Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/135/14
Головуючий у 1-й інстанції: Курдюков В.М.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення відповідача та
інших осіб, що зареєстровані в
квартирі, -

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення
відповідача та інших осіб, що
зареєстровані в квартирі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 08 вересня 2010 року між ним та ОСОБА_4
укладено договір позики, відповідно до
умов якого остання взяла на себе
зобов'язання повернути йому в строк до
08.03.2011 року позичені у нього 24885 грн., що
на момент укладення договору
дорівнювало еквіваленту 3150 доларів
США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання, 08.09.2010 року між ними
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого, в забезпечення
зобов'язання за основним договором,
ОСОБА_4 передала в іпотеку належну їй на
праві власності двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Однак, в порушення договірних
зобов'язань станом на 01.04.2013 року ОСОБА_4
не повернула йому грошові кошти.

Договором іпотеки передбачено, що у
разі невиконання іпотекодавцем
зобов'язання за основним договором до
08.03.2011 року, наступного дня
іпотекодержатель набуває право від
свого імені продати квартиру АДРЕСА_1
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу в рахунок зобов'язання
за основним договором у порядку,
передбаченому ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

01 квітня 2013 року ОСОБА_3 направив
відповідачу вимогу про усунення
порушення, яку ОСОБА_4 отримала 04.04.2013
року. Проте, до теперішнього часу
відповідач не виконала свого
зобов'язання за договором позики.

Також зазначав, що за умовами договору
іпотеки ОСОБА_4 взяла на себе
зобов'язання на протязі трьох днів з
моменту виникнення у нього права
продажу предмета іпотеки передати всю
технічну та іншу документацію, що
необхідна для оформлення договору
купівлі-продажу предмета іпотеки, а
також звільнити АДРЕСА_1 протягом
одного місяця з дня отримання
відповідної письмової вимоги.

У зв'язку з цим, 31.05.2013 року поштовим
відправленням з рекомендованим
повідомленням позивачем на домашню
адресу відповідача було направлено
вимогу про звільнення квартири і
передачу технічної та іншої
документації, яку ОСОБА_4 отримала
03.06.2013 року. Однак, станом на
сьогоднішній день відповідач квартиру
не звільнила, технічної та іншої
документації, що необхідна для
оформлення договору купівлі-продажу
предмета іпотеки, не передала.

На підставі викладеного позивач просив
суд, в рахунок зобов'язання за основним
договором звернути стягнення на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу предмету іпотеки з укладанням
іпотекодержателем від свого імені
договору купівлі-продажу з будь-якою
особою-покупцем з отримання витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення позивачем всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмета іпотеки; виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 із
зняттям з реєстраційного обліку у ГУ
МВС України в Запорізькій області, до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири; стягнути з
відповідача судові витрати.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
08.09.2010 року між сторонами було укладено
договір позики, який того ж дня був
посвідчений приватним нотаріусом
Токмацького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 і зареєстрований в
реєстрі за № 1529, що підтверджено
договором позики від 08.09.2010 року.

Згідно з п. 2 даного договору відповідач
взяла на себе зобов'язання повернути
позивачу в строк до 08.03.2011 року позичені
у нього 24885 (двадцять чотири тисячі
вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 00
копійок, що на момент укладення
договору дорівнювало еквіваленту 3 150
(три тисячі сто п'ятдесят) доларів США.

З метою забезпечення виконання
вищезазначеного зобов'язання, 08.09.2010
року між сторонами укладено договір
іпотеки, який того ж дня був
посвідчений приватним нотаріусом
Токмацького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 і зареєстрований в
реєстрі за № 1532, що підтверджено
договором іпотеки. Відповідно до п. 1.2
договору іпотеки ОСОБА_4 передала в
іпотеку належну їй на праві власності
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
забезпечення зобов'язання за основним
договором.

На квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_4 накладене
обтяження - заборона на нерухоме майно,
обтяжувачем є ОСОБА_3 за іпотечним
договором від 08.09.2010 року, що
підтверджується витягом про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

01.04.2113 року поштовим відправленням з
рекомендованим повідомленням
позивачем на домашню адресу
відповідача була направлена вимога про
усунення порушення, згідно якої
позивач вимагає повернути йому грошові
кошти в повному обсязі, а також
сплатити відсотки за користування
грошовими коштами в розмірі 4908 гривень.
Зазначену вимогу ОСОБА_4 отримала 04.04.2013
року, що підтверджується вимогою про
усунення порушення та рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

З 31.05.2013 року поштовим відправленням з
рекомендованим повідомленням
позивачем на домашню адресу
відповідача було направлено вимогу про
звільнення квартири і передачу
технічної та іншої документації, яку
ОСОБА_4 отримала 03.06.2013 року, що
підтверджується вимогою та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Відповідачем умови договору по
поверненню грошових коштів виконані
частково ,на користь позивача
переведені грошові кошти в сумі 7890
гривень, що підтверджено прибутковим
касовим ордером від 07.10.2010 року,
фіскальними чеками від 10.1 1.2010 № 8524,
09.12.2010 № 5887, 13.01.2011 № 05976, 09.02.2011№ 4219,
09.03.2011 № 7791, 08.04.2011 № 2115, 09.06.2011 № 993'5.
Заборгованість за договором позики
складає 16995 гривень.

Відповідно звіту про незалежну оцінку
нерухомого майна - двокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 25.10.2013
року, вартість зазначеної квартири
становить 140000 грн.

Розглянувши справу, районний суд
обгрунтовано прийшов до висновку ,що за
аналогією з п. 41 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 № 5, при
вирішенні спору про звернення
стягнення предмет іпотеки суд має дати
оцінку співмірності суми
заборгованості за позикою та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Врахувавши принципи справедливості ,
добросовісності та розумності ,яки
передбачені п. 6 ч. 1 ст. З ЦК України , а
також той факт, що вартість предмета
іпотеки більш ніж у вісім разів
перевищує суму боргу за договором
позики, що не відповідає загальним
засадам цивільного законодавства, суд
першої інстанції правомірно прийшов до
висновку ,про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

На підставі
вищенаведеного,судова колегія
вважає,що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права,які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: