У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Сферос»
до Севастопольської міської державної
адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - відкрите акціонерне товариство
«Севастопольський Маяк», про визнання
розпорядження та правочину недійсними,
визнання договору незаконним, усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сферос»
на рішення Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 31 серпня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сферос» (далі - ТОВ
«Сферос») звернулося до суду з позовом,
у якому зазначало, що воно є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства
«Севастопольський Маяк» (далі - ВАТ
«Севастопольський Маяк»), є власником
бази відпочинку «Каравела» та
користувачем земельної ділянки площею
0,0505 га, яку розпорядженням
Севастопольської міської державної
адміністрації від 13 лютого 1998 року №
224-р передано ОСОБА_4 без попереднього
вилучення або викупу та без згоди ВАТ
«Севастопольський Маяк», що суперечить
вимогам ч. 5 ст. 17 ЗК України від 1990 року.
Правочин з передачі земельної ділянки
у власність ОСОБА_4 є недійсним
відповідно до ст. 48 ЦК України у
редакції 1963 року.

Вказувало, що розпорядженням фактично
було вилучено спірну земельну ділянку
із загальної земельної ділянки,
необхідної для обслуговування бази
відпочинку «Каравела» без законних
підстав, чим обмежене право позивача
користуватися спірною земельною
ділянкою та право на оформлення
землекористування.

Просило визнати розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 13 лютого 1998 року №
224-р «Про припинення ВАТ
«Севастопольський Маяк» права
користування земельною ділянкою
площею 0,3130 га, наданої для
обслуговування бази відпочинку
«Каравела» та передачу її громадянам
України у приватну власність для
ведення садівництва» в частині
передачі ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,0505 га у приватну власність для
ведення індивідуального садівництва
незаконним та скасувати його. Визнати
недійсним правочин з передачі
земельної ділянки площею 0,0505 га з
державної власності та отримання у
приватну власність ОСОБА_4, визнати
правочин з купівлі-продажу земельної
ділянки у районі бази відпочинку
«Каравела» від 09 червня 2007 року
незаконним та скасувати його, усунути
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом внесення запису про
скасування реєстрації права власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0505
га у Поземельну книгу та внесення
відомостей про скасування реєстрації
права власності до Автоматизованої
системи Державного земельного
кадастру.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 31
серпня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.
Севастополя від 17 жовтня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Сферос»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, що згідно з Державним
актом на право постійного користування
землею серія І-КМ № 005948 від 15 березня 1996
року ВАТ «Севастопольський
Маяк» надано у постійне користування
земельну ділянку площею 6,3637 га для
розміщення бази відпочинку (а.с. 50−?51).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 13
лютого 1998 року № 224-р «Про припинення
ВАТ «Севастопольський Маяк» права
користування земельною ділянкою
площею 0,3130 га, наданої для
обслуговування бази відпочинку
«Каравела» та передачу її громадянам
України у приватну власність для
ведення садівництва» припинено право
постійного користування ВАТ
«Севастопольський Маяк» на земельну
ділянку площею 0,3130 га, наданою для
обслуговування бази відпочинку
«Каравела» та передано ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,0505 га у приватну
власність для ведення індивідуального
садівництва (а.с. 14).

На підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 09 червня 2007 року
№ 4276 ОСОБА_5 отримала державний акт
ділянку серія ЯЕ № 188278 на право
власності на земельну площею 0,0505 га у
АДРЕСА_1 для ведення садівництва (а.с. 17).

Постановою Нахімовського районного
суду м. Севастополя від 20 січня
2012 року визнано нечинним свідоцтво від
09 лютого 2001 року про право власності на
АДРЕСА_2, видане Управлінням майном
Севастопольської міської державної
адміністрації, правонаступником якого
є Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради, на ім'я
ВАТ «Севастопольський Маяк».

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Оскільки належних доказів, відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на
підтвердження того, що спірна земельна
ділянка перебувала у власності або
користуванні позивача матеріали
справи не містять, як і не доведено
позивачем, що він є правонаступником
ВАТ «Севастопольський маяк» та має
право вимоги щодо спірної земельної
ділянки, суди обґрунтовано дійшли
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сферос»
відхилити.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 31 серпня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 17 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.