Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/576/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Шевченко І.М.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Суровицької Л.В.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Дніпроінмед» про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 24
грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_5
звернулась до суду із зазначеним
позовом.

Посилалась на те, що 29.04.2013 року на
перехресті вулиць Шевченка та
Пашутінської у м.Кіровограді, з вини
ОСОБА_6, який, керуючи автомобілем ВАЗ
2106, реєстраційний № НОМЕР_1, порушив
правила дорожнього руху та допустив
зіткнення із належним їй автомобілем
ВАЗ 21093, реєстраційний № НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_7, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого належний їй автомобіль
зазнав механічних пошкоджень та
потребував ремонту, на який нею було
витрачено 29 257 гривень, з них: 19 800
гривень становить вартість
ремонтно-відновлювальних робіт та 9 457
гривень вартість складових (запасних
частин, вузлів, агрегатів тощо).

17.07.2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед» виплатила їй
страхове відшкодування в сумі 16 864
гривні 68 коп.

Посилаючись та те, що сума
страхової виплати не покрила фактичних
витрат на відновлювальний ремонт
автомобіля, позивачка просила стягнути
з ОСОБА_6 12 392, 32 гривні у відшкодування
завданої майнової шкоди, 15 000 гривень у
відшкодування моральної шкоди та 954
грн.72 коп. у відшкодування судових
витрат ( за експертизу), а з ПрАТ «СК
Дніпроінмед» 718 грн.46 коп. недоплаченої
суми страхового відшкодування та
судові витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 24.12.2013 року
позов задоволено частково: з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 стягнуто 13 347,04 грн. у
відшкодування майнової шкоди, 2000
гривень - моральної шкоди, 179,50 грн. у
відшкодування судових витрат; з ПрАТ
«СК»Дніпроінмед» - 718,46 грн.
недоплаченої страхової виплати, 50 грн. -
у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить скасувати рішення через
невідповідність висновку суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права. Вказує на те, що
матеріальний збиток, завданий
потерпілому є меншим ніж встановлений
договором обов»язкового страхування
ліміт відповідальності (50 000 грн.), а
тому належним відповідачем за цією
позовною вимогою є страхова компанія.
Суд не звернув увагу, що вартість
відновлювального ремонту перевищує
ринкову вартість автомобіля до ДТП. У
рішенні не наведено обґрунтування
розміру моральної шкоди.

ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» рішення суду не
оскаржила.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6, який
просив задовольнити скаргу,
заперечення проти доводів скарги
представника ОСОБА_5 ОСОБА_7, дослідивши
долучені до матеріалів справи докази,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 24.12.2013 року -
скасуванню у частині вирішення вимог
про стягнення майнової шкоди з
ухваленням у цій частині нового
рішення і залишенню без змін рішення у
іншій частині позовних вимог.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 29.04.2013 року з вини
ОСОБА_6, який, керуючи автомобілем ВАЗ
2106, реєстраційний № НОМЕР_1, на
перехресті вулиць Шевченка та
Пашутінської у м.Кіровограді не
виконав вимоги дорожнього знаку 2.2
«Проїзд без зупинки заборонено», чим
порушив п.8.1 Правил дорожнього руху,
внаслідок чого допустив зіткнення з
автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний №
НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі
і який належить ОСОБА_5

Встановлено також, що з вини
відповідача було пошкоджено належний
позивачці автомобіль ВАЗ-21093.

Свою вину у вчиненні
правопорушення та заподіянні майнової
шкоди позивачу відповідач не
заперечує.

У зв»язку із пошкодженням
належного позивачці транспортного
засобу 17.07.2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед», як страховик
відповідача за договором страхування
його цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров»ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу, виплатила ОСОБА_5
страхове відшкодування у розмірі 16 864
гривні 68 коп.

ОСОБА_6 добровільно було
відшкодовано позивачу матеріальний
збиток у розмірі франшизи, яка
становить 1000 гривень.

Свої позовні вимоги до ОСОБА_6 про
стягнення з нього 12 392 грн.32 коп. у
відшкодування шкоди, заподіяної
пошкодженням автомобіля, позивач
обґрунтовував тим, що під час ремонту
пошкодженого автомобіля ним було
витрачена більша сума, ніж та, яка була
визначена у висновку експерта від
23.05.2013 року як матеріальний збиток та
вартість відновлювального ремонту, що
пов»язано із виявленням прихованих
пошкоджень у зоні аварійного
пошкодження, які під час візуального
огляду під час проведення
автотоварознавчого дослідження
неможливо було виявити.

