Справа №2-н/463/24/14
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу

"14" січня 2014 р. суддя Личаківського
районного суду м.Львова Головатий Р.Я.,
розглянувши заяву Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за фактично надані
послуги з водопостачання та
водовідведення будинку, -

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за фактично
надані послуги з водопостачання та
водовідведення будинку АДРЕСА_1, яка
станом на 01.12.2013р. становить 11478,92 грн., з
підстав зазначених у заяві про видачу
судового наказу.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від
23.12.2011р. №14 «Про практику розгляду
судами заяв у порядку наказного
провадження» наявність спору про право
(пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК),
яке є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують
порушення суб'єктивного права або
документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України (далі - ЦК).
Разом із тим лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад, у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи
послуг телебачення і радіомовлення)
не виконуються, без обґрунтування
причин, не вважається наявністю спору
про право. Згідно з п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК
України суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

Відповідно до п.1 ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів заяви про видачу судового
наказу вбачається, що заявником 13.01.2014р.
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані послуги з
водопостачання та водовідведення, яка
утворилася за період з 2008 року по
листопад 2013 р., тобто з пропуском строку
позовної давності.

Враховуючи викладене вище у прийнятті
заяви про видачу судового наказу слід
відмовити, роз'яснивши заявнику його
право на звернення із вказаними у заяві
вимогами в порядку позовного
провадження.

Керуючись п.2 ч.3 ст. 100, 101 ЦПК України, -

ухвалив:

відмовити у прийнятті заяви
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за фактично
надані послуги з водопостачання та
водовідведення будинку.

На ухвалу суду може бути
подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Львівської області
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Р.Я.Головатий