Номер провадження № 22-ц/785/967/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року
м. Одеса

Колегія судів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
- Станкевича В.А.

суддів
- Бабія А.П.

- Варикаші О.Д.

при
секретарі - Грубіян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до TOB «Чубівське Зерно»
про стягнення майнового паю, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 09 липня 2013
року,-

встановила:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із
вказаним позовом. Свої позовні вимоги
позивачі мотивували тим, що вони
являлися членами
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Надія», розташованого у с.
Мардарівка Котовського району
Одеської області.

18 січня 2000 року на загальних зборах
власниками була визначена частка
позивачів у майновому фонді
підприємства, яка склала 15 135 гривень 63
копійки та 1 366 гривень 24 копійки
відповідно. Після чого Мардарівською
сільською радою позивачам були надані
свідоцтва про право на майнові паї.

Згідно укладеної мирової угоди від
07.05.2002 року між СВК «Надія» та TOB
«Мардарівське» та акту
прийому-передачі майна, весь майновий
фонд, у тому числі майнові паї були
передані на баланс TOB «Мардарівське»
для подальшої реалізації.

Загальна вартість переданого майна
склала 148 825 гривень, що на думку
позивачів значно перевищує частку у
майновому фонді, та відповідно повинна
бути відшкодована.

У подальшому позивачі зверталися з
письмовою заявою про вихід з
кооперативу та повернення майнових
паїв в натурі, але до теперішнього часу
звернення позивачів не розглянуто та
відповідно отримати свою частку
майнового фонду позивачі не в змозі.

Рішенням загальних зборів TOB
«Мардарівське» від 15.06.2004 року
затвердженого протоколом № 2
підприємство було перейменовано в TOB
«Чубівське Зерно», яке стало
правонаступником TOB «Мардарівське».

З огляду на вищенаведене просили
зобов'язати з TOB «Чубівське Зерно»
видати їм майнові паї в натурі,
стягнути з TOB «Чубівське Зерно» на їх
користь 16 501 гривень 87 копійок.

Представник позивачів позов підтримав,
просив його задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти позовних вимог, надав
до суду заперечення, у якому просив суд
відмовити позивачам у задоволенні
позовних вимог у зв'язку із пропуском
строків позовної давності.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 09 липня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до TOB «Чубівське Зерно» про
стягнення майнового паю відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
направлення справи до Котовського
міськрайонного суду Одеської області
для розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачі є
власниками майнового паю вартістю 15 135
гривень 63 копійки та 1 366 гривень 24
копійки відповідно, у майновому фонді
TOB «Мардарівське» загальна вартість
майна якого склала 148 825 гривень, що
підтверджується свідоцтвом про право
на майновий пай №№ 162, 163 від 06.12 2000 року.

Рішенням загальних зборів TOB
«Мардарівське» від 15.06.2004 року
затвердженого протоколом № 2
підприємство було перейменовано в TOB
«Чубівське Зерно», яке стало
правонаступником TOB «Мардарівське», що
підтверджується Статутом ТОВ
«Чубівське Зерно». (а.с. 15-16)

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності послався на
те, що позивачі про порушення своїх
прав мали дізнатися ще в 2004 році під час
реорганізації TOB «Мардарівське» в TOB
«Чубівське Зерно», а з позовом до суду
звернулися лише 14 травня 2013 року.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» Закону України від 14
лютого 1992р. № 2114-ХІІ "Про колективне
сільськогосподарське підприємство"
пай є власністю члена підприємства.
Право розпоряджатися своїм паєм за
власним розсудом член підприємства
набуває після припинення членства в
підприємстві. Пай може успадковуватися
відповідно до цивільного
законодавства України та статуту
підприємства.

Таким чином строк позовної давності за
вказаним позовом починається з моменту
припинення членства в підприємстві.

Даних про те, що позивачі припинили
членство в підприємстві в матеріалах
справи не має.

В позовній заяві зазначене, що позивачі
зверталися з письмовою заявою про
вихід з кооперативу та повернення
майнових паїв в натурі, але до
теперішнього часу звернення позивачів
не розглянуто та відповідно отримати
свою частку майнового фонду позивачі
не в змозі.

При таких даних у суду першої інстанції
не було законних підстав для відмови у
задоволенні позовних вимог з підстав
пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 9 вищевказаного Закону № 2114-ХІІ
визначено, що у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або в іншій,
за згодою сторін, формі.

Питання про виділення майнових паїв у
натурі врегульовано Законом України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство», Указом Президента
України «Про заходи щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформу вання аграрного сектора
економіки» № 62/2001 від 29 січня 2001 р.,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2001 р. № 177 «Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки», Наказом Міністерства
аграрної політики України № 62 від 11
березня 2001 р. «Про затвердження Порядку
розподілу та використання майна
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» майно колективного
підприємства належить його членам на
праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК та пунктами 9, 16
Порядку, виділення із складу пайового
фонду майна в натурі окремими
власниками за їх бажанням у процесі
вирішення майнових питань
здійснюється згідно із затвердженою
загальними зборами власників майнових
паїв структурою пайового фонду та не
інакше, як на підставі рішення зборів
власників майнових паїв.

На підставі наведеного колегія вважає,
що рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 09 липня 2013
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. В
матеріалах справи є 2 квитанції про
сплату судового збору 54,6 грн. (а.с. 2) та
160 грн. (а.с. 3). Оскільки сума позову
складає 16 501, 87 грн., то позивачі повинні
були сплатити судовий збір в розмірі
165,02 грн., тому саме ця сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивачів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 09 липня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до TOB «Чубівське Зерно» про
стягнення майнового паю - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до TOB «Чубівське
Зерно» про стягнення майнового паю -
задовольнити.

Стягнути з TOB «Чубівське Зерно» на
користь ОСОБА_3 вартість майнового паю
в розмірі 15 135 гривень 63 копійки.

Стягнути з TOB «Чубівське Зерно» на
користь ОСОБА_4 вартість майнового паю
в розмірі 1 366 гривень 24 копійки.

Стягнути з TOB «Чубівське Зерно» на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 165,02 грн. судових
витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.А.
Станкевич

О.Д. Варикаша

А.П. Бабій