АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/1128/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-1168/11
Категорія: самочинне будівництво
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
особі свого представника ОСОБА_4, на
рішення Червонозаводського районного
суду м.Харкова від 03 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Харківської
міської ради, треті особи у справі :
комунальне підприємство «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
про поновлення порушеного права,
зобов»язання знести самовільно
побудовані будівлі,-

ВСТАНОВИЛА
:

11 лютого 2011 році позивачі
звернулись до суду з позовом, в якому з
урахуванням його уточнень та
доповнень, просили поновити їх
порушене право як співвласників
домоволодіння по АДРЕСА_1
зобов»язавши:

- ОСОБА_8 знести самовільно
побудовані прибудову літ «аі» і
приміщення 2-3 (топочна) в будинку літ.
«А-1», здійснити переобладнання
приміщення 2-5 у комору, яке
переобладнано у санвузол, того ж
будинку;

- ОСОБА_7 знести самовільно
побудовану прибудову літ «б 5» у
житловому будинку літ. «Б-1»;

- ОСОБА_6 знести самовільно
побудований сарай літ. «П», здійснити
переобладнання приміщення 1-3 у кухню,
яке переобладнано у житлову кімнату, у
будинку літ. «А-1».

Крім того, просили привести земельну
ділянку до попереднього стану за
рахунок відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на те, що домоволодіння
знаходиться у спільному користуванні
співвласників, на земельній ділянці,
площею 983 кв.м, яку було виділено ОСОБА_9
для будівництва і обслуговування
будинку на підставі рішення
Червонозаводського РВК від 19.06.1956 року
№39.

Позивачі зазначають, що згідно даних
технічного паспорту від 19.11.2010 року,
відповідачами без їх згоди здійснено
самовільне будівництво вказаних вище
об»єктів та переобладнання приміщень
без належного дозволу і відповідних
документів, у зв»язку з чим їх
притягнено до адміністративної
відповідальності. Як на підставу
порушення їх прав позивачі зазначають ,
що на теперішній час вони не мають
права розпорядитися належними їм
частками у спільному майні та отримати
кадастровий номер на земельну ділянку,
оскільки на території домоволодіння
знаходяться самочинно побудовані
об»єкти.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представники позивачів
підтримали позовні вимоги з
зазначених підстав та просили їх
задовольнити.

Відповідачі та їх представники
в судовому засіданні суду першої
інстанції заперечували проти
задоволення позову. Свої заперечення
обґрунтовували тим, що об»єкти
визначені позивачами як самочинно
побудовані, не є такими та зазначили,
що кожний окремо придбали частину
домоволодіння у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 В 1989
році між учасниками спільної часткової
власності укладено угоду про порядок
користування спільним домоволодінням.
На час подання позову і розгляду справи
співвласники змінилися, 78/400 частин
домоволодіння зареєстровано за
ОСОБА_10, яка померла. Також зазначають
на не доведеність позивачами
існування причинного зв»язку з нібито
самочинним будівництвом та порушенням
їх прав як власників.

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності третіх осіб.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м.Харкова від 03 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог позивачам
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3, ОСОБА_11,, просить
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
неповним з»ясуванням судом обставин,
які мають значення для справи та
незастосуванням судом першої
інстанції до виниклих між сторонами
правовідносин ч.4 ст. 376, п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами ст. 376 ЦК України ( про правовий
режим самочинного будівництва)».

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посилаючись на законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та безпідставність доводів
апеляційної скарги, просять рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Позивач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_11 в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явились,
про причини неявки в судове засідання
не повідомили. При цьому представник
позивача була належним чином
повідомлена про розгляд справи 26
лютого 2013 року , про свідчить її
розписка ( а.с.36) та що, у відповідності
до вимог ч.5 ст. 76 ЦПК України, є належним
повідомленням позивача ОСОБА_3

З огляду на наведене та на підставі ч.2
ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає
за необхідне розглянути справи за
відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб. Які з»явились,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на апеляційну скаргу,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачам в задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з недоведеності вказаних
позовних вимог.

При цьому судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що станом на 31.12.2012
року за даними КП «Харківське бюро
технічної інвентаризації» право
власності на домоволодіння №60 по вул.
Ганни в м. Харкові, що розташоване на
земельній ділянці, площею 983 кв.м., на
підставі рішення Червонозаводського
РВК від 19.06.1956 року, №39, зареєстровано
наступним чином :

78/400 частин домоволодіння належать
ОСОБА_5 на підставі рішення
Червонозаводського районного суду
м.Харкова від 02.11.2010 року по справі №2-
6460/10;

57/400 частин домоволодіння належать
ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва
про право на спадщину від 28.09.2009 року,
виданого Першою ХДНК 28.04.1989 року, р.№2-912;
68/400 частин домоволодіння належали
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого ПершоюХДНК 21.11.2003
року, р.№ 1-2652 та угоди про розподіл
спадкового майна, посвідченою Першою
ХДНК 21.11.2003 рок, р.№-2655;

100/400 частин домоволодіння належать
ОСОБА_7 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Першою
ХДНК 20.10.1989 року, р.№2-2081;

57/400 частин домоволодіння належать
ОСОБА_5, на підставі дублікату від 17.03.2011
року свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Першою ХДНК 28.04.1989 року,
р.№2-912;

40/400 частин домоволодіння належали
ОСОБА_6 на підставі купівлі-продажу,
посвідченого Першою ХДНК 25.06.1981 року,
р.№1-ДН-909 ( т.1 а.с.220-221).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 02 листопада 2011 року скасовано
рішення Червонозаводського районного
суду м.Харкова від 02 листопада 2010 року ,
яким за ОСОБА_10 Визнано право власності
на 78/400 частин вказаного домоволодіння
та у задоволенні позову ОСОБА_5 про
визнання права власності на 78/400 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_10 відмовлено в повному обсязі ( т.1
а.с.166-171).

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 20 березня 2013
року скасовано заочне рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 11 грудня 2012 року.
Постановлено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, КП «Харківське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності на 16/100 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1 у порядку набувальної
давності відмовлено ( т.1 а.с.93-97).

Як свідчить повідомлення першого
заступника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області від 07.12.2011 рік
№7/20-С-169, за будівництво на території
домоволодіння без отримання документа,
що засвідчує право на виконання
будівельних робіт до адміністративної
відповідальності притягнено ОСОБА_6 за
будівництво сараю літ. «П»,;ОСОБА_7 за
будівництво прибудови літ. «б 5», ОСОБА_8
за будівництво частини прибудови літ.
«аі» (приміщення 2-3 топочна), гаражів на
місці знесених сараїв літ. «Д» та літ.
«О» ( т.1 а.с.264 ).

Відповідно до повідомлення
державного архіву Харківської області
від 23.09.2011 року № 01-19/р-1535, в протоколах
засідань Червонозаводської районної
ради депутатів трудящих ся м.Харкова за
1956 рік, в тому числі і від 19 червня 1956
року, рішення про виділення земельної
ділянки по вул. Ганни 60 немає ( т.1 а.с.253).

Згідно до вимог частин 4 та 7 ст. 376 ЦК
України , якщо власник ( користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила (
здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці. Або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення , яким зобов»язати особу. Яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи. яка здійснила(здійснює)
будівництво.

В п.5 роз»ясень, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами ст. 376 ЦК
України ( про правовий режим
самочинного будівництва)», зазначено,
що право на звернення до суду з позовом
про знесення або перебудову самочинно
збудованого об»єкта нерухомості мають
як органи державної влати , так і органи
місцевого самоврядування. У випадку
порушення прав інших осіб право на
звернення до суду налужить і таким
особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК), а також власнику (користувачу)
земельної ділянки, якщо він заперечує
проти визнання за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, права власності на
самочинно збудоване майно (частина 4 ст.
376 та ст. 391 ЦК).

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень..
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вимог вказаної норми ЦПК
України, позивачі не надали суду
доказів , які б свідчили , що вони у
відповідності до вимог ст. 30,67 ЗК
України в редакції 1991 року, діючої на
час набуття ними права власності на
частину спірного домоволодіння, набули
право користування спірною земельною
ділянкою, як і доказів того, що
самовільно збудовані відповідачами
споруди порушують їх права, як
співвласників вказаного домоволодіння
.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку
щодо відмови позивачам в задоволенні ї
позовних вимог.

Доводи, викладені представником
позивача ОСОБА_3, ОСОБА_11 в апеляційній
скарзі вказаних висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі
її представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 03 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: