Справа № 630/95/13-ц
Провадження № 2/630/6/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Малихіна О.О.,

за участю секретаря
Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
первісним позовом правонаступника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Люботинської міської
ради Харківської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування, та зустрічним
позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє
ОСОБА_6, до Люботинської міської ради
Харківської області, ОСОБА_1,
правонаступником якого є ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому просить
визнати за ним право власності, в
порядку спадкування за законом, на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті сина ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В позовній заяві вказував, що його
сином, ОСОБА_7, було здійснене самочинне
будівництво житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами,
який згодом був прийнятий в
експлуатацію. Після смерті сина, він та
дружина померлого, ОСОБА_8 прийняли
спадщину, фактично вступивши в
управління майном. Для оформлення
права власності на збудований будинок,
після смерті ОСОБА_8, він був вимушений
звернутися до суду через відмову
нотаріуса в оформленні спадкових прав.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_8 провадження
у справі було зупинено відповідно п.1
ст. 201 ЦПК України до залучення до
участі у справі її правонаступників.

Ухвалою суду від 29 серпня 2013 року
провадження по справі було відновлено
в зв'язку з залученням до участі у
справі в якості відповідачів
спадкоємців померлої - ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

На розгляд до суду надійшла позовна
заява ОСОБА_3, в інтересах якої діє
ОСОБА_6, в якій позивач просить визнати
за нею право власності на житловий
будинок літ. «А-1» з прибудовою літ.
«А1-1» загальною площею 50,60 кв.м,
житловою площею 26,10 кв.м, з ганком літ.
«а» та надвірними будівлями і
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за правом
представлення після смерті бабусі
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
замість батька ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
представник ОСОБА_6 вказував, що
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
фактично є спільною власністю подружжя
ОСОБА_7 і ОСОБА_8. Після смерті ОСОБА_7
спадщину прийняла дружина померлого
ОСОБА_8, яка проживала та була
зареєстрована в спірному будинку на
час його смерті. Батько відповідачки,
ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а
незабаром, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, померла
бабуся відповідачки ОСОБА_8 Після
смерті бабусі, ОСОБА_3 звернулася з
заявою до нотаріальної контори про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
але державним нотаріусом була винесена
постанова про відмову у вчиненні
нотаріальних дій у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів щодо належності майна
спадкодавцеві.

Ухвалою від 29 серпня 2013 року по справі
було об'єднано в одне провадження
справу за позовом ОСОБА_1 до
Люботинської міської ради Харківської
області, про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування, зі справою за позовом
ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_6, до
Люботинської міської ради Харківської
області про визнання права власності
на житловий будинок в порядку
спадкування.

Однак, в зв'язку зі смертю позивача
ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року,
провадження по справі було зупинено
відповідно п.1 ст. 201 ЦПК України до
залучення до участі у справі його
правонаступників.

Ухвалою суду від 22 січня 2014 року
провадження по справі було відновлено
в зв'язку з залученням до участі в
справі в якості правонаступника
померлого позивача ОСОБА_1 його доньку,
ОСОБА_2.

ОСОБА_2 надала до суду позов, в якому
просить визнати за нею право власності,
в порядку спадкування за заповітом, на
житловий будинок, надвірні будівлі та
споруди, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, після смерті її батька ОСОБА_1,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

ОСОБА_2 в обґрунтування позову
вказувала, що земельна ділянка з
фундаментом в АДРЕСА_1, була придбана її
батьком у 1966-1968 роках для її брата
ОСОБА_7. Батько, ОСОБА_1, здійснив
самочинне будівництво житлового
будинку за даною адресою, але дозвіл на
прийняття будинку в експлуатацію було
видано братові, ОСОБА_7, який в
подальшому своє право власності на
будинок не зареєстрував. Після смерті
брата, ОСОБА_7, спадщину прийняли його
батько, ОСОБА_1, та дружина померлого,
ОСОБА_8, оскільки фактично вступили в
управління майном та здійснювали
догляд за ним. ІНФОРМАЦІЯ_8 року її
батько, ОСОБА_1 помер, але залишив після
себе заповіт відносно всього свого
майна. Спадщину після смерті батька
вона прийняла, звернувшись до
нотаріуса з відповідною заявою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
свій позов підтримала та просила його
задовольнити, проти зустрічного позову
ОСОБА_3 заперечувала. Пояснила, що вона
допомагала батькові будувати спірний
будинок, але в спірному будинку
проживав ОСОБА_7 з родиною, який й
оформлював документи на будинок на
своєї ім'я, проти чого батько позивачки
не заперечував. ОСОБА_1 постійно
проживав по АДРЕСА_2, та навіть після
смерті сина, ОСОБА_7, він залишився
проживати у своєму будинку. Яким чином
батько прийняв спадщину після смерті
сина, вона, ОСОБА_2, не знає.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позовні
вимоги за своїм зустрічним позовом
підтримала повністю, вимоги за
первісним позовом не визнала та
пояснила, що її батьки проживали за
адресою: АДРЕСА_3, та розлучилися, коли
вона була маленька, після чого її
батько, ОСОБА_9, повернувся в будинок
діда, ОСОБА_7 та проживав за адресою:
АДРЕСА_1.

Представник позивача за зустрічним
позовом, ОСОБА_6, підтримав позицію
ОСОБА_3 та в обґрунтування її позовних
вимог посилався на обставини,
викладені в зустрічному позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
проти позовних вимог за первісним
позовом заперечував, вимоги за
зустрічним позовом підтримав та просив
задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_4
пояснив, що допомагав будувати спірний
будинок для сестри з її чоловіком,
ОСОБА_7, батьком якого є ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
проти позовних вимог за первісним
позовом заперечувала, вимоги за
зустрічним позовом підтримала та
просила задовольнити в повному обсязі.
Крім того, пояснила, що спірний будинок
будували для себе ОСОБА_7 і ОСОБА_8, в
якому, після смерті чоловіка, ОСОБА_8
продовжувала проживати зі своїми
дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Люботинська міська рада Харківської
області в судове засідання не
з'явилася, але направила до суду лист з
проханням розглядати справу за
відсутності їх представника.

В судовому засіданні, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши подані
сторонам докази і матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог.

З технічного паспорту, виготовленому
станом на 01 липня 2013 року, вбачається,
що за адресою: АДРЕСА_1, за період з 1968 по
1974 роки були збудовані житловий
будинок літ. «А-1», загальною площею 50,60
кв.м., в тому числі житловою площею 26,10
кв.м., прибудова літ. «А1-1», ганок літ.
«а», сарай літ. «Б, В», погріб літ. «бп»,
душ літ. «Д», убиральня літ. «Е»,
водопровід літ. «К», огорожа літ. «1-3».
Але в Люботинському БТІ праві
власності на спірне домоволодіння ні
за ким не зареєстровано.

Прийняття вказаного житлового будинку
з надвірними будівлями та спорудами в
експлуатацію дозволено рішенням
Виконавчого комітету Харківської
районної ради депутатів трудящих
Харківської області № 2008 від 30 грудня
1975 року. Вказаним рішенням також
визначено, що право власності на
житловий будинок має бути оформлено на
ім'я ОСОБА_7 після прийняття його в
експлуатацію.

Актом про закінчення будівництва і
вводу в експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 26 квітня 1976 року
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, було
прийняте до експлуатації від
забудовника ОСОБА_7

В подальшому, дозволи на
переобладнання в житловому будинку та
збереження самовільно збудованих
надвірних споруд були дозволені ОСОБА_7
рішеннями виконавчого комітету
Люботинської міської ради № 1966 і № 1967
від 10 листопада 1989 року.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що спірний будинок було збудовано саме
ОСОБА_7, який за життя своє право
власності на будинок не зареєстрував.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. Ця норма визначає загальні
підстави та порядок набуття права
власності на нове майно, яке створене з
додержанням вимог закону та інших
правових актів, однак не регулює
правовий режим самочинного
будівництва.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_7 помер, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
смерть № 6 від 12 березня 2013 року.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, діючого на
час відкриття спадщини, при
спадкоємстві за законом, спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини та вчинив
зазначені дії протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

Як вбачається з записів у будинковій
книзі для прописки громадян, що
проживають в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, на час смерті
власника спірного будинку ОСОБА_7 разом
з ним постійно проживала його дружина
ОСОБА_8, яка спадщину прийняла, фактично
вступивши в управління та володіння
житловим будинком. Факт реєстрації
шлюбу 07 липня 1973 року між ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 підтверджується витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб.

За повідомленням Другої державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області після
смерті ОСОБА_7 в нарядах відкритої
спадкової справи немає, свідоцтва про
право на спадщину за 1996-2013 роки нікому
не видавались та заповіти від імені
ОСОБА_7 не посвідчувались.

Діти спадкодавця - ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
відносяться до спадкоємців першої
черги, але належних доказів того, що
вони прийняли спадщину після смерті
батька, суду не надані, тим більше того,
що за поясненнями ОСОБА_2, вони на день
його смерті та надалі тривалий час були
відсутні вдома.

Позивач ОСОБА_2 також стверджувала в
позовній заяві, що батько, ОСОБА_1, після
смерті сина спадщину прийняв, оскільки
фактично вступив в управління
спадковим майном, доглядав, ремонтував
його та обробляв присадибну ділянку.
Але належних доказів, які б
підтверджували вчинення з його боку
дій по фактичному прийняттю спадщини,
позивач ОСОБА_2 суду не надала. Крім
того, такі її доводи спростовуються
наданими нею ж поясненнями про те, що її
батько ОСОБА_1 постійно проживав за
адресою: АДРЕСА_2, та нікуди переїжджати
не бажав та ніякого майна, належного
синові, собі не брав.

Таким чином, ОСОБА_1 - батько позивача,
як спадкоємець першої черги після
померлого ОСОБА_7, спадщину у
встановленому законом порядку не
прийняв. Належні докази виникнення у
позивача ОСОБА_1 у інший спосіб права на
спадщину в справі відсутні. За таких
обставин суд відмовляє в задоволенні в
повному обсязі позову правонаступника
позивача ОСОБА_2

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м.
Люботин Харківської області, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
смерть № 9 від 12 березня 2013 року.

Син померлої, ОСОБА_10, помер
ІНФОРМАЦІЯ_10 року, що підтверджується
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про смерть № 9 від
05 березня 2014 року. За повідомленням
Другої Державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області після смерті ОСОБА_10 до
нотаріальної контори в шестимісячний
строк із заявами про прийняття
спадщини або про відмову від прийняття
спадщини ніхто не звертався, спадкова
справа не заводилась, свідоцтва про
право на спадщину за 2003-2014 роки нікому
не видавались та заповіти від імені
ОСОБА_10 не посвідчувались. Сторони по
справі підтвердили суду ті обставини,
що у померлого не було дружини та дітей.

Син померлої, ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_6
року, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2. Факт
родинних відносин ОСОБА_9 та ОСОБА_8
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданим
Люботинською міською радою 08 жовтня 1980
року За повідомленням Другої Державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області після
смерті ОСОБА_9 до нотаріальної контори
в шестимісячний строк із заявами про
прийняття спадщини або про відмову від
прийняття спадщини ніхто не звертався,
спадкова справа не заводилась,
свідоцтва про право на спадщину за
2010-2014 роки нікому не видавались та
заповіти від імені ОСОБА_9 не
посвідчувались.

За повідомленням Другої Державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області після
смерті ОСОБА_8 до нотаріальної контори
в шестимісячний строк із заявами про
прийняття спадщини звернулись її онука
ОСОБА_3, рідний брат ОСОБА_4, рідна
сестра ОСОБА_5; інших заяв не надходило,
свідоцтва про право на спадщину за 2013
рік нікому не видавались та заповіти
від імені ОСОБА_8 не посвідчувались.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Родинні відносини позивачки ОСОБА_3 з
померлим батьком, ОСОБА_9,
підтверджуються свідоцтвом про
народження НОМЕР_3, виданим
Люботинською міською радою 14 грудня 1988
року. Таким чином, єдиним спадкоємцем
першої черги, яка прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_8 є її онука ОСОБА_3,
яка в шестимісячний строк звернулася
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, та набула права на
спадщину, яка належала б її батькові,
ОСОБА_9

З огляду на це, суд задовольняє
зустрічний позов ОСОБА_3 у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року,
ст.ст. 331, 376, 1261, 1266, 1269, 1270 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 201, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2
відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити в
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою
літ. «А1-1» загальною площею 50,60 кв.м,
житловою площею 26,10 кв.м., з ганком літ.
«а» та надвірними будівлями і
спорудами, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом за правом представлення після
смерті бабусі, ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, замість батька,
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Люботинського міського
суду Харківської області протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. О. Малихін