Справа №752/6880/13-ц
Провадження № 2/752/284/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.01.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу , -

в с т а н о
в и в :

позивач звернувся до Голосіївського
районного суду м.Києва з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги він
обгрунтовує тим, що вони з ОСОБА_2
перебувають у шлюбі, зареєстрованому
16.07.1994 р. виконавчим комітетом
Станишівської сільської ради
Таращанського району Київської
області. Від даного шлюбу у сторін
народилася донька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з
відповідачем не склалося у зв'язку з
різними поглядами на життя та
несумісністю характерів, внаслідок
чого між ними постійно виникають
конфлікти та непорозуміння. Сторони
разом проживають, однак, спільне
господарство не ведуть. Подальше
збереження шлюбу позивач вважає
неможливим.

В ході розгляду справи
позивач підтримав позовні вимоги про
розірвання шлюбу в повному обсязі і
просив суд шлюб між сторонами
розірвати, оскільки збереження шлюбу
та подальше спільне життя з
відповідачем неможливе. Позивач
зазначив, що він бажає бути вільною
людиною, розпочати інше життя.

Відповідач не заперечувала
проти розірвання шлюбу, однак в ході
розгляду справи зазначила, що сім»я
може бути збережена, але для цього
повинно бути спільне бажання обох
сторін. У позивача воно відсутнє,
незважаючи на те, що на день розгляду
справи сторони разом проживають,
ведуть спільне господарство, мають
спільний бюджет, підтримують шлюбні
стосунки і разом виховують дитину.

Вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні
достовірно встановлено, що 16 липня 1994
року року між позивачем та
відповідачем було укладено шлюб, який
зареєстрований виконавчим комітетом
Станишівської сільської ради
Таращанського району Київської
області, про що складено актовий запис
№ 5.

Від цього шлюбу подружжя має
неповнолітню доньку: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 112
Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" шлюб може
бути розірвано в судовому порядку лише
за умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст.3 Сімейного
кодексу України сім»ю складають особи,
які спільно проживають, пов»язані
спільним побутом, мають взаємні права і
обов»язки.

Судом встановлено, що як на момент
звернення до суду, так і на час розгляду
справи сторони спільно проживають,
підтримують подружні стосунки як
чоловік і дружина, ведуть спільне
господарство, мають спільний бюджет.

Судом сторонам надавався строк
для примирення, після закінчення якого
сторони продовжували спільно
проживати, підтримувати шлюбні
стосунки, вести господарство,
виховувати дитину.

Відповідно до ст.24 Сімейного
кодексу України, шлюб грунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допукається.

Судом не встановлено обставин, що
позивача у даній справі примушують
проживати з відповідачкою, зазначені
вище взаємини є добровільними.

В ході розгляду справи позивач
усвідомлював свої права і обов»язки в
сім»ї.

Законодавець визначив чіткі
підстави для розірвання шлюбу в
судовому порядку, а саме: подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу повинно суперечити інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення.

Зазначених обставин судом не
встановлено.

Викладені ОСОБА_1 обставини
щодо його бажання бути вільною людиною
і розпочати інше життя не є підставами
для розірвання шлюбу в розумінні
положень Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі
досліджені судом докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню, оскільки є
необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з
моменту проголошення рішення суду до
Апеляційного суду м.Києва через
Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя: