Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.03.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі - Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про зміну договору житлового
приміщення та встановлення порядку
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну
договору житлового приміщення та
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, посилаючись на
обставини і підстави викладені в
позовній заяві, просила суд змінити
договір найму жилого приміщення -
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. виділивши їй, ОСОБА_1 в
користування кімнату площею 12,6 кв.м. та
лоджію площею 1,7 кв.м.; відповідачу
ОСОБА_2 і неповнолітній доньці ОСОБА_4
виділити у користування кімнату площею
17,3 кв.м. та лоджію площею 1,7 кв.м.;
відповідачці ОСОБА_3 виділити у
користування кімнату площею 12,7 кв.м..
Підсобні приміщення: кухню площею 8,5
кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну
кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею
13,3 кв.м. залишити в загальному
користуванні.

Зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фірму
«Гарпун» укласти з ОСОБА_1, окремий
договір найму жилого приміщення та
відкрити на її ім'я окремий особовий
рахунок на житлову кімнату площею 12,6
кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в дольових рівних частинах
витрати по оплаті за проведення
експертного будівельно-технічного
дослідження в сумі 900,00 грн. (дев'ятсот
гривень 00 копійок) та витрати по оплаті
судового збору в сумі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень 40 копійок).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити з підстав викладених в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не прибула зі слів позивача та
відповідача проти позову не
заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, з
відповідачем по справі ОСОБА_2,
перебували в зареєстрованому шлюбі з
29.06.1991 року.

Від спільного життя мають двох дітей:
неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не
склалося, 15.05.2012 року рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука шлюб між ними був
розірваний.

Позивач ОСОБА_1, зареєстрована та
мешкає в житловому приміщенні -
квартирі, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В 1995 році ОСОБА_2 отримав ордер на
вищевказану квартиру на сім'ю з трьох
осіб. В цьому ж році вони втрьох:
позивач ОСОБА_1, колишній чоловік
відповідач ОСОБА_2 та донька відповідач
ОСОБА_3 поселилися у вищевказаній
квартирі.

В 1997 році народилася ще одна донька
ОСОБА_4, яка після розірвання шлюбу
залишилася проживати разом з
відповідачем ОСОБА_2

01.02.2013 року Автозаводським районним
судом м. Кременчука було винесено
рішення, яким анульовано свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
видане ОСОБА_2 та визнано, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві
власності кожному по 1/3 частині
вищевказаної квартири.

06.08.2013 року позивач зареєструвала право
власності на 1/3 частини вищевказаної
квартири та отримала витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності.

На даний час, особовий рахунок, як на
квартиронаймача вказаного жилого
приміщення, відкритий на ОСОБА_2 В
квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4

Квартира складається з трьох кімнат
площею 42,6 кв.м., у тому числі: житлова
кімната площею 12,7 кв.м., житлова кімната
площею 12,6 кв.м., житлова кімната площею
17,3 кв.м., кухня площею 8,5 кв.м., вбиральня
площеіо 1,0 кв.м., ванна кімната площею 2,5
кв.м., коридор площею 13,3 кв.м. Квартира
обладнана лоджією площею 1,7 кв.м. та
лоджією площею 1,7 кв.м. Загальна площа
квартири 71,3 кв.м..

Згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
133-13, складеного 30.10.2013р. в дослідницькій
частині та в додатку № 1 до даного
висновку запропоновано варіант
встановлення порядку користування
приміщеннями вищевказаної квартири
між співвласниками квартири, а саме:
виділити в користування 1-му
співвласнику на 1/3 частину квартири
житлову кімнату площею 12,7 кв.м. та 8,43
кв.м. в приміщеннях спільного
користування. Всього першому
співвласнику на 1/3 частину квартири в
користування виділяється приміщень
площею 21,13 кв.м., що на 2,64 кв.м. менше ніж
йому належить на його ідеальну частку
1/3 частини квартири.

Виділити в користування 2-му
співвласнику на 1/3 частину квартири
житлову кімнату площею 12,6 кв.м., лоджію
площею 1,7 кв.м. та 8,43 кв.м. в приміщеннях
спільного користування. Всього другому
співвласнику на 1/3 частину квартири в
користування виділяється приміщень
площею 22,73 кв.м., що на 1,04 кв.м. менше ніж
йому належить на його ідеальну частку
1/3 частини квартири.

Виділити в користування 3-му
співвласнику на 1/3 частину квартири
житлову кімнату площею 17,3 кв.м., лоджію
площею 1,7 кв.м. та 8,43 кв.м. в приміщеннях
спільного користування. Всього
третьому співвласнику на 1/3 частину
квартири в користування виділяється
приміщень площею 27,43 кв.м., що на 3,66 кв.м.
більше ніж йому належить на його
ідеальну частку 1/3 частини квартири.

Суд вважає, що можливо встановити
порядок користування даним житлом:
виділити позивачу ОСОБА_1 у
користування кімнату площею 12,6 кв.м. та
лоджію площею 1,7 кв.м., відповідачу
ОСОБА_2 і неповнолітній доньці ОСОБА_4
виділити у користування кімнату площею
17,3 кв.м. та лоджію площею 1,7 кв. м.,
відповідачці ОСОБА_3 виділити у
користування кімнату площею 12,7 кв.м..
Такий порядок користування буде
зручний сторонам, оскільки на даний час
сторони вже займають таке положення та
в цих кімнатах знаходяться їхні
особисті речі.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у
власності двох або більше осіб,
належить їм на праві спільної сумісної
власності. Спільна власність
вважається частковою, якщо договором
або законом не встановлена спільна
сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності та вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними.

Ч.2 ст. 372 ЦК України встановлено, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України,
співвласник відповідно до своеї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, а також нести
відповідальність перед третіми
особами та зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Згідно п.п. 10, 13 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ від 24.01.2006 року № 45, мешканці
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку, в яких проживає два і
більше співвласники, наймачі (орендарі)
зокрема: мають рівні права на
користування підсобними приміщеннями
і обладнанням; встановлюють за
узгодженням порядок використання
підсобних приміщень, а також
черговість їх прибирання; розподіляють
за узгодженням загальні витрати на
оплату житлово-комунальних та інших
послуг. За умови відсутності по
квартирного (по кімнатного) обліку та
відсутності згоди між мешканцями
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку щодо оплати
житлово-комунальних та інших послуг,
плата розподіляється за послуги з
утримання житлових будинків і споруд
та прибудинкових територій - за
встановленими тарифами відповідно до
опалювальної та загальної площі
приміщення, яким користується власник,
співвласник, наймач (орендар). Спори, що
виникають під час користування
приміщеннями житлових будинків,
розв'язуються шляхом проведення
переговорів між учасниками спору або в
судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу
України кожен із співаників має право
на надання йому володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
матеріально підтверджені судові
витрати. Так, позивачем були понесені
матеріально підтверджені судові
витрати по оплаті на проведення
експертного будівельно-технічного
дослідження та оплати судового збору.

Керуючись ст. 355, ч.З ст. 358, 360, 370 ЦК
України, п.п. 10, 13 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ від 24.01.2006 року № 45, ст.ст. 14, 57 - 59, 60,
88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зміну договору житлового приміщення та
встановлення порядку користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Змінити договір найму жилого
приміщення - квартири, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в
користування кімнату площею 12,6 кв.м. та
лоджію площею 1,7 кв.м., ОСОБА_2 і
неповнолітній доньці ОСОБА_4 виділити у
користування кімнату площею 17,3 кв.м. та
лоджію площею 1,7 кв.м., ОСОБА_3 виділити у
користування кімнату площею 12,7 кв.м..
Підсобні приміщення: кухню площею 8,5
кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну
кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею
13,3 кв.м. залишити в загальному
користуванні.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по оплаті за проведення
експертного будівельно-технічного
дослідження в сумі 900,00 грн. (дев'ятсот
гривень 00 копійок) та витрати по оплаті
судового збору в сумі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: