Справа № 761/104/14-ц
Провадження №2-о/761/87/2014
У Х В А Л А

іменем України

10 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді
Савицького О.А.,

при секретарі Савенко
О.І.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду заяву
ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної в м.Києві державної
адміністрації про встановлення факту,
що має юридичне значення,

встановив:

20 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
в порядку окремого провадження із
заявою, в якій просить встановити факт,
що ОСОБА_1 приймав участь та виконував
роботи і заходи по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі невоєнізованого формування
Цивільної оборони у період з 22.07.1987 року
по 24.04.1988 року, а також зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної в м.Києві державної
адміністрації надати йому статус
інваліда війни, оскільки він приймав
участь та виконував роботи і заходи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого формування Цивільної
оборони у період з 22.07.1987 року по 24.04.1988
року.

Судом на обговорення поставлене
питання про закриття провадження в
даній справі, оскільки вимога ОСОБА_1 в
частині зобов'язання суб'єкта владних
повноважень надати йому статус
інваліда війни не підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства,
оскільки має розглядатись в порядку
КАС України, а вимога про встановити
факту, що заявник приймав участь та
виконував роботи і заходи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого формування Цивільної
оборони у певний період, не підлягає
розгляду, оскільки такі факти не
встановлюються в судовому порядку.

Заявник у судовому засіданні
заперечував щодо закриття провадження
в даній справі.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні просила закрити
провадження в даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 2 КАС України вбачається,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч. 2 цієї ж статті визначено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною 4 ст. 105 КАС України
передбачено, що адміністративний позов
може містити вимоги про: …2)
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії; ….

Отже вимоги фізичних осіб щодо
зобов'язання суб'єкта суб'єкта владних
повноважень прийняти певні рішення, чи
вчинити певні дії, мають розглядатись в
порядку КАС України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що дана справа в частині
вимоги ОСОБА_1 зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної в м.Києві
державної адміністрації надати йому
статус інваліда війни не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки має розглядатися
в порядку адміністративного
судочинства, а вважає за необхідне
закрити провадження в даній справі у
вказаній частині вимог.

Крім того, відповідно до положень ст. 256
ЦПК України, суд розглядає справи про
встановлення факту: 1) родинних
відносин між фізичними особами; 2)
перебування фізичної особи на
утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно
для призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню; 4)
реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення; 5) проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу; 6)
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті; 7) народження особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту народження; 8) смерті особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту смерті; 9) смерті особи, яка
пропала безвісти за обставин, що
загрожували їй смертю або дають
підстави вважати її загиблою від
певного нещасного випадку внаслідок
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру (ч.1). У судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення (ч.2).

Згідно з рекомендаціями, наданими у п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. N 5 (зі
змінами, внесеними постановою Пленуму
від 25 травня 1998 р.) "Про судову практику
в справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", відповідно до
Закону від 28 лютого 1991 р. N 796-XII "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон N 796-XII) і затвердженого на
підставі цього Закону постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 1992 р. N 501 Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
посвідчення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
може видаватися на підставі рішення
суду про встановлення факту
безпосередньої участі в будь-яких
роботах за певний період (визначений
законодавством), пов'язаних з усуненням
самої аварії, її наслідків у зоні
відчуження, у тому числі в проведенні
евакуації людей і майна з цієї зони, а
також у роботах на діючих пунктах
санітарної обробки людей і
дезактивації техніки. Інші питання
щодо визначення статусу осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, вирішуються на підставі
відповідних документів, а спірні
питання - комісіями при виконкомах
Київської і Житомирської обласних Рад
народних депутатів і при Міністерстві
у справах захисту населення від
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Тобто справи про встановлення фактів
участі у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також статусу
ліквідатора не підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Дана позиція також підтверджується
Аналізом судової практики Верховного
Суду України, що був викладений в Листі
ВСУ від 01.01.2012 року, щодо судової
практики розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне,
де зазаначено, що оскільки чинним
законодавством передбачено позасудове
встановлення певних фактів, що мають
юридичне значення, то суддя, приймаючи
заяву, повинен перевірити, чи може
взагалі ця заява розглядатися в
судовому порядку і чи не віднесено її
розгляд до повноважень іншого органу.
Тому справи про встановлення фактів
участі у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також статусу
ліквідатора не підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Також не можуть бути встановлені в
судовому порядку факти щодо: 1)
трудового стажу (для призначення
пенсій та допомоги по тимчасовій
непрацездатності, нарахування
надбавок та інших пільг); 2) причин та
ступеня втрати працездатності; 3) групи
інвалідності та часу її настання; 4)
проходження дійсної військової служби;
5) участі у бойових діях, перебування на
фронті, у партизанських загонах; 6)
одержання поранення, контузії в боях
при захисті України, СРСР чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби; … 16) про встановлення
належності до ветеранів та інвалідів
війни;… .

Якщо за законом заява не підлягає
судовому розгляду, суддя мотивованою
ухвалою відмовляє у відкритті
провадження на підставі ч.2 ст. 122 ЦПК, а
коли справу вже відкрито - закриває
провадження в ній.

За таких обставин провадження в даній
справі в частині встановлення факту, що
ОСОБА_1 приймав участь та виконував
роботи і заходи по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі невоєнізованого формування
Цивільної оборони у період з 22.07.1987 року
по 24.04.1988 року, також підлягає закриттю,
оскільки такий факт має
встановлюватись в позасудовому
порядку.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 205, 256, 293, 294 ЦПК
України, суд

ухвалив:

Закрити провадження в цивільній справі
за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної в м.Києві державної
адміністрації про встановлення факту,
що має юридичне значення,

Ухвалу суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м.Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо вона не скасована,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: