АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/4302/14
Головуючий у І інстанції - Литвинова
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 05 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи Служба у справах дітей
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служба у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, треті особи Служба у справах
дітей Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служба у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визначення місця проживання дітей.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що сторони з 1995 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2002 року сторони
не проживають разом. Рішенням
Дніпровського районного суду м.Києав
від 19.06.2002 р. їх шлюб було розірвано та
встановлено, що неповнолітні діти
залишаються проживати з матір»ю.

Діти принципово не заперечують проти
проживання з батьком, однак
відповідачка налаштовує дітей проти
нього, що визиває їх агресію і
негативно впливає на психологічний
стан дітей. Він вважає, що спроможний
надати дітям належний рівень
виховання, догляду, має достатній дохід
та належні житлово-побутові умови. Крім
того, діти зареєстровані за його
постійним місцем проживання і тому
доцільно визначити їх місце проживання
разом з батьком.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 05 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
відповідач та його представник проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Позивач та представники третіх осіб у
судове засідання не з'явилися, про день
та час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвами про
народження (а.с. 27,29).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 25
липня 2002 року.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків, яка досягла десяти
років - за спільною згодою батьків та
самої дитини, а місце проживання
дитини, яка досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

На час звернення позивача до суду дітям
вже виповнилось чотирнадцять років, а
отже вони вправі самостійно
визначити місце свого проживання.

Будучи допитаними в суді першої
інстанції, неповнолітні ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 зазначили, що бажають проживати
з матір»ю ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, а
тому суд не вправі порушити надане їм
законом право на самостійне визначення
місця проживання.

Згідно ч.5. ст.19 Сімейного кодексу
України орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних в результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Відповідно до Акту обстеження умов
проживання від 09.10.2013р., Органом опіки
та піклування Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації було
проведено обстеження житлових умов
відповідачки ОСОБА_3 і зроблено
висновок, що нею створені задовільні
умови для проживання та повноцінного
розвитку дітей.

Також висновком органу опіки та
піклування Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації від
18.10.2013р. було визначено за доцільне
визначити місце проживання ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з матір'ю.

Будь - яких доказів на підтвердження
того, що відповідачкою вчиняються дії
всупереч інтересам дітей, позивачем не
надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_2, а тому обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 05 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді