Справа № 750/8882/13-ц
Провадження № 2/750/42/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Будаш М.В.,

за участю позивача, представника
позивача, представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ФОП ОСОБА_2. Третя особа ПП «Шана-М» про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, -

в с т а н о в и в :

16.09.2013 року позивач звернувся до
Деснянського районного суду
м.Чернігова з позивною вимогою до
відповідача про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що 07.06.2013
року між ним та ФОП «ОСОБА_2» було
укладено замовлення-договір на
виготовлення металопластікових вікон.
В той же день між позивачем та «ОТП
банком» було укладено договір про
надання споживчого кредиту № з
метою оплати замовлення. Позивач
з'ясував, через інтернет що розцінки
заводу "Шана-М" нижче ніж у відповідача
і у нього виникли сумніви про те, що
відповідач працює саме з цим заводом.
Він наступного дня пішов та хотів
розірвати договір, але йому було
відмовлено.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позов підтримали і
наполягали на його задоволенні.

Представники відповідача позовні
вимги не визнали .

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, просила розглянути позов без
його участі..

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 07.06.2013 року між
ним та ФОП «ОСОБА_2» було укладено
замовлення-договір на виготовлення
металопластікових вікон. В той же день
між позивачем та «ОТП Банком» було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № з метою
оплати замовлення. Позивач з'ясував,
через інтернет що розцінки заводу
"Шана-М" нижче ніж у відповідача і у
нього виникли сумніви про те, що
відповідач працює саме з цим заводом.
Він наступного дня пішов та хотів
розірвати договір, але йому було
відмовлено.

В подальшому банк, відповідно до умов
договору кредитування, виконав свої
зобов'язання та10.06.2013 року перерахував
кошти на рахунок ФОП «ОСОБА_2» у
розмірі 5338 грн. 00 коп., що
підтверджується довідкою з банку (а.с.27)

04.07.2013 року на виконання умов договору
до приміщення позивача було доставлено
вікна від ФОП «ОСОБА_2». Вікна на час
розгляду справи не встановлені, але
відповідач не відмовляється від
виконання умов договору а позивач не
дає можливості їх встановити.

Відповідно до частини 3 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Позивач зазначені вимоги закону не
виконав і не надав суду належного
доказу на підтвердження того, що в
момент укладення договору він не
розумів значення своїх дій та не міг
керувати ними. Він під час укладання
договору він був ознайомлений з
умовами договору його умови його
влаштовували та він на них погодився.

За таких обставин відсутні підстави
для визнання недійсним Договору з
підстав передбачених статтями 215-217, 225
Цивільного кодексу України, яка
визначає наслідки вчинення правочину.

Як убачається з тексту позовної заяви в
якості додаткових підстав визнання
Договору недійсним позивач
посилається на положення статті 230
(правові наслідки правочину під
впливом обману) Цивільного кодексу
України.

Зокрема, згідно частини 1 статті 230
Цивільного кодексу України, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення, такий
правочин визнається судом недійсним.

Частиною 1 статті 229 цього Кодексу
встановлено, що істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

В пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про практику розгляду судами справ
про визнання правочинів недійсними»
роз'яснено, що правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення сторони в оману
щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу у діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину істотного значення не має.

Втім, позивач не довів суду навмисне
введення його відповідачем в оману
щодо обставин, які впливають на
вчинення Договору та вчинення ним

помилки щодо обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного даний позов
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Н.Ю. Лямзіна