РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 р. Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді -
Науменко А.В.,

при секретарі - Шияновській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний банк «Південий» до ОСОБА_1
про стягнення з поручителя
заборгованості за кредитом, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2013 р. позивач звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси
із позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення з поручителя заборгованості
за договором кредиту на підставі
укладеного 05.09.2007 року договору поруки,
за умовами якого відповідач поручився
за виконання у повному обсязі
зобов'язань боржника ПрАТ
«Укрзовнішгаз» за кредитним договором
№ 303-КЛ/08 від 06.10.2008 р.. Банк виконав
зобов'язання по договору кредиту, видав
кредитні кошти строком до 15.12.2011 р.
Натомість ПрАТ «Укрзовнішгаз» в
порушення умов кредитного договору не
виконало обов'язки по сплаті кредиту та
процентів, у зв'язку з чим на час
звернення позивача до суду утворилася
заборгованість в розмірі 2501246,09 грн..
Позов обґрунтований тим, що позивачем
на адресу відповідача було направлене
повідомлення з вимогою щодо погашення
заборгованості за ПрАТ
«Укрзовнішгаз» , яка не була виконана
та у зв'язку з чим суд звернувся до суду.

Представник позивача на позові
наполягав надав письмові пояснення
щодо правової позиції. Підтвердив, що
строк виконання основного зобов'язання
по договору кредиту виник з 16.12.2011 р.,
тому у шестимісячних строк
передбачений ст. 559 ЦК України
позивачем через службу кур'єрської
доставки направлена вимога банку до
поручителя від 13.03.2012 р., після чого
виникле зобов'язання у поручителя щодо
погашення заборгованості та право
банку на звернення до суду у загальний
трирічний строк позовної давності. На
запитання суду представник підтвердив,
що банківська вимога направлена тільки
з замовленою кур'єру послугою щодо
направлення, без послуги підтвердження
доставляння (вручення). Водночас
зазначив, що у банку з засобів масової
інформації було відомо що з листопада
2011 року відповідач був затриманий та
знаходився у слідчому ізоляторі у
зв'язку з чим відповідач не знаходився
за місце проживання та не отримав
вимогу.

Представник відповідача заперечував у
задоволенні позову тільки з підстав
припинення поруки за наслідком
закінчення строку пред'явлення вимоги
банку до поручителя протягом шести
місяців відповідно до умов договору
поруки. Посилаючись на положення п. 24
Пленуму ВССУ № 5 від 20.03.2012 р. та п. 3.2.
договору поруки, наполягала на тому, що
позивачем не виконана умова
«одержання» що означає вручення
поручителю вимоги банку, яке може бути
визнане виконанням умов ст.. 559 ЦК
України щодо пред'явлення вимоги
поручителю. Зазначила, що вимога банку
до поручителя не надходила тобто не
була ним «одержана», з позовом позивач
звернувся тільки у червні 2013 року, коли
шестимісячний строк пред'явлення
вимоги врученням письмової вимоги чи
зверненням до суду сплинув 14.06.2012 р..
Наполягала на тому, що у банку не має
правових підстав для вимог до
поручителя щодо погашення
заборгованості по кредиту, у зв'язку з
припиненням поруки за строком який не
підлягають поновленню.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи сторін,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджене та не
спростоване сторонами, що за наслідком
не виконання боржником ПрАТ
«Укрзовнішгаз» умов кредитного
договору № 303-КЛ/08 від 06.10.2008 р.. не
виконані обов'язки по сплаті кредиту та
процентів, у зв'язку з чим на час
звернення позивача до суду утворилася
заборгованість в розмірі 2501246,09 грн.. За
мовами договору кредиту, термін дії
договору до 15.12.2011 року.

На виконання зобов'язань ПрАТ
«Укрзовнішгаз» перед позивачем по
кредитному договору № 303-КЛ/08 від 06.10.2008
р. між позивачем та відповідачем
укладений договору поруки від 21.09.2010
року.

Представник відповідача не
заперечував, що умовами договору
передбачена солідарна
відповідальність відповідача як
поручителя по зобов'язанням ПрАТ
«Укрзовнішгаз» у повному обсязі перед
банком, що виникли з кредитного
договору. Також сторони не
спростовують та визнають, що договором
поруки не встановлений термін його дії.

Порядок виконання договору поруки
врегульований пунктами глави 3
договору поруки.

Так, пунктом 3.1. договору поруки
передбачене, що у випадку невиконання
позичальником своїх зобов'язань у
строки передбачені кредитним
договором, кредитор повідомляє про це
поручителя.

Пунктом 3.2. встановлене, що при
одержанні вимоги кредитора по
погашенню заборгованості позичальник
по кредитному договорі (далі за
текстом вимога), поручитель погашає
заборгованість у продовж 3-х днів від
дня одержання вимоги про погашення.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Статтею 610 ЦК України передбачене, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

Крім того, відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Всі умови
договору з моменту його укладення
стають однаково обов'язковими для
виконання сторонами.

Пунктом 24 Пленуму ВССУ № 5 від 20.03.2012 р.
встановлене, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Виходячи з наведеного суд визнає,
що за умовами договору поруки, сторони
обумовили підстави та порядок
виникнення обов'язку поручителя по
погашенню заборгованості визначеної в
«отриманої вимозі». Умова виконання
поруки прямо пов'язана з «отриманням»
поручителем вимоги після чого
обчислюється строк на погашення.
Виходячи з загального розуміння
направленості умов договору та
врегульованих ним правовідносин, суд
вказує, що передбачена договором умова
«отримання» кореспондується з
поняттям вручення, що застосоване у
Пленумі № 5.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджене та не спростоване
позивачем, що не має доказу виконання
умов договору поруки щодо «одержання» -
вручення відповідачу вимоги від
13.03.2012 р., в свою чергу тільки
направлення вимоги на адресу
відповідача суд визнає неналежним
виконанням умов договору. Звідси
направлення вимоги від 13.03.2012 року, яка
не була одержана відповідачем не
підлягає визнанню пред'явленням вимоги
поручителю в розумінні умов договору
та положень ст. 559 ЦК України в
передбачений шестимісячний строк.

При цьому суд звертає увагу, що в
самої вимозі від 13.03.2012 року з боку
позивача є посилання саме на положення
п. 3.2. договору поруки, щодо виникнення
зобов'язання по погашенню
заборгованості протягом трьох днів від
дня одержання вимоги банку. Водночас у
вимозі зазначене, що у разі не
погашення заборгованості у триденний
строк з дня одержання вимоги банк буде
вимушений звернутися до суду.

Посилання представника банку, що
відповідач з листопада 2011 року
знаходився у слідчому ізоляторі суд не
бере до уваги при вирішенні справи,
тому як обрання у відношенні особи
запобіжного заходу та утримання у
слідчому ізоляторі не є зміною місця
реєстрації та фактичного проживання
особи. В зв'язку з цим позивачем не
доведене, що відповідач був обмежений в
одержанні поштової кореспонденції у
слідчому ізоляторі, та не міг отримати
вимогу банку.

Виходячи з матеріалів справи суд
визнає, що у шестимісячний строк для
пред'явлення вимоги до поручителя, а
саме з 16.12.2011 року до 14.06.2012 року
відповідач не одержував вимоги банку в
порядку передбаченому п. 3.2. договору
поруки. Також у цей строк банк не
звернувся з позовом до суду.

На підставі викладеного суд
визнає, що позовна вимога банку до
поручителя щодо стягнення
заборгованості по договору кредиту не
підлягає задоволенню, у зв'язку з
припиненням поруки з 15.06.2012 р.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
банк «Південий» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитом
в розмірі 2501246,09 гривень - відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги через Приморський районний суд
м. Одеси до Одеської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.В. Науменко

29.01.2014