У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Коротуна В.М.,

Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Консоль ЛТД»,
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
недійсним договору іпотеки, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від
імені публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», на
рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 14
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
позовом. Зазначав, що йому на підставі
договору пайової участі у будівництві
№ 1496/314-41 (р) від 18 липня 2002 року належать
апартаменти АДРЕСА_1. 13 серпня 2007 року TOB
фірма «Консоль ЛТД» передало
незавершене будівництво цього об'єкту
в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
що на думку позивача порушує його
права. Посилаючись на наведене, просив
суд визнати недійсним договір іпотеки
від 13 серпня 2007 року, реєстраційний №
515.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 14
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25 листопада 2013
року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
недійсним договір іпотеки укладений 13
серпня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» в
частині передачі останнім в іпотеку
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
апартаментів АДРЕСА_1 Вирішено питання
про стягнення судових витрат.

ОСОБА_5, який діє від імені ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
виходили з того, що укладенням договору
іпотеки порушуються майнові права
позивача, оскільки предмет іпотеки
включає частку, яка повинна бути
передана позивачу на праві власності з
відповідною реєстрацією прав.

Проте повністю з такими висновками
суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 18
липня 2002 року ОСОБА_3 та TOB фірма
«Консоль ЛТД» уклали договір про
спільну діяльність про пайову участь у
реконстукції пансіонату сімейного
типу № 1496/314-41 (р), за яким сторони
домовились про спільну діяльність для
досягнення спільної цілі: будівництво,
введення в експлуатацію пансіонату
сімейного типу в м. Ялта смт Паркове, в
результаті якої об'єкт є спільною
частковою власністю позивача та TOB
фірми "Консоль ЛТД".

Виходячи з викладеного між сторонами
виникли правовідносини пов'язані зі
спільною діяльністю, які регулюються
Цивільним кодексом Української РСР в
редакції на час укладення договору про
спільну діяльність.

Згідно ст. 430 ЦК Української РСР за
договором про сумісну діяльність
сторони зобов'язуються сумісно діяти
для досягнення спільної господарської
мети. Грошові та інші майнові внески
учасників договору, а також майно,
створене або придбане в результаті їх
спільної діяльності, є їх спільною
власністю (ст. 432 цього Кодексу).

Порядок покриття витрат, передбачених
договором про сумісну діяльність, і
збитків, що виникли в результаті
сумісної діяльності, визначається
договором. Якщо договором такий
порядок не передбачений, спільні
витрати і збитки покриваються за
рахунок спільного майна учасників
договору, а суми, яких не вистачає,
розподіляються між учасниками
договору пропорціонально їх внескам у
спільне майно (ст. 433 ЦК Української
РСР).

Відповідно до ст. 431 ЦК Української РСР
ведення спільних справ учасників
договору про сумісну діяльність
здійснюється за їх загальною згодою.
Якщо учасники договору про сумісну
діяльність за згодою між собою
доручили керівництво їх сумісною
діяльністю одному з учасників
договору, на нього ж покладається і
ведення спільних справ учасників
договору.

Відтак законодавством, яке регулює
спільну діяльність та договором про
спільну діяльність передбачене
виникнення права спільної власності
учасників на майно, створене в
результаті спільної діяльності,
порядок ведення справ учасників,
покриття спільних витрат і збитків.

За умовами договору TOB фірма «Консоль
ЛТД» у відповідності до п. 2.2
зобов'язувалося своїми силами і
коштами завершити будівництво у
відповідності до проекту.

Згідно п. 2.3 договору на TOB фірма
«Консоль ЛТД» за взаємною згодою
сторін покладалось керівництво
спільною діяльністю за цим договором і
ведення спільних справ учасників, яке
без спеціальної довіреності мало право
в тому числі укладати договори,
здійснювати інші операції, не
заборонені законодавством України для
досягнення спільних господарських
цілей, передбачених п. 1.1 договору.

Судами встановлено, що 13 серпня 2007 року
між ТОВ фірма «Консоль ЛТД» та
публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» було укладено
договір іпотеки, за умовами якого
останньому передано в іпотеку майно, а
саме: об'єкт незавершеного будівництва,
розташований за адресою, м. Ялта смт
Паркове, шосе Паркове, буд 27.

25 червня 2009 року TOB фірма «Консоль ЛТД»
отримала свідоцтво про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм та правил.

За актом про виконання пайової участі у
будівництві ОСОБА_3 передано
апартаменти АДРЕСА_1

З огляду на те, що договором про спільну
діяльність передбачено право TOB фірма
«Консоль ЛТД» укладати договори для
досягнення спільних цілей, на момент
укладення договору іпотеки - 13 серпня
2007 року, будівництво об'єктів закінчено
не було, договір про спільну діяльність
не припинив свою дію, то зроблений в
судових рішеннях висновок про
можливість визнання договору іпотеки
за позовом позивача недійсним,
виходячи із наведених останнім
підстав, є передчасним.

При вирішенні спору суди наведених
обставин та норм матеріального права,
які регулюють правовідносини між
учасниками спільної діяльності, не
врахували.

Такі порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
ухвалені рішення не можуть вважатись
законними і обґрунтованими та в силу
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 14
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В.
Кадєтова В.М. Коротун В.І.
Мартинюк М.І. Наумчук