АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8794/13-ц
Провадження № 22-ц/792/263/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді Баса О.Г.

суддів : Карпусь С.А., Матковської Л.О.

при секретарі: Терлич А.В.

з участю:
сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
09 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні майном.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що з 10.05.1986 року по
22.05. 2012 року перебувала з відповідачем у
шлюбі, під час якого ними було
побудовано нежитлове приміщення, яке
складається з двох поверхів, а саме
приміщення магазину та кафе, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Посилаючись на
те, що в січні 2012 року вони уклали
нотаріально посвідчений договір про
поділ цього майна, однак спільної згоди
щодо користування та поділу частини
приміщень, а саме лоджії, веранди та
відкритого літнього майданчику ними
не досягнуто, тому просила визнати за
нею право власності на 75/100 частини
літнього майданчику, а за ОСОБА_1 право
власності на веранду, балкон та 25/100
частини літнього майданчику.

Під час розгляду справи ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 43/100 частини
приміщення магазину та кафе є її
власністю, проте відповідач володіючи
приміщеннями, розташованими на другому
поверсі будівлі, без її згоди
використовує відкритий майданчик, який
є продовженням належних їй приміщень
№1,2,6,7 та є дахом над цими приміщеннями,
змінила позовні вимоги та просила
зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їй
перешкоди у користуванні майном
спільної власності, надати вільний
доступ до даху-площадки, видати ключі
від замка в хвіртці та заборонити
відповідачу використовувати спільне
майно дах-площадку у будь-яких цілях
без погодження з співвласником,
зобов'язати відповідача дотримуватися
правил і вимог закону у користуванні
спільним майном.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 09 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Постановлено усунути перешкоди ОСОБА_2
в користуванні майном

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Заворотна О.Л. Провадження №
22-ц/792/263/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 5

шляхом зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
перешкоди у вільному доступі та
використанні суміщеного даху -
відкритої тераси в нежитловому
приміщенні магазину та кафе по АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 1744 грн. 20 коп. судових
витрат та на користь держави судовий
збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі. Посилається на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд не з'ясував чи належить
позивачу на праві власності суміщене
покриття і чи дійсно він, відповідач,
чинив перешкоди позивачці у
користуванні таким майном. На другому
поверсі знаходяться дві лоджії та
відкрита тераса, які не є самостійними
об'єктами нерухомого майна і не
підлягають розподілу. Лоджії і тераса
функціонально відносяться до
приміщень саме другого поверху, не
мають прямого сполучення з
приміщеннями першого поверху, тому у
ОСОБА_2 відсутні правові підстави
володіти, користуватись та
розпоряджатись зазначеними
приміщеннями, в неї є лише право
власності щодо тієї частини суміщеного
даху, що виступає в якості стелі для її
приміщень першого поверху.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення.

Згідно п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак дане рішення не відповідає
вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов та
зобов'язуючи відповідача не чинити
позивачці перешкод у використанні
суміщеного даху-тераси в нежитловому
приміщенні магазину та кафе, суд першої
інстанції виходив з того, що тераса, яка
розташована на другому поверсі цієї
будівлі є спільним конструктивним
елементом приміщень першого та другого
поверху, знаходиться у спільному
використанні сторін і тому відповідач
не вправі чинити позивачці перешкод у
доступі та використанні цим спірним
майном. Не відповідає вимогам ст. 16 ЦК
України такий спосіб захисту
порушеного права як заборона
відповідачу використовувати спірне
майно без погодження з позивачкою,
змусити його дотримуватись вимог
закону у користуванні спільним майном.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 10 травня 1986
року. Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 11 травня 2012
року шлюб між ними розірваний.

Під час шлюбу вони набули у спільну
власність приміщення магазину та кафе,
що знаходиться по АДРЕСА_1, на яке
відповідачу видане управлінням ЖКГ
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно згідно з рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
від 27.10.2011 року, зареєстроване
Хмельницьким БТІ під реєстраційним
номером 35108856.

24 січня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
добровільно уклали нотаріально
посвідчений договір про поділ
зазначеного нерухомого майна, що є
спільною сумісною власністю, згідно з
яким ОСОБА_1 у цьому майні належить на
праві приватної власності 57/100 частини,
а ОСОБА_2 - 43/100 частини, які складаються
з 1 - тамбур площею 1,8 кв.м., 2 - торговий
зал площею 29,9 кв.м., 3 - коридор площею 4,5
кв.м., 4 - кладова площею 2,9 кв.м., 5 - туалет
площею 2,2 кв.м., 6 - мийка площею 4,0 кв.м., 7 -
доготовочна площею 4,1 кв.м., 8 - зал
площею 18,5 кв.м., 9 - зал площею 23,8 кв.м., 13 -
приміщення площею 21,0 кв.м., 14 - коридор
площею 2,4 кв.м., 15 - топочна площею 6,6
кв.м., 16 - кухня площею 15,3 кв.м., а всього
загальною площею 137,0 кв.м.. Також
сторони домовились, що у їхньому
спільному використанні залишається
обладнання для опалення приміщення
магазину та кафе, що знаходиться в
топочній 15.

Договір зареєстрований в державному
реєстрі за № 1.160 і набрав чинності. З
того часу право спільної часткової
власності на вказане майно
припинилось.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи, в тому числі
змістом договору про поділ нерухомого
майна, що є спільною сумісною
власністю, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та посвідченого 24 січня 2012 року
державним нотаріусом Першої
Хмельницької державної нотаріальної
контори.

Згідно технічного паспорту на
приміщення по АДРЕСА_1 на другому
поверсі знаходяться приміщення, які
виділені у власність відповідача. На
цьому ж поверсі розташовані веранда,
лоджія та тераса (відкритий майданчик)
(а.с.3), які не є самостійними об'єктами
нерухомого майна.

Тераса (відкритий майданчик) є
приналежністю приміщень, розташованих
на другому поверсі, і їх продовженням,
що підтверджується змістом укладеного
між сторонами договору розподілу
спільного майна подружжя та технічним
паспортом на приміщення.

Як видно з проектної документації
(а.с.38-47) площадка над належними
позивачці приміщеннями першого
поверху 1,2,6 та 7 запроектована та
збудована як експлуатована суміщена
покрівля, яка є дахом для першого
поверху та одночасно терасою на
другому поверсі.

Тераса - це огороджена відкрита
прибудова до будинку у вигляді
площадки для відпочинку, яка може мати
дах; розміщується на землі або над
нижче розташованим поверхом (Державні
будівельні норми України. Будинки і
споруди. Житлові будинки. Основні
положення ДБН В.2.2-15-2005).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
18.10.2013 року також підтверджується, що
відкритий майданчик виконує функцію
відкритої тераси для приміщень другого
поверху будівлі по АДРЕСА_1.

Таким чином, площадка над належними
позивачці приміщеннями першого
поверху є продовженням приміщень
другого поверху і терасою розташованою
на суміщеній експлуатованій покрівлі.

За таких обставин суд першої інстанції
неправильно застосувавши норми
матеріального права, помилково вважав
доведеним, що зазначене майно є
спільним майном подружжя і сторони
вправі використовувати його спільно, а
тому його рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у позові.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна вправі вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Оцінюючи наведені докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що оскільки позивачка не є
власником відкритого майданчика
(тераси), а є власником частини
суміщеного даху, а саме стелі для її
приміщень першого поверху, тому її
вимоги щодо усунення перешкод в
користуванні цим майном задоволенню не
підлягають. Відповідно не підлягають
задоволенню і вимоги щодо заборони
відповідачу використовувати спірне
майно без погодження з позивачкою,
змусити його дотримуватись вимог
закону у користуванні спільним майном.

Згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких зокрема, належать
витрати, пов'язані з проведенням
судових експертиз.

Як видно з матеріалів справи, за
клопотанням позивачки у справі було
проведено будівельно-технічну судову
експертизу, на оплату якої позивачка
внесла 3448 грн. 40 коп..

У зв'язку з відмовою позивачці у позові,
відповідно з вимогами ст. 88 ЦПК України
понесені нею судові витрати не
стягуються з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні
майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А.
Карпусь