Справа № 0907/2-195/2011
Провадження № 22-ц/779/167/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Девляшевського В.А., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва
Д.Б.

з участю: представника
апелянта Харченюка І.С.

представника відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укрпромбанк» до ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю «Новекс
Дім» про солідарне стягнення за
кредитним договором, та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрпромбанк» про припинення
зобов'язання, - за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новекс Дім» на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 12 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2009 року представник ТОВ
«Укрпромбанк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3, ТзОВ «Новекс Дім»
про стягнення в солідарному порядку з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором в сумі 1455137,62 грн.

В травні 2013 року ОСОБА_3 подав
зустрічний позов до ТОВ «Укрпромбанк»
про припинення грошового зобов'язання
по кредитному договору №54/ФКВ-07 від
26.03.2007 року із його сплати в сумі 1834850,32
грн., внаслідок їх зарахування за
заявою ОСОБА_3 від 03.03.2011 року в порядку
ст. 601 ЦК України, мотивуючи тим, що
стягненням з банку грошових коштів в
сумі 1834850,32 грн., згідно рішення
Івано-Франківського міського суду від
22.12.2010 року припиняються грошові
зобов'язання ОСОБА_3 перед ТОВ
«Укрпромбанк» за кредитним договором.

Ухвалою судді від 12.11.2013 року первісний
позов залишений без розгляду.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 12.11.2013 року в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ТзОВ
«Укрпромбанк» про припинення
зобов'язання відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ТзОВ «Новекс Дім» подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без належного
дослідження всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує, що рішенням
Івано-Франківського міського суду від
22.12.2010 року, залишеним в силі ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 03.02.2011 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, зобов'язано ТОВ «Укрпромбанк»
виплатити ОСОБА_3 кошти в сумі 2010831 грн.
За висновками судів ТОВ «Укрпромбанк»
не виконав своїх зобов'язань по
договору №74 від 20.02.2007 року про участь у
ФФБ перед ОСОБА_3, як управитель
згаданого фонду виду «А»
малоповерхового житлового комплексу
«Західний» в урочищі Чобіт с. Угринів
Тисменицького району
Івано-Франківської області, внаслідок
чого ОСОБА_3 підлягало поверненню
інвестовані ним кошти, виходячи з
кількості закріплених за ним вимірних
одиниць об'єкта інвестування та
поточної ціни вимірної одиниці на час
розірвання означеного договору №74, що
разом склало суму 2010831 грн.

Проте, банк зазначене рішення не
виконав, жодних коштів ОСОБА_3 не
повернув та не вжив заходів із
зарахування своєї заборгованості
перед ОСОБА_3 в рахунок зобов'язань
останнього перед ТОВ «Укрпромбанк» по
кредитному договору від 26.03.2007 року.

Відтак представник апелянта вважає, що
є підстави для припинення зобов'язання
за кредитним договором №54/ФКВ-07 від
26.03.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«Укрпромбанк» відповідно до ст.601 ЦК
України внаслідок зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав.

Норма ст.96 ЗУ «Про банки і банківську
діяльність», на яку послався суд,
встановлює лише черговість та порядок
задоволення вимог до банку і жодним
чином не охоплює та не звужує
припинення правовідносин з банком, що
перебуває в процесі ліквідації в інших
випадках.

Зважаючи на наведені доводи, апелянт
просить оскаржуване рішення суду
скасувати, та ухвалити нове, яким
зустрічний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
апелянта та відповідача ОСОБА_3,
оцінивши зібрані докази, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що під час ліквідації банку не
допускається задоволення вимог
кредиторів банку окремо від
ліквідаційної процедури та є
неможливим зарахування однорідних
зустрічних вимог у зв'язку з
невідповідністю цих процедур порядку
погашення вимог кредиторів, а
укладений між сторонами кредитний
договір не мав оговорення про його
виконання шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Такий висновок відповідає фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, між ОСОБА_6 та ТОВ
«Укрпромбанк» 26.03.2007 року укладено
кредитний договір №54/ФКВ-07, згідно з
яким позичальник отримав кредитні
кошти в сумі 134180 Євро під 11% річних з
кінцевим терміном повернення 20.03.2032
року для інвестування у ФФБ виду «А»
малоповерхового житлового комплексу
«Західний» в урочищі Чобіт с. Угринів
Тисменицького району
Івано-Франківської області, тип
будинку «Стандарт+» блок Г загальною
площею 2010,25 кв.м. Відповідно до п.3.1.
кредитного договору виконання
позичальником зобов'язань
забезпечується іпотекою майнових прав
на зазначену нерухомість. Крім того,
для забезпечення належного виконання
кредитного договору 29.12.2008 року
укладено договір поруки, за яким ТОВ
«Новекс Дім» зобов'язався перед
кредитором відповідати по
зобов'язаннях боржника в повному
обсязі та нести солідарну з боржником
відповідальність перед кредитором.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 22.12.2010 року, залишеним в силі
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 03.02.2011
року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
розірвано договір про участь у ФФБ №74
від 20.02.2007 року, укладений між
сторонами, зобов'язано ТОВ
«Укрпромбанк» виплатити ОСОБА_3 кошти
в сумі 2010831 грн. Таким чином, в ТОВ
«Укрпромбанк» виникло грошове
зобов'язання перед зустрічним
позивачем, яке останній просив
зарахувати в рахунок погашення власної
заборгованості перед банком по
кредитному договору в порядку ст.601 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Ст. 602 ЦК України
встановлює обмеження щодо такого
зарахування, зокрема якщо таке не
допускається договором чи законом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції згідно з Постановою
Правління НБУ від 21.01.2010 року №19 у ТОВ
«Укрпромбанк» з 21.01.2010 року відкликана
банківська ліцензія та ініційована
процедура ліквідації банку та
призначено ліквідатора банку.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин"№5 від 30.03.2012 року при
вирішенні спорів про зарахування
однорідних зустрічних вимог, коли
боржник банку одночасно є кредитором
банку, під час процедури ліквідації
банку суди повинні виходити із вимог
статей 601 - 602 ЦК, статей 92 - 96 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" та враховувати, що цим
Законом встановлено чіткий порядок
задоволення вимог кредиторів, визнаних
ліквідатором, який не передбачає
можливості індивідуального
задоволення вимог конкретного
кредитора.

Відповідно до статей 91, 93, 96 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність"(які діяли на початок
ліквідаційної процедури) у процесі
ліквідаційної процедури банку
визначається заборгованість кожному
кредитору банку та встановлюється
черговість і порядок погашення вимог
кредиторів, що унеможливлює
індивідуальне задоволення вимог
окремого кредитора позачергово шляхом
проведення зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.36 ЗУ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
зарахування зустрічних однорідних
вимог не здійснюється, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.8 ст.45 ЗУ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
погашення вимог кредиторів шляхом
заліку зустрічних однорідних вимог
проводиться за згодою кредитора
(кредиторів) у випадках, якщо це не
порушує майнові права інших
кредиторів.

Отже, в процесі ліквідаційної
процедури банку визначається
заборгованість кожному кредитору
банку та встановлюється черговість
погашення вимог кредиторів, що
унеможливлює індивідуальне
задоволення вимог окремого кредитора
позачергово, зокрема шляхом проведення
зарахування вимог.

Таким чином, суд дійшов вірного
висновку про недопустимість
зарахування однорідних зустрічних
вимог до банку, відносно якого відкрита
ліквідаційна процедура та
обґрунтовано відмовив у зустрічному
позові ОСОБА_3

Отже, рішення судом першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності та
обґрунтованості.

Тому підстав для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення колегія суддів не
вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новекс
Дім» -відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 12 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський

Я.Ю. Ковалюк