Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 674/1812/13-ц
Провадження № 2/674/51/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді
Артемчук В. М.

при секретарі
Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дунаївці цивільну
справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про усунення перешкод

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про усунення перешкод, посилаючись на
те, що йому на праві власності належить
житловий будинок в АДРЕСА_1.
По-сусідству з ним проживає
відповідачка, якій на праві власності
належить житловий будинок в АДРЕСА_2.

У відповідачки є сарай, в якому
попередні власники тримали тверде
паливо, а відповідачка тримає свині і
домашню птицю. Даний сарай знаходиться
в санітарній зоні від його будинку 9,60
метрів, а від літньої кухні - 3,50 метрів,
що підтверджується актами та планом -
схемою.

З сараю такий запах, що не можна вийти
на двір, не може провітрити хату і весь
час вікна закриті.

Згідно з санітарними нормами ДБН 360-92**
Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень п.3.25 а та
п.3.35 відстань між житловими будинками і
літньою кухнею до господарських
будівель (сараїв), в яких утримується
худоба, свійські тварини та птахи
площею до 50 кв.м має складати не менше
15м.

В добровільному порядку відповідачка
не бажає забрати свині на відстань не
менше 15 м від його будинку, хоча у
відповідачки є 0,48 га землі.

В зв'язку з цим йому заподіяна і
моральна шкода, яку оцінює в 5000 гривень,
оскільки з 2008 року страждає, переживає,
переносить всі ці незручності і
викликав комісії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримав заявлений позов і просив
його задовольнити пояснивши суду, що
позивачка купила будинок в 2008 році і
перевела сарай для утримання тварин і
птиці, порушуючи санітарні норми і в
сараї в задній стіні зробила
вентиляційні дири і всі запахи
розносяться по його ділянці.
Відповідачка добровільно вирішити
спір не бажає, а тому викликав комісії.
Просив відповідачку забрати свині на
відповідну відстань. Відповідачка
порушила санітарні норми, порушує його
гідність, не може провітрити будинок,
бути на подвір'ї, бо заважає запах.

Заподіяння моральної шкоди
обґрунтовує тим, що отримав нервово
психологічний удар, завдано моральних
страждань,душевний біль, переносить
незручності.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав
заявлений позов позивача і пояснив, що
відповідачка порушила права позивача
на екологічну безпеку відповідно до ст.
293 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не
визнала, пояснивши суду,що будинок
купила в 2008 році. В хліві тримає двоє
свиней і 6 курей. Стоку на двір немає.
Коли була комісія, то говорили їй, що є
порушення санітарних норм, відстані.
Сарай нею куплений і він побудований
давно. Викликала працівників
санстанції , брали проби на запах
аміаку, норми аміаку не перевищують.
Позивач також на господарстві тримає
кози і цапа від яких більш неприємний
запах, ніж від свиней. Вентиляційні
канали в хліві замурували.

Суд,дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони, свідків,вважає, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 являється власником жилого
будинку та земельної ділянки площею 0,416
га, що знаходяться в АДРЕСА_1, що
підтверджується копіями договору
дарування, складеного 13.12.1986 року та
посвідченого нотаріусом,
зареєстрованого в реєстрі за № 2837 і
державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 21.03.2002
року.

Відповідачка ОСОБА_4 є власником жилого
будинку з належними до нього
господарськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_2, що
підтверджується копіями договору
купівлі-продажу жилого будинку,
складеного 08 травня 2008 року та
посвідченого нотаріально і
зареєстровано в реєстрі за №1922 та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 21.10.2008 року.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно актів, складених комісією
від 10.07.2011 року та 25.09.2013 року та план -
схеми до акта видно, що відстань від
житлового будинку ОСОБА_3 до сараю
ОСОБА_4 становить 9,60 метрів і в сараї
утримуються свині та домашня птиця.

Згідно п.п.3.25 ,3.35 з ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень «відстань
між житловими будинками та
господарськими будівлями і спорудами
слід приймати відповідно до санітарних
норм. Сараї для домашньої худоби,
кроликів і птиці треба розміщувати на
відстані від житлових будинків
відповідно до протипожежних і
санітарних норм: одинокі або подвійні -
не менше 15м., групові до 8 блоків - не
менше 25 м.

Обставини, зазначені в акті
комісії від 25.09.2013 року, підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 і які пояснили
кожний зокрема, що при обстеженні
господарства відповідачки біля сараю
було чисто,відходів не бачили, запахів
ніяких не чули.

Свідки : ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10 в
судовому засіданні пояснили, що часто
бували в господарстві відповідачки і
запахів ніяких не чули від свиней, гною
на подвір'ї не бачили. Чули запах від
кіз, яких тримає позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власник вправі вільно
розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд і має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України
встановлено, що способом захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути зокрема: припинення дії, яка
порушує право, і відновлення становища,
яке існувало до порушення.

Судом встановлено і це
підтвердили в судовому засіданні
сторони та підтверджується актом від 18
березня 2014 року, який складено комісією
в складі: представників та депутата
Дунаєвецької міської ради, начальника
відділу регіонального розвитку,
містобудування та архітектури
Дунаєвецької
райдержадміністрації,представника
Дунаєвецького міжрайонного управління
Головного управління
Держсанепідслужби у Хмельницькій
області, що 18 березня 2014 року в
домогосподарстві ОСОБА_4 немає в
наявності свиней і власниці
запропоновано в подальшому утримувати
на своїй присадибній ділянці свині та
птицю відповідно до норм ДБН 360-92**, що
свідчить про те, що відповідачкою
добровільно усунуті вимоги позивача
щодо забирання свиней з сараю, які, як
зазначив позивач, були перешкодою для
користування ним своєю власністю
(житловим будинком і літньою кухнею).

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що підстави для
задоволення позову в частині усунення
перешкод та зобов'язання відповідачкою
забрати свині і птицю на відстань не
менше 15 метрів від будинку і літньої
кухні позивача відсутні, а тому в
задоволенні заявлених позовних вимог
слід відмовити.

Позивачем ОСОБА_3 заявлено
позовні вимоги про стягнення з
відповідачки заподіяної йому
моральної шкоди, яку він оцінює в 5000
гривень, оскільки з 2008 року страждає,
переживає, переносить незручності і
викликав комісії.

Відповідно до ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Із матеріалів справи не
встановлено, що відповідачка вчиняла
будь-які протиправні дії стосовно
самого позивача, нищила або
пошкоджувала його майно тощо.

Виходячи зі змісту ст. 23 ЦК
України позивачем не доведено і факту
порушення права власності , що могло
бути підставою для відшкодування
моральної шкоди.

Також позивачем не доведено
характер і обсяг страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо).

Представник позивача ОСОБА_1
пояснював в судовому засіданні, що
відповідачка порушила права позивача
на екологічну безпеку, зіславшись на
ст. 293 ЦК України згідно якої фізична
особа має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля.

Однак в судовому засіданні не
встановлено і таких доказів не надав
позивач, що утримання свиней
відповідачкою та запах від них було
небезпечним для його життя.

Згідно висновку санітарного
лікаря Дунаєвецького міжрайонного
відділу лабораторних досліджень
Держсанепідслужби України (протокол №
274 дослідження повітря населених місць
від 21 листопада 2013 року) на селітебній
території гр. ОСОБА_4 АДРЕСА_2 вміст
аміаку не перевищує гранично
допустимих норм згідно вимог ИР 2.2.6 -
004-98, що свідчить про відсутність
небезпеки шкідливого впливу аміаку та
про відсутність загрози здоров'ю, життю
позивача.

Посилання позивача на ст. 1167 ЦК
України, при вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди, суд
знаходить помилковим, оскільки
позивачем суду не надано доказів
винних дій відповідачки при заподіянні
шкоди .

А тому заявлений позов про
відшкодування моральної шкоди є не
обґрунтованим, безпідставним і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,84,88, 209, 212, 213,
214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16,23,
316,317,319,321,386,391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Хмельницького
апеляційного суду через Дунаєвецький
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення . Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча: /підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду
В. М. Артемчук