Згідно із висновком експерта,
ринкова вартість пошкодженого
автомобіля на час ДТП складала 27 991
грн.14 коп. Вартість відновлювального
ремонту визначена експертом у сумі 23 230
грн.34 коп., у тому числі: вартість
ремонтно-відновлювальних робіт - 11 072
грн.88 коп., вартість використаних при
ремонті матеріалів - 3708 грн., вартість
складових, що підлягають заміні під час
ремонту - 8 449 грн.46 коп. (а.с.15)

Розмір матеріального збитку ( з
урахуванням фізичного зносу деталей,
які підлягають заміні, коєфіцієнт
якого становить 0,55%) та втрати товарної
вартості, яка становить 0, визначений
експертом у розмірі 18 583 грн.14 коп.
(а.с.17).

Відповідно до ч.1ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою ( страховим
відшкодуванням).

Отже, оскільки відповідно до
абз.1ч.1ст.28, ст.29 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1.07.2004 року № 1961-У1, у
зв»язку з пошкодженням транспортного
засобу страховиком відшкодовуються
витрати, пов»язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
вимога позивача про стягнення з ОСОБА_6
в порядку ст.1194 ЦК України різниці між
фактичною вартістю складових, які були
замінені під час ремонту, та вартістю
складових, які підлягали заміні під час
ремонту з урахуванням їх фізичного
зносу, підлягає задоволенню.

Так, позивачем доведено
належними доказами той факт, що
фактично ним було витрачено на
придбання складових автомобіля, які
підлягали заміні під час
відновлювального ремонту, 9 457 грн. За
висновком експерта вартість таких
складових ( без урахування фізичного
зносу) визначалась у сумі 8449 грн.46 коп.).
Зважаючи на те, що у висновку
автотоварознавчої експертизи
зазначено про те, що вартість
відновлювального ремонту - 23 230 грн.34
коп. - не є остаточною і може
збільшитись у процесі проведення
ремонтно-відновлювальних робіт після
дефектування вузлів та агрегатів, які
знаходяться в зоні аварійного
пошкодження, а також можуть бути
виявлені приховані пошкодження, які
під час візуального огляду виявити
неможливо, та на відсутність
обґрунтованого заперечення
відповідачем фактичних витрат
позивача на придбання складових, -
відповідач, згідно із ч.1ст.1166, п.1ч.1ст1188
та ст.1194 ЦК України, повинен сплатити
позивачу різницю між фактичними
витратами на придбання складових, які
підлягали заміні під час ремонту
автомобіля, і страховою виплатою у
частині відшкодування цих витрат, в
сумі 5654 грн.74 коп. ( 9 457 грн.- ( 23 230 грн.34
коп. -18 583 грн.14 коп.) + (9 457 грн. - 8 449 грн. 46
коп.).

Разом з тим, на думку колегії
суддів, позовні вимоги про стягнення з
ОСОБА_6 різниці між фактичними
витратами на ремонтно-відновлювальні
роботи та використані при ремонті
матеріали та страховою виплатою не
підлягають задоволенню, оскільки
цивільно-правова відповідальність
відповідача на цей випадок була
застрахована, а розмір фактичних
витрат не перевищує максимального
розміру страхової суми за шкоду,
заподіяну майну потерпілого, яка
становить 50 000 гривень на одного
потерпілого (п.9.2 ст.9 Закону №1961-У1, п.4
полісу).

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов в цій частині у
повному розмірі. неправильно визначив
характер спірних правовідносин та
вирішив спір у частині позову щодо
відшкодування майнової шкоди з
порушенням норм матеріального права,
що відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення і
ухвалення апеляційним судом нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
завданої майнової шкоди до ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав вважати, що рішення в
частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 2000 гривень у відшкодування
завданої моральної шкоди не відповідає
вимогам закону, оскільки судом першої
інстанції враховано, що пошкодження
належного позивачці майна сталося з
вини ОСОБА_6, а сам факт пошкодження
майна та необхідність докладати
додаткові зусилля до його відновлення
завдали їй душевних страждань. Розмір
моральної шкоди визначено з
урахуванням вимог ч.3ст.23 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_6 не доведено
також обставин, за яких би відповідно
до закону на цей час належний позивачці
транспортний засіб можна було б
вважати фізично знищеним з тих підстав,
що його ремонт є економічно
необґрунтованим (ст.30 Закону № 1961-У1).
Вартість відновлювального ремонту,
визначена експертом, не перевищує
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди, навіть
з урахуванням того, що позивач витратив
на придбання складових, що підлягали
заміні, на 1007 гривень більше, ніж
визначено експертом.

Згідно із ч.1ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог,
заявлених до ПрАТ «СК»Дніпроінмед»,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.5ст.88 ЦПК України
апеляційний суд змінює розподіл
судових витрат, у зв»язку з чим з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 слід стягнути 179 грн.40
коп. у відшкодування витрат на судовий
збір та 954 грн.72 коп. - витрат, пов»язаних
з проведенням експертизи.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 24.12.2013 року
скасувати в частині задоволення позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування
майнової шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, та
розподілу судових витрат між ними.

Позов ОСОБА_5 у цій частині вимог
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5654 гривні 74
коп. у відшкодування майнової шкоди
та 1134 гривні у відшкодування судових
витрат.

У решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: