АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа №644/9153/13.
Головуючий 1 інст.: - Глібко
Провадження №22-ц/790/1220/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: -
Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року по справі
за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до
ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т
а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приват
Банк» звернулося в суд із вказаним
позовом.

В обґрунтування своїх вимог
посилалося на те, що 17 квітня 2008 року
ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6
уклали кредитний договір, за умовами
якого банк надав ОСОБА_6 кредит в
розмірі 9 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідав строку дії
картки.

Відповідачка не виконує належним
чином умови кредитного договору, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 28 347 грн. 51
коп., з яких: 8 292 грн. 38 коп. -
заборгованість за кредитом; 17 229 грн. 06
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1000 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1326 грн. 07 коп. -
штраф (процентна складова).

Добровільно оплатити
заборгованість за кредитним договором
відповідачка не бажає, що змушує банк
звернутися з позовом до суду.

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 526, 527, 530, 1050,1054 ЦК України, ПАТ
КБ «Приват Банк» просило суд стягнути
з ОСОБА_6 на його користь
заборгованість за кредитним договором
від 17 квітня 2008 року в розмірі 28 347 грн. 51
коп., судові витрати у сумі 283 грн. 48 коп.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилася.

Заочним рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Приват Банк» заборгованість за
кредитним договором від 17 квітня 2008
року в розмірі 28 347 грн. 51 коп., судові
витрати у сумі 283 грн. 48 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 9 грудня
2013 року заява представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, про перегляд заочного рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року, залишена
без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідачка не виконали свої
зобов'язання за кредитним договором, у
зв'язку з чим у позивача виникло право
вимоги повернення кредиту, відсотків
за користування кредитом, комісії та
штрафних санкцій за невиконання умов
кредитного договору.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певних дій, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема
договорів та інших правочинів ( ч. 2 ст.
509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 17
квітня 2008 року ЗАТ КБ «Приват Банк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приват Банк» та ОСОБА_6 уклали
кредитний договір, за умовами якого
позивач надав ОСОБА_6 кредит в розмірі 9
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
«VISA GOLD», зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 30.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення кредиту, що відповідав
строку дії картки, яка діяла до кінця
травня 2010 року (а. с. 19-23, 119-120).

Вказаний договір складався із заяви
позичальника про відкриття рахунку і
надання кредиту, Умов і Правил надання
банківських послуг, тарифів ЗАТ КБ
«Приват Банк».

Пунктом 8.6 Умов і Правил надання
банківських послуг, сторони
передбачили, що у разі порушенні
клієнтом строків платежів по любому із
грошових зобов'язань, передбаченим
даним договором більше чим на 120 днів,
клієнт зобов'язаний сплатити банку
штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми
позову.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично продовжується (
пролонгується) на той же строк (а. с. 9-15,
121).

ЗАТ КБ «Приват Банк» виконало свої
зобов'язання за кредитним договором
шляхом видачі ОСОБА_6 платіжної картки
«VISA GOLD» та встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку в розмірі 9000
грн.

Той же час, ОСОБА_6 не виконала взяті
на себе зобов'язання та станом на 16
червня 2013 року має заборгованість за
кредитом в розмірі 28 347 грн. 51 коп., яка
складається з наступного: 8 292 грн. 38
коп. - заборгованість за кредитом; 17 229
грн. 06 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 1
000 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1326 грн. 07 коп. -
штраф (процентна складова) (а. с.5-6).

Добровільно погасити
заборгованість за кредитним договором
ОСОБА_6 не бажає.

За таких обставин, суд першої
інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «Приват Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 17 квітня 2008 року в розмірі 28 347 грн.
51 коп., а також судові витрати у сумі 283
грн. 48 коп.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перерив доводи
позивача, дослідив надані ним докази,
дав їм належну оцінку та ухвали законне
й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про те, що
суд безпідставно дійшов висновку, що
банком отримана згода ОСОБА_6 на
укладання кредитного договору з
урахуванням Умов і Правил надання
банківських послуг, оскільки на
вказаних документах них відсутній
особистий підпис ОСОБА_6, не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів.

Матеріали справи свідчать, що
кредитний договір від 17 квітня 2008 року
складався із заяви позичальника про
відкриття рахунку і надання кредиту,
Умов і Правил надання банківських
послуг, тарифів ЗАТ КБ «Приват Банк».

Згідно заяви про відкриття рахунку
і надання кредиту ОСОБА_6 підтвердила
те, що вона ознайомилася з Умовами і
Правилами надання банківських послуг,
тарифами ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
погодилася з ними та просила банк
відкрити рахунок та надати їй
банківські послуги (а. с. 119-121).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представником ПАТ КБ «Приват
Банк» надано ксерокопії довідок про
умови кредитування ЗАТ КБ «Приват
Банк» з використанням особистої картки
«VISA GOLD», а також приклад розрахунку
суми оплати за користування кредитними
коштами, з якими ОСОБА_6 була
ознайомлена кредитодавецем під
розписку (а. с. 121-122).

Не можуть бути прийняті до уваги
колегії суддів і доводи апеляційної
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7
про те, що при вирішенні спору суд
безпідставно не застосував за позовом
про повернення споживчого кредиту
строк позовної давності незалежно від
заяви сторони у спорі.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Матеріали справи не містять доказів
того, що ОСОБА_6 до винесення судом
рішення у справі зверталася до суду з
заявою про застосування наслідків
спливу позовної давності.

Не надані такі докази представником
ОСОБА_6, і в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачка ОСОБА_6
отримувала кредит від банку не на
придбання продукції, а тому він не є
споживчим кредитом.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про
те, суд при вирішенні спору не взяв до
уваги роз'яснення, викладені у п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» про те, що позовна
давність за позовами про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є
суттєвими та висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 15 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: