Провадження №2/761/6201/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Сисоєва Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс мова» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, суд, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс мова» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 27 грудня 2013 року в м.Києві, на
вул.Овруцькій сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля позивача «Ніссан Кашкай»
д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Івеко»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керування ОСОБА_4, який
працює водієм експедитором у
відповідача ТОВ «Савсервіс мова».
Внаслідок ДТП транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винним у
скоєнні ДТП та вчиненні
адміністративного правопорушення
передбачених ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, на час вчинення ДТП
цивільна відповідальність ТОВ
«Савсервіс мова» де ОСОБА_4 працює
водієм-експедитором, була застрахована
у ТДВ СК «Наста», згідно Полісу № АЕ
054904.

На підставі вищевикладеного позивач
просить суд позов задовольнити в
повному обсязі та стягнути з
відповідача відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 34621,00 грн.,
витрати на проведення експертної
оцінки пошкоджень КТЗ в розмірі 500,00
грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.,
а також судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та звернувся
з письмовими запереченнями, в яких
зазначив, що автомобіль з вини якого
позивачу було нанесено матеріальний
збиток, застраховано у ТДВ СК «Наста»
відповідно до Полісу № АЕ 054904 та
зазначив, що в даному випадку
вищевказані збитки понесені позивачем
відшкодовуються страховиком
відповідача.

Вислухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року в
м.Києві, на вул.Овруцькій сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Ніссан Кашкай» д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням позивача та
автомобіля «Івеко», д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, який працює водієм
експедитором в ТОВ «Савсервіс мова».
Внаслідок ДТП транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Київ ОСОБА_4 визнано винним у
скоєнні ДТП та вчиненні
адміністративного правопорушення
передбачених ст. 124 КУпАП. (а.с.34).

Відповідно до Звіту
автотоварознавчого дослідження №
2013-12-27/002 від 12.06.2014 року з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля марки
«Ніссан Кашкай» державний номер
НОМЕР_1, становить 21061,29 грн. (а.с.6-33).

Відповідно до копії рахунку-фактури №
СФ-0000026 від 12.06.2014 року, квитанції до
прибуткового касового ордера № 23 від
13.06.2014 року, акту здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 12.06.2014 року,
вбачається, що не позивач ОСОБА_3, а
власник КТЗ ОСОБА_5 поніс витрати
пов'язані з проведенням звіту про
визначення вартості матеріального
збитку, в розмірі 500,00 грн. (а.с.35-37).

Згідно копії рахунку фактури № Ф-0000049
від 05.06.2014 року визначеного ФОП ОСОБА_6,
встановлено, що вартість всіх
пошкоджених деталей з урахуванням
ремонтних робіт становить 34621,00 грн..
Однак, вказаний розрахунок - фактура
також складений на ім'я не позивача, а
ОСОБА_5, крім того вказаний документ
взагалі не являється доказом фактичних
збитків (а.с.38).

Відповідно до ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).
Страховий акт (аварійний сертифікат)
складається страховиком або
уповноваженою ним особою у формі, що
встановлюється страховиком.

На момент вчинення ДТП
цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Савсервіс мова» де ОСОБА_4 працює
водієм-експедитором, була застрахована
у ТДВ СК «Наста», згідно Полісу № АЕ 054904
(а.с.65).

Згідно копії повідомлення про ДТП,
страховик ТОВ «Савсервіс - мова» 30.12.13
року повідомив свого страховика - ТДВ
СК «Наста» про страховий випадок.

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу
і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховик повинний протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його, або прийняти
вмотивоване рішення про відмову у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року,
вбачається, що «…при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.»

Враховуючи викладене, необхідно
зазначити, що клопотань в судовому
засіданні від сторони позивача про
залучення до участі як відповідача у
справі страхової організації
(страховика), яка застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу - не надходило.
Також представник позивача не дав
згоди і самостійно не заявив про заміну
відповідача ТОВ «Савсервіс - мова» на
ТДВ СК «Наста». В даному випадку
належним відповідачем являється саме
страховик ТОВ «Савсервіс - Мова» - ТДВ
СК «Наста», тому вказаний позов
пред'явлений до неналежного
відповідача.

Також представником позивача не було
надано доказів належності на праві
власності позивачу ОСОБА_3
пошкодженого автомобіля, оскільки зі
звіту про оцінку пошкодженого
автомобіля, вбачається, що власником, а
в свою чергу і замовником проведення
вказаного звіту є ОСОБА_5, а не позивач
ОСОБА_3.

Враховуючи викладене та вищевказані
обставини, суд прийшов до висновку, що
оскільки вказаний пошкоджений
автомобіль не належить позивачу на
праві власності та стороною позивача
доказів зворотньому надано не було, це
дає підстави вважати, що право
вказаного позивача не порушено та у
даному випадку не підлягає судовому
захисту, а отже ОСОБА_3 не являється
належним позивачем.

Що стосується стягнення з відповідача
моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.,
слід зазначити наступне.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст. ст. 58-59 ЦПК України.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і
встановлювати якими правовими нормами
вони регулюються, чи допускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин.

Судом встановлено, що виникли
правовідносини, регулюються Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та главою 67 «Страхування»
Цивільного Кодексу України,
положеннями яких стягнення моральної
шкоди за порушення умов договору не
передбачено.

Відповідно до ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи

Потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону.

Відповідно до ст. 26-1 Закону
страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Однак, як встановлено судом при
розгляді справи, в результаті настання
вищевказаного страхового випадку
позивачу не було заподіяно шкоди
здоров'ю, що, в свою чергу, виключає
відшкодування моральної шкоди
позивачу, тому вказана вимога не
підлягає задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, в
судовому засіданні не знайшли своє
підтвердження позовні вимоги про
стягнення з відповідача грошових
коштів: за матеріальний збиток,
заподіяний власнику автомобіля марки
«Ніссан Кашкай» державний номер НОМЕР_1
в розмірі 35621,00 грн. з врахуванням
витрат за здійснення оцінки
пошкодженого КТЗ та стягнення
моральної шкоди, в розмірі 2000,00 грн..

Судові витрати розподіляються судом
відповідно до ст.88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
23, 979, 988, 990, 1167 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 26-1, 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 57, 60,
179, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, п.16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс мова» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :