У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про поділ
горища багатоквартирного житлового
будинку за касаційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 1
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 5
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 та інші
позивачі звернулись до суду з
зазначеним позовом. Посилалися на те,
що у порядку приватизації їм на праві
власності належить квартири НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_2, які
знаходяться на другому поверсі цього
двохповерхового будинку. Покрівля
будинку протікає, а відповідачі, яким
належить на праві власності квартира
НОМЕР_3 на першому поверсі цього
будинку, відмовляються приймати участь
у ремонті даху та не дають їм згоду на
реконструкцію частини горища під
житлову кімнату. Позивачі просили
виділити 31/100 частину горища у
власність співвласників квартири
НОМЕР_1, та 20/100 частин горища у
власність співвласників квартири
НОМЕР_2.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 1
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 5
листопада 2013 року, позов задоволено
частково. Встановлено порядок
користування ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як
співвласниками квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_2, виділено їм
частину горища корисною площею 48,70 кв.
м, зобов'язано їх влаштувати окремий
вхід до виділеної їм частини горища по
східній стіні сходової площадки. Решту
корисної площі горища, а саме 50,20 кв. м
залишити у користуванні ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_13 як співвласників
квартири НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2,
залишено за ними право ви користування
існуючого входу на горище. В решті
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та
встановлюючи порядок користування
спірним горищем, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
поділити горище в натурі через
відсутність згоди сторін неможливо,
тому саме такий порядок користування
технічно є можливим і він не порушує
прав інших його співвласників.

Проте з таким висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що у порядку
приватизації позивачам на праві
власності належать квартири НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_2, які
знаходяться на другому поверсі цього
двохповерхового будинку. Відповідачам
на праві власності належить квартира
НОМЕР_3 на першому поверсі цього
будинку. Між співвласниками
багатоквартирного будинку виник спір з
приводу користування горищем цього
будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 118 ЦПК позов
пред'являється шляхом подання позовної
заяви до суду першої інстанції, ч. 1 ст.
119 ЦПК установлено, що позовна заява
подається у письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди
співвласників про поділ спільного
майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених
спорів суди мають враховувати
роз'яснення, викладені в постанові
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня 1991 року № 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності на
житловий будинок». Зокрема, виходячи з
положень ст. ст. 183, 367 ЦК
України та роз'яснень, викладених у пп.
6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в
натурі (поділ будинку) може мати місце
за наявності технічної можливості
виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири), яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири. Якщо
виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги про встановлення
порядку користування горищем у
встановленому порядку позивачі не
пред'являли, а пред'являли вимоги про
розподіл горища відповідно до часток
співвласників у цьому будинку (тобто
поділ горища в натурі).

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди на зазначені положення
закону уваги не звернули; не прийняли
до уваги, що позивачами заявлені вимоги
про поділ горища, а не про встановлення
порядку користування горищем. При
цьому, не звернули уваги на те, що
встановлення порядку користування
можливе, якщо виділ в натурі неможливий
і на підставі заявленого про це позову,
й вийшли за межі заявлених вимог та не
вирішили спір по суті заявлених вимог.

Враховуючи, що судами не встановлені
всі фактичні обставини від яких
залежить правильне вирішення справи,
та допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області
від 1 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 5 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко