Провадження № 2- 396/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

07 березня 2014 року Солом"янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі -
Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Приватного
підприємства»Явір-2000» про поновлення
на роботі, внесення запису до трудової
книжки, стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у грудні 2013 року звернувся до
суду з позовом і просить поновити його
на роботі на посаді начальника сектору
охорони ПП »Явір-2000», стягнути 7500,00 гр.
заборгованої заробітної плати з 01.02.2013
року до 14.03.2013 року, середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 15.03.2013 року
та зобов»язати ПП »Явір-2000» внести
запис в його трудову книжку про
прийняття його на роботу на посаду
начальника сектора.

В січні 2014 року позивач подав до суду
заяву та просить поновити йому строк
для звернення до суду з вимогами про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати, посилаючись на те, що
за відсутності спеціальної освіти
самостійно не міг підготувати
документи до суду, а пошуки можливості
отримання безоплатної правової
допомоги потребували затрат значного
часу.

Звертаючись до суду, посилається в
позові на те, що з 01.02.2013 року по 14.03.2013
року працював у Київському
регіональному управлінні ПП «Явір - 2000»
на посаді начальника сектору охорони
№ 4.

Підтвердженням цього факту є
документи, видані йому відповідачем
при працевлаштуванні, а саме:
направлення на обов'язковий попередній
медичний огляд від 01.02.2013 pоку, видане
йому як працівнику підприємства,
направлення на обов'язковий попередній
медичний огляд від 28.02.2013 pоку, акти
передачі об'єктів під охорону від 25.02.2013
pоку, 12.03.2013 pоку та 14.03.2013 року, підписані
ним від імені відповідача та
представниками ПАТ «Київенерго», з
яким відповідач 09.01.2013 року уклав
Договір на охорону.

З 15.03.2013 року начальник Київського РУ
ПП »Явір-2000» Заліщук М.В. відсторонив
його від виконання посадових
обов'язків, про що йому стало відомо з
листа відповідача від 14.03.2013 року, в
якому було вказано, що він не пройшов
випробувальний термін та не надав
необхідні документи для укладання
трудового договору.

Вважає такі дії відповідача
незаконними з наступних підстав.

Так, з точки зору ст.26 КЗпП України
випробування є правом, а не обов»язком
роботодавця. Так як наказ про прийняття
його на роботу не видавався,
випробувальний термін йому не міг
встановлюватися і при фактичному
допуску його до роботи домовленості з
адміністрацією відповідача про його
встановлення не було.

В зв»язку з цим вважає, що до роботи він
був допущений відповідачем без
випробувального терміну.

Для укладення трудового договору ним
двічі відповідачу подавалися
необхідні для цього документи: заява
про прийняття на роботу, копія
паспорта, копія ідентифікаційного
номеру, копія диплому, копія трудової
книжки, сертифікат про проходження
профілактичного наркологічного
огляду, медична довідка, довідка про
відсутність судимості.

Виходячи з цього вважає, він був
фактично допущений до роботи і ним були
надані відповідачу всі необхідні
документи для прийняття на роботу і
підстави для відмови йому в укладенні
трудового договору були відсутні.

Крім того, законодавство про працю
містить вичерпний перелік підстав для
звільнення працівника з роботи та
визначає порядок звільнення.

При його звільненні з роботи
відповідачем були порушені вимоги
трудового законодавства, т.я. про
звільнення з роботи він дізнався з
листа відповідача.

Крім цього, відповідачем були порушені
вимоги ст. 24 КЗпП України, відповідно до
якої додержання письмової форми
трудового договору є обов'язковим при
організованому наборі працівників.

Так, з 01.02.2013 року відповідачем було
допущено до роботи біля 500 нових
працівників - охоронців, які працювали
за графіком одна доба - через троє,
тобто здійснено організований набір
працівників в кількості біля 500
чоловік, серед яких був і він. Це були
охоронці і начальники секторів
охорони, які до 01.02.2013 року охороняли
об'єкти ПАТ «Київенерго» як працівники
ТОВ «Агентство безпеки «Київська Русь»
за договором про надання послуг з
фізичної охорони об'єктів № 2258-12 від
16.11.2012 року, укладеним між ПАТ
«Київенерго» та ТОВ «Агенство безпеки
«Київська Русь», п.п.10.1 якого було
передбачено строк його дії до 31.01.2013
року.

Після закінчення строку дії договору,
укладеного між ПАТ»Київенерго» та ТОВ»
Агенство безпеки»Київська Русь», всі
об'єкти, які охороняло ТОВ «Агентство
безпеки «Київська Русь», були передані
ПАТ «Київенерго» під охорону ПП «Явір -
2000» згідно нового Договору про надання
послуг з фізичної охорони об'єкта №
36-ОХР-2013-ДС від 09.01.2013 року.

При цьому особовий склад, який охороняв
об'єкти ПАТ «Київенерго», не змінився і
продовжував охороняти ті самі об'єкти
ПАТ «Київенерго», тільки вже як
працівники іншого підприємства - ПП
«Явір - 2000».

Передача охоронюваних об'єктів
відбулася на підставі актів, які є
додатками до Договору. Зі сторони
відповідача ці акти підписували
начальники секторів охорони, в тому
числі і він.

В його підпорядкуванні, як начальника
сектору охорони № 4 ТОВ «Агентство
безпеки «Київська Русь» до 01.02.2013 pоку, а
з 01.02.2013 року - як начальника сектору
охорони № 4 Київського РУ ПП «Явір - 2000»
було 68 охоронців, які забезпечували
охорону 18 об'єктів сектору № 4, які він
прийняв під свою відповідальність
згідно актів передачі.

28.01.2013 року відбулося засідання
керівного складу Київського РУ ПП
«Явір - 2000» за участю його начальника
та заступника, а також всіх
начальників секторів охорони, які
звільнились з ТОВ « Агенство
безпеки»Київська Русь» та ПП« Охорона
Бізнесу» з 31.01.2013 pоку, і з 01.02.2013 року
були допущені до роботи в ПП «Явір - 2000».

На даному засіданні керівник
Київського РУ ПП »Явір-2000» Заліщук М.В.
пообіцяв, що після звільнення
працівників ТОВ «Агентство безпеки
«Київська Русь» вони з 31.01.2013 pоку
будуть прийняті на роботу до ПП «Явір -
2000» на ті ж самі посади та ті ж розміри
заробітної плати.

Після цього засідання всі працівники
ТОВ «Агентство безпеки «Київська
Русь», в т.ч. і він, були звільнені за
власним бажанням з 31.01.2013 pоку та
продовжили працювати на своїх робочих
місцях.

Він також подав документи на прийняття
на роботу до відповідача, однак наказ
про це виданий не був.

В порушення вимог закону йому з моменту
фактичного допуску до роботи і до
звільнення не виплачувалася заробітна
плата.

При цьому його посадовий оклад
керівництвом відповідача був
встановлений у розмірі 5000 гр. на місяць,
однак за період його роботи з 01.02.2013
року до 14.03.2013 року йому заробітна плата
не виплачувалася,тобто відповідач
заборгував йому 7500,00гр. заробітної
плати.

Виходячи з цих обставин, просить
задовольнити позов та стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
моменту незаконного звільнення 14.03.2013
року і до ухвалення рішення виходячи з
заробітку в розмірі 5000,00гр. на місяць.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що відповідно до
штатного розпису ПП "Явір-2000" посада
начальник сектору №4 в Київському РУ
ПП "Явір-2000" відсутня.

Крім того, в організаційній структурі
управління взагалі немає секторів.

Всі працівники, які працюють у
Київському РУ ПП »Явір-2000»,
працевлаштовані у встановленому
законом порядку згідно наказів з
особового складу підприємства.

Крім того, за всіх осіб, що працюють в ПП
"Явір-2000", підприємство здійснює
обов'язкові, передбачені чинним
законодавством відрахування, що
підтверджуються щоквартальною
звітністю № 1 -ДФ, де зазначається
перелік осіб, щодо яких здійснюються
обов'язкові відрахування.

Законом України "Про охоронну
діяльність" встановлені умови до
залучення на роботу охоронниками в
охоронні фірми, при цьому обов'язкові
вимоги щодо надання документів про
відсутність обмежень за станом
здоров'я для виконання функціональних
обов»язків та інших вимог.

Направлення, видані позивачу на
медичний огляд в зв»язку з цими
обставинами не можуть свідчити про
його фактичний допуск до роботи,
оскільки довідки про стан здоров'я
вимагаються тільки від осіб, що
претендують на посади охоронців, і є
необхідними для укладення трудового
договору, який з відповідачем
укладений не був.

Крім того, відповідно до внутрішніх
документів ПП "Явір-2000" начальники
відповідних підрозділів підприємства
не наділені повноваженнями щодо
прийняття на роботу та звільнення з
роботи, а тому керівник Київського РУ
ПП »Явір-2000» не є особою, яка може
приймати рішення про допуск працівника
до роботи.

Копії протоколів засідання Київського
РУ м. Києві ПП «Явір-2000» від 28.01.2013року
та 11.02.2013року за змістом та формою не
відповідають внутрішнім документам ПП
"Явір-2000" і в них не міг приймати участі
позивач, т.я. був працівником ТОВ
"Агентство безпеки "Київська Русь" і не
міг бути присутнім на засіданні
28.01.2013року, як працівник ПП»Явір-2000».

Всі інші документи, надані ним в якості
доказів перебування в трудових
відносинах з відповідачем, також не
можуть бути належними доказами цих
відносин.

Крім цього, позивач не надав жодних
документів, які б підтверджували
встановлення йому розміру заробітної
плати.

Вважає також, що надані позивачем акти
від 01.02.2013 року передавання під охорону
ПП »Явір-2000» об»єктів ПАТ»Київенерго»
не можуть слугувати доказом його
трудових відносин з підприємством, т.я.
сторонами договору № 36-ОХР-2013-ДС від
09.01.2013 року є ПП »Явір-2000», як
виконавець, та ТОВ»ДТЕК СЕРВІС», як
замовник, і об»єкти вважаються
переданими під охорону після складання
двохстроннього акту, який підписують
представники саме сторін по договору.

Підписання акту сторонньою особою,
якою є позивач, неможливий.

Крім того, ці акти є двосторонніми та
зберігаються у сторін договору і їх
надання позивачем викликає сумнів у
законності їх знаходження в нього.

Надані позивачем акти датовані
березнем 2013 року, в той час, коли
об»єкти під охорону підприємством були
прийняті 01.02.213 року.

Вважає також, що надані позивачем акти,
підписані ним як начальником сектора
№4, не є доказом його трудових відносин
з підприємством, т.я. їх зміст не
відповідає внутрішнім документам
підприємства.

Виходячи з цього, просить у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків,дослідивши матеріали справи,
суд не знаходить підстав для
задоволення вимог позивача, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст.21,24 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником
підприємства,установи,організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою,за якою працівник
зобов"язується виконати
роботу,визначену цією угодою,з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядку,а власник зобов"язується
виплачувати працівникові заробітну
плату.

Додержання письмової форми трудового
договору є обов"язковим при укладенні
трудового договору з фізичною особою.

Укладення трудового договору, як
правило, оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Судом встановлено, що позивач з 01.03.2011
року працював на посаді начальника
служби охорони ТОВ »Агенство
безпеки»Київська Русь».

Наказом № 2 від 31.01.2013 року був
звільнений з роботи за власним
бажанням за ст.38 КЗпП України.

/ т.2, а.с. 6 - 9 /

Позивач у судовому засіданні пояснив і
дані обставини підтвердив представник
відповідача, ТОВ «Агентство безпеки
«Київська Русь» здійснювало охорону
об'єктів ПАТ «Київенерго» за Договором
про надання послуг з фізичної охорони
об'єктів № 2258-12 від 16.11.2012 року,
укладеним між ПАТ «Київенерго» та ТОВ
«Агенство безпеки «Київська Русь»
строком дії до 31.01.2013 року.

Сторони в судовому засіданні
підтвердили, що тендер на охорону даних
об»єктів на 2013 рік виграло ТОВ»ДТЕК
СЕРВІС».

09.01.2013 року між ТОВ»ДТЕК СЕРