Справа № 360/2759/13-ц Головуючий у І
інстанції Мыланыч А.М.Провадження №
22-ц/780/1901/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 55
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Сліпченка О.І.

суддів: Олійника В.І., Малорода О.І.,

при секретарі: Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні
матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 16 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
приватного підприємства «Агрофірма
«Данилівська», третя особа: відділ
державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
про визнання права власності на майно,
виключення його з акту опису та
звільнення з-під арешту , -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся з вищенаведеним позовом,
який обґрунтовував тим, що 20 вересня 2012
року між ним та відповідачем ОСОБА_2
було укладено усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки
ГАЗ-САЗ, модель 3507, 1990 року випуску, ДНЗ
НОМЕР_1. Після чого, позивачу стало
відомо, що зазначений автомобіль
зареєстрований за ПП «Агрофірма
«Данилівська» яка має борг перед УПФУ у
Васильківському районі, у зв'язку з цим
державним виконавцем було складено акт
опису й арешту майна та передано даний
автомобіль ОСОБА_1 на зберігання.

Просив визнати за ним право власності
на вказаний автомобіль та виключити
його з акту опису й арешту майна,
звільнити його з-під арешту.

Рішенням Бородянського районного суду
від 16 січня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на недотримання норм
матеріального та процесуального права
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким його позов задовольнити.

Колегія суддів погоджується з вказаним
рішенням з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Місцевим судом встановлено, що що 16
лютого 2012 року ПП «Агрофірма
«Данилівська» надала довіреність
ОСОБА_2 на продаж та експлуатацію
належного та зареєстрованого за
підприємством спірного автомобіля
(а.с.5,6).

Як визнали сторони в судовому
засіданні 20 вересня 2012 року між ними
було укладено усний договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 придбав
спірний автомобіль, сплативши
відповідачу 12 000 грн., а останній
передав позивачу транспортний засіб та
документи на нього, якими є вищевказані
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (а.с.5) та вказана
нотаріально посвідчена довіреність ПП
«Агрофірма «Данилівська» на право
розпорядження та користування авто
ОСОБА_2

11 жовтня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ при
примусовому виконанні доручення ВДВС
Васильківського МРУЮ, наказ № 9/053-10 від
05 травня 2010 року Господарського суду
Київської області про стягнення з ПП
«АФ «Данилівська» на користь ДП
«Дослідницьке господарство» боргу,
було складено акт опису й арешту майна,
згідно якого накладено арешт і
встановлено обмеження права
користування (заборона відчуження) на
спірний автомобіль, сам транспортний
засіб передано на відповідальне
зберігання ОСОБА_1, також, того ж дня,
заступником начальника ВДВС
Васильківського міськрайонного
управління юстиції, у зв'язку з тим, що
спірний транспортний засіб було
розшукано та описано, було винесено
постанову про припинення розшуку
даного автомобіля (а.с.8,9-10).

23 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_2,
діючи від імені ПП «Агрофірма
«Данилівська», на підставі
вищевказаної довіреності та на
підставі попередньо укладеного з
позивачем усного договору
купівлі-продажу, своєю довіреністю
уповноважив останнього продати та
експлуатувати належний підприємству
зазначений транспортний засіб, без
права передоручення повноважень
третім особам та з правом виїзду за
кордон, за умови оформлення такого
права у відповідних органах (а.с.7).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України в
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, яка перевищує у двадцять та
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. У тексті договору повинні
бути вказані його сторони, предмет і
зміст угоди, інші істотні умови
договору.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1338, якою затверджені Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок
(далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до п. 4 зазначених Правил
перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів здійснюються
після їх огляду в підрозділі ДАІ на
підставі заяви власника з поданням
документа, що посвідчує його особу.

Спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ, залишався
зареєстрованим за ПП «Агрофірма
«Данилівська». Заява від останнього
про зняття з обліку автомобіля не
подавалась і його огляд органами ДАІ не
здійснювався.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема:
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1 до цих Правил;
договором та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль. Бланки довідок-рахунків є
бланками суворого обліку і
виготовляються в порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 19 квітня 1993 року
№283.

Сукупність зібраних місцевим судом
доказів свідчить про те, що в
установленому порядку договір
купівлі-продажу спірного автомобіля
між його власником і позивачем не
укладався, а з огляду на викладене
посилання позивача як на підставу
набуття права власності на автомобіль
на вказаним доручення є безпідставним,
тому що суперечить вищезазначеним
вимогам закону.

За своїм юридичним змістом договір
доручення є договором про
представництво, оскільки повірений
зобов'язується діяти від імені
довірителя.

Крім того, на підставі зазначеного
доручення ОСОБА_2 не мав права укладати
угоду від імені особи, яку він
представляє, відносно себе особисто.

Таким чином, місцевий суд вірно
встановив характер спірних відносин та
обґрунтовано виходив з того, що позивач
в установленому законом порядку не
набув право власності на спірний
автомобіль, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Також, враховуючи та виходячи з
положень ст.60 ЗУ «Про виконавче
провадження», п.4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27
серпня 1976 року «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»
та згідно ст.387,395,396 ЦК України, місцевий
суд прийшов до правильного висновку
також про відсутність правових підстав
для виключення з акту опису та
звільнення з-під арешту цього
автомобіля є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: