Провадження № 2/641/880/2014
Справа № 641/570/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року

Комінтернівський районний суд міста
Харкова у складі :

головуючого - судді Григор'єва Б.П.

за участю секретаря - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3, третя особа:Управління служб у
справах дітей Харківської міської ради
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа:
Управління служб у справах дітей
Харківської міської ради про визнання
ОСОБА_2 та його неповнолітнього сина
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 19 грудня 2006 року рішенням
Комінтернівської районної ради в м.
Харкові № 342-58 про зміну договору найму
та виключення житлової площі із числа
службових житлових приміщень, його
ОСОБА_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_3
визнано наймачами квартири АДРЕСА_1. До
договору найму включено: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

10 квітня 2012 року шлюб між ним та ОСОБА_2
розірвано. Відповідачка разом з сином
із спірної квартири виїхали, забравши
свої речі та речі сина. Постійно
проживаючи у батьків ОСОБА_2 станом
квартири не цікавиться, комунальні
послуги не сплачує, спроб обміняти
зазначене житлове приміщення не
робила.

Таким чином, позивач зазначив, що
відповідачка разом з неповнолітнім
ОСОБА_3 не проживають в спірному
житловому приміщенні з кінця 2011 року
без поважних причин.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, надали пояснення аналогічні
викладеним в позові.

Відповідачка, її представник в
судовому засіданні позов не визнали з
тих підстав, що вона не проживає за
місцем реєстрації з поважних причин,
пояснила суду, що дитина хворіє на
бронхіальну астму, спірна квартира
розташована на першому поверсі
будинку, в ній постійно підвищена
вологість повітря, що дуже негативно
впливає на стан здоров*я сина,
комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1
вона сплачує, окрім того з позивачем у
неї склались недоброзичливі стосунки,
аліменти на дитину він не сплачує.
Іншого житлового приміщення вона з
неповнолітнім сином не має. Тому вона
заперечувала проти позову і просила
ОСОБА_1 відмовити у задоволенні
позовних вимог про втрату
користування житловим приміщенням.

Представник Управління служб у справах
дітей Харківської міської ради в
судове засідання не з*явився, надавши
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення позову
заперечував,зазначив, що позбавлення
дитини права на проживання у спірному
житловому приміщенні порушить
інтереси неповнолітнього та позбавить
його житла, що є неприпустимим і
суперечить інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, їх представників, свідків,
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням
Комінтернівської районної ради в м.
Харкові № 342-58 від 19 грудня 2006 року про
зміну договору найму та виключення
житлової площі із числа службових
житлових приміщень ОСОБА_1 та
неповнолітнього ОСОБА_6 визнано
наймачами квартири АДРЕСА_1. До
договору найму включено: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою ГУ ДМСУ в Харківській області
Комінтернівського РВ у м. Харкові вих..
№ 19/4309 від 21.12.2013 року.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 10 квітня 2012 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з відповіді на запит
адвоката ОСОБА_5 з Комінтернівського РВ
ГУМВСУ в Харківській області вих.. №
62/1021/6 від 04.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області з заявами та
повідомленнями щодо перешкод в
користуванні житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 не звертались.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_8 надали пояснення на
підтвердження доводів викладених в
позовній заяві ОСОБА_1, зазначивши, що
ОСОБА_2 добровільно відмовилась від
права користування зазначеним житлом,
вибула з сином на інше місце
проживання.

Але суд критично оцінює показання
свідків, відхиляє їх, оскільки допитані
в якості свідків особи постійно не
знаходились в спірній квартирі, а тому
і не можуть знати про особисті стосунки
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про дійсні
причини того, чому відповідачка разом
із неповнолітньою, хворою дитиною
змушена була залишити місце проживання
за адресою: АДРЕСА_1 та переїхати жити
до фактично сторонної їй людини, до
своєї подруги.

Відповідно до вимог ст. . 71 ЖК України,
якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 29 ЦК України -
місцем проживання фізичної особи, що не
достигли десяти років, а також особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання його батьків, або
одного з них з ким особа проживає.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу
України місце проживання дитини, яка
не досягла 10 років, визначається за
згодою батьків. Місце проживання
дитини, яка досягла 10 років,
визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини. Якщо батьки
проживають окремо, місце проживання
дитини, яка досягла 14 років,
визначається нею самою.

Відповідно до вимог ст. 176 СК України
батьки зобов'язані передати у
користування дитини майно, яке має
забезпечити її виховання та розвиток.

Таким чином, судом не можуть бути
прийняті посилання представника
позивача на той факт, що відповідач
ОСОБА_2 має інше житло і повинна там
зареєструвати дитину разом із собою,
позивачем суду не надані будь - які
докази того, що його неповнолітній син
має житло, яке має забезпечити його
виховання та розвиток.

Між сторонами склалися неприязні
стосунки, відсутнє взаєморозуміння,
даний факт не заперечувався сторонами
в судовому засіданні та встановлений
судовим рішенням від 10.04.2012 року.

Як зазначила відповідач ОСОБА_2, вона
вимушена була піти жити з дитиною в
інше місце, до своєї подруги бо між нею
та відповідачем склалися неприязні
стосунки, в тому числі і через те, що
відповідач не сплачував аліменти на
дитину, позивачка надала суду довідку з
Харківської міської дитячої
поліклініки № 16 на підтвердження того,
що ОСОБА_3 дійсно хворіє на бронхіальну
астму.

Щодо визнання таким, що втратив право
користування зазначеним житловим
приміщенням, неповнолітнього ОСОБА_3
суд вважає за необхідне відмовити,
оскільки згідно зі ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» держава
забезпечує право дитини на проживання
в таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.
Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Таким чином, в судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження той факт,
що відповідач ОСОБА_2 разом з сином
ОСОБА_3 без поважних причин не
проживають у спірній квартирі.

Аналізуючи докази у їх сукупності суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя
особа:Управління служб у справах дітей
Харківської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 218 ЦПК
України, ст. .71, 72, 160,176 ст. 29 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа:
Управління служб у справах дітей
Харківської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги або в
порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв