АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М. Лисака І.Н.

Секретаря: Ковальчук Н.О.

З участю: представника
Чернівецької міської ради Осовської
М.М.,

представника центру
"Турбота" Кучмєєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Чернівецької міської ради, третя особа
- Чернівецький комунальний
територіальний центр соціального
обслуговування "Турбота", про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності на
спадкове майно, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, в інтересах якої за довіреністю
діє ОСОБА_4, на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 12 грудня
2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_3 подала позов до
Чернівецької міської ради, третя особа
- Чернівецький комунальний
територіальний центр соціального
обслуговування "Турбота", про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності на
спадкове майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Посилалася на такі обставини.

ОСОБА_5 була одинокою жінкою. З 1994
року її сім'я всіляко допомагала їй в
організації побуту, спілкувались з нею,
купували ліки, продукти харчування,
проводили разом вільний час.

Після смерті чоловіка - ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона стала
проживати разом з ОСОБА_5, оскільки стан
здоров'я останньої значно погіршився.
Вони вели спільний побут, мали
спільний бюджет, за кошти якого
здійснювали поліпшення квартири
ОСОБА_5, провели капітальний ремонт
приміщення, настелили утеплену

________________________________________________________________________
___________________________________

Провадж. №22ц-214/2014 р.
Головуючий у
першій інстанції Гончарова І.М.

Категорія:37

Доповідач: Заводян К.І.

підлогу, замінили старий димохід на
новий, купили телевізор. Вона
оплачувала комунальні послуги.

Для догляду за ОСОБА_5 у робочий час та
під час її відряджень за кордон, за
власні кошти вона найняла людину, яка
допомагала у побуті, зокрема, прала та
прасувала речі, готувала їсти ОСОБА_5
тощо

Всі свята та вільний час вони проводили
разом

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Позивачка
оплатила всі витрати, пов'язані з її
похованням та поминальними обідами.

Починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з дня
смерті чоловіка позивачки і до і до дня
смерті самої ОСОБА_5, понад 5 років, вона
з ОСОБА_5 проживали однією сім'єю.

Просить встановити зазначений факт для
реалізації її права на спадкування та
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом , як спадкоємці
четвертої черги.

Інших спадкоємців у ОСОБА_5 немає.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить
трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

28 липня 2011 р. ОСОБА_5 звернулась до
відділу обліку, розподілу, обміну,
приватизації і бронювання житла
департаменту житло-комунального
господарства Чернівецької міської
ради з письмовою заявою про
приватизацію квартири, яку вона
займала на умовах найму, тобто,
квартири, за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду зазначеної
заяви 06 грудня 2011р. органом
приватизації м. Чернівці було видано
розпорядження № 49204, яким у приватну
власність ОСОБА_5 передано вказану
квартиру. Відділом приватизації житла
було оформлено технічний паспорт на
неї.

Проте, свідоцтво про право власності на
квартиру у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 не
отримала.

Позивачка просила суд встановити факт
проживання її з ОСОБА_5 однією сім'єю з
жовтня 2006 року та визнати за нею право
власності на спадкове майно -
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Справа розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 червня 2013 року
рішення Шевченківського районного суд
м.Чернівці від 26 жовтня 2012 року, яким
було задоволено позов ОСОБА_3, та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 23 січня 2013 року було
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 12 грудня 2013 року
ОСОБА_3 в позові відмовлено.

ОСОБА_3 подала на рішення суду
апеляційну скаргу.

Вважає його незаконним і
необґрунтованим.

Суд неправильно оцінив покази свідків,
які часом були суперечливі,
безпідставно відхилив покази свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, лист АТ "Укрсиббанк",
який надсилався їй на АДРЕСА_1, за
місцем її проживання, факт перебування
в її розпорядженні особистих речей та
документів ОСОБА_5

Суд відмовив їй у задоволенні
клопотання про вихід на місце для
перевірки наявності у неї ключа від
спірної квартири, чим порушив норми
цивільного процесуального права

Колегія суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги не
убачається..

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258 ЦК
України спадкуванням є перехід прав і
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

За правилом ст. 1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкоємцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.ч. З, 5 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу він не заявив про відмову від
неї.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно врахувати правила частини
другої статті З СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися з моменту відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Згідно част.2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
чають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5
була публічною особою.

Вона неодноразово обиралася депутатом
Чернівецької міської ради, очолювала
ряд громадських організацій.

Родини, не мала. Проживала одна.

За заявою ОСОБА_5 від 27 квітня 2009 року
вона була прийнята на обслуговування
комунального центру соціальної та
медичної допомоги одиноким
непрацездатним громадянам "Турбота"
Чернівецької міської ради (далі:
"центр "Турбота" (а.с. 89 т.1).

Соціальні працівники центру "Турбота"
за укладеними із ОСОБА_5 договорами
надавали побутові послуги підопічній,
в тому числі і під час перебування її в
лікарні: готували їжу, прибирали,
здавали в пральню білизну, мили вікна
тощо.

Центром їй також виділялися миючі
засоби, засоби гігієни та білизна
(а.с. 167-171).

Виконком Чернівецької міської ради за
рішеннями № 265/7 від 15 квітня 2009 року, №
794/21 від 10 листопада 2009 року та № 43/1 від
21 січня 2010 року надавав ОСОБА_5
матеріальну допомогу на лікування в
сумі 1500 грн., 2000 грн. та 600 грн. ( а.с. 126-133)

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки ОСОБА_5
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2011
року (а.с.125 т.1).

Поховання ОСОБА_5 було здійснено
працівниками центру "Турбота" за
рахунок коштів, відкладених ОСОБА_5 для
цих потреб (а.с. 120-124).

Згідно наказу центру "Турбота" № 845 від
12 грудня 2011 року у зв'язку зі смертю
ОСОБА_5 знято з обслуговування (а.с. 88
т.1).

За довідкою першої Чернівецької
державної нотаріальної контори від
01.07.2013 року, спадкова справа відносно
померлої ОСОБА_5 не заводилась.

Квартира АДРЕСА_1 16 грудня 2011 року була
опечатана в присутності працівників ПП
"Регіон центр", в квартирі перекрито
вентилі газопостачання і холодного
водопостачання, відключено
електропостачання. Ключ від неї, в
присутності мешканця сусідньої
квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_10, був переданий
на відповідальне зберігання центру
"Турбота", який звільнив квартиру від
побутових речей і повторно опечатав.

Особистих речей, що належать позивачці,
в квартирі не було. Дії ПП "Регіон Центр"
та центру "Турбота" позивачка не
оскаржувала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно вимог п.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка не
довела належними та допустимими
доказами факт проживання однією сім'єю
з ОСОБА_5 в період з 28.10.2006 року по 12.12.2011
року.

Проаналізувавши докази, що є в
матеріалах справи, покази свідків, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що стосунки,
які склались між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, не
були сімейними, вони не пов'язані
спільним побутом, не мали взаємних прав
та обов'язків, хоча ОСОБА_3 і надавала
ОСОБА_5 допомогу та перебувала з нею в
близьких дружніх відносинах.

Так, в квартирі ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_3
зареєстрована не була.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
допитані в суді за клопотанням
позивачки, не дали пояснень з приводу
постійного проживання позивачки із
ОСОБА_5 як члена сім'ї, вони пояснювали,
що ОСОБА_3 надавала допомогу ОСОБА_5 з
приводу ремонту, прання, прибирання
тощо, оплачувала ці послуги.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_19, які є сусідами
ОСОБА_5 і більше 20-ти років, проживали в
квартирі АДРЕСА_2, стверджували в
судовому засіданні, що ОСОБА_5 була
одинокою людиною, крім тварин в її
квартирі ніхто не проживав, що вона до
себе в квартиру взагалі нікого не
допускала, навіть вони як сусіди мали
умовний сигнал, щоб ОСОБА_5 відкрила
двері. За їх твердженням ОСОБА_3 в
квартирі ніколи не проживала.

Факт не проживання в квартирі ОСОБА_3
також підтвердили соціальні
працівники центру "Турбота" ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, які
обслуговували ОСОБА_5, лікар ОСОБА_24,
який лікував ОСОБА_5 в лікарні, а також
відвідував на дому.

Суд обґрунтовано відхилив покази
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8, сина та
доньки позивачки, про те, що їх мати у 2006
році переїхала проживати до ОСОБА_5, яку
вони вважали своєю бабусею, перевезла
туди 2 автомобілі особистих речей,
оскільки вони спростовуються іншими
доказами та поясненнями інших свідків.

Судом також встановлено, що комунальні
послуги за квартиру сплачували
соціальні працівники центру "Турботи".
Надані позивачкою квитанції по оплаті
послуг не містять інформації стосовно
того, хто саме оплачував ці послуги -
позивачка чи інша особа.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції в
повному об'ємі з'ясовані обставини
справи, перевірені доводи сторін і
третьої особи належними доказами, дана
їм вірна юридична оцінка.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання її
однією сім'єю з ОСОБА_5 у квартирі
АДРЕСА_1 в період з 28 жовтня 2006 року по 12
грудня 2011 року та про визнання за нею
права власності на спадкове майно
ОСОБА_5 як за спадкоємцем четвертої
черги за законом.

Рішення суду відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не
убачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів , -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якої за довіреністю діє ОСОБА_4,
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 12 грудня 2013 року
від 04 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: