Справа № 635/9898/13-ц
Провадження 2/635/799/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
селище
Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
та просить стягнути з відповідачів
суму боргу у розмірі 35102 гривні 10 коп.,
суму 3% річних від простроченої суми у
розмірі 183 гривні 08 коп. В обґрунтування
своїх вимог посилається на те, що 19
червня 2013 року відповідач позичила у
позивача 37500 гривень на строк до 01
вересня 2013 року, про що надала розписку,
при цьому першу частину отриманих
коштів у сумі 15000,00 гривень відповідач
зобов'язалась повернути до 05 липня 2013
року. Позивач грошові кошти
відповідачу надала, відповідач грошові
кошти отримала, 16 липня 2013 року
повернула грошову суму у розмірі 300
доларів США, що за курсом НБУ складає
2397, 9 грн. Після закінчення вказаного у
розписці строку, відповідач борг в
повному обсязі не повернула, тому
позивач звернулася до суду з позовом
про примусове стягнення з відповідача
суми боргу, суму 3% річних від
простроченої суми.

Позивач у судовому засіданні
підтримала заявлені вимоги, просила їх
задовольнити з підстав викладених у
позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти позову заперечувала,
просила в позові відмовити та пояснила,
що розписка про боргові зобов'язання
перед позивачем є безгрошовою,
написана під примусом у місті Пенза
Російська Федерація, оскільки з
позивачем мали місце договірні
зобов'язання щодо перевозки товару, а
не боргові зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився причини неявки суду не
повідомив, про день та час розгляду
справи сповіщений належним чином, тому
суд за згодою позивача та відповідача
ОСОБА_2 справу розглянув за відсутності
відповідача ОСОБА_3

Суд, заслухавши позивача, відповідача
ОСОБА_2, дослідивши надані докази
встановив наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до
розписки, що видана 19 червня 2013 року,
відповідач отримала від позивача в
позику грошову суму у розмірі 37 500
гривень, які зобов'язалася повернути в
строк до 01 вересня 2013 року, при цьому
суму у розмірі 15 000,00 гривень
зобов'язалась повернути до 05 липня 2013
року, але у встановлений строк
повернула лише грошові кошти у розмірі
2 397, 9 грн. з 15 000,00 гривень які повинна
була повернути до 05 липня 2013 року
(15000,00-2397,9=12602,1).

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, що виконаний станом на 14
жовтня 2013 року:

- 3% за користування кредитом в період з
05 липня 2013 року до 01 вересня 2013 року
складають 59,03 гривні (59,03 = 12602,1(сума
боргу) х 3% (процентна ставка) / 100%/ 365 днів
х 57 (кількість прострочених днів);

- 3% за користування кредитом в період з
01 вересня 2013 року до 14 жовтня 2013 року
складають 124,05 гривень (124,05 = 35102,1(сума
боргу) х 3% (процентна ставка) / 100%/ 365 днів
х 43 (кількість прострочених днів).

З урахуванням вищевикладеного
загальна сума 3% за користування
кредитом складає 183,08 гривень
(183,08=59,03+124,05).

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний оплатити суму боргу, з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів у встановлений строк не
виконала, тому сума боргу у розмірі
35102,10 гривень, сума 3% річних від
простроченої суми у розмірі 183,08
гривень, підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача у примусовому порядку, при
цьому суд виходить з того, що договором
інший розмір процентів не
встановлений тому на підставі ч. 2 ст. 625
ЦК України стягує з відповідача на
користь позивача визначені законом 3%
річних від простроченої суми і не
приймає до уваги посилання відповідача
на те, що розписка про боргові
зобов'язання перед позивачем є
безгрошовою, написана під примусом,
оскільки відповідач не надала доказів
що до неї застосовувався такий примус,
не зазначила і не надала доказів про те,
що у неї з позивачем мали місце
договірні правовідносини іншого
характеру ніж укладення договору
позики, і в такому випадку саме по собі
місце складання розписки не має
суттєвого значення для правильного
вирішення справи.

В частині вимог про стягнення суми
боргу і з відповідача ОСОБА_3 суд
відмовляє оскільки позивач не надала
доказів про те, що він має нести
відповідальність перед позивачем за
невиконання ОСОБА_2 боргових
зобов'язань, а сам по собі факт
перебування відповідачів у шлюбі не є
підставою для стягнення з нього
грошових коштів на користь позивача.

Таким чином суд частково задовольняє
вимоги позивача і на підставі ст. 88 ЦПК
України судові витрати на користь
позивача стягує з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 526, 530, 612; 625; ч. 1 ст. 1049 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 35102 (тридцять п'ять
тисяч сто дві) гривні 10 коп., суму 3%
річних від простроченої суми у розмірі
183 (сто вісімдесят три) гривні 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 352 (триста
п'ятдесят дві) гривні 86 коп.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду в апеляційний суд
Харківської області через Харківський
районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ
О.М. Пілюгіна