Порада».

Колегія суддів вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
правильно вирішив спір.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів у розумінні ст. 57-60
ЦПК України на підтвердження своїх
позовних вимог щодо повернення
депозиту.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

В порушення вимог даної статті, позивач
не надав доказів того, що відповідач
має будь-які зобов'язання перед
позивачем.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту стягнення
депозиту, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу своїх позовних
вимог.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов обґрунтованої думки відносно
того, що наданий доказ - ксерокопія
квитанції до прибуткового касового
ордера № 4053 від 28 вересня 2009 року про
внесення ОСОБА_3 11230,00 грн. на додатковий
пайовий внесок КС «Порада» не є
належним підтвердженням внесення 10000,00
грн. на депозитний рахунок КС «Порада»
відповідно до договору № 644 «Весняна
порада 2009» від 26 березня 2009 року (а.с.
22-23).

Правильний висновок суду і відносно
того, що акт звіряння від 13 вересня 2013
року не підтверджує внесення позивачем
на депозит суми 10000,00 грн.

Не є вказаний акт і визнанням позову у
розумінні ст. 174 ЦПК України.

В силу ст. 174 ЦПК України відповідач
може визнати позов протягом усього
часу судового розгляду, зробивши усну
заяву. Якщо визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у судові засідання до суду
не з'являвся, розгляд справи 10 грудня 2013
року проведено за відсутності сторін.
Будь-які письмові заяви відповідача
про визнання позову в матеріалах
справи відсутні.

За таких обставин, акт, що складений між
сторонами 13 вересня 2013 року не є тією
заявою про визнання позову, в розумінні
ст. 174 ЦПК України, оскільки він
складений до подачі позову, а під час
розгляду справи у суді заяви від КС
«Порада» про визнання позову не
надходило.

Таким чином, надані позивачем докази не
є належними та допустимими, а в силу ч. 4
ст. 60 ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт були предметом дослідження
судом першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права. Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновком суду першої інстанції та їх
оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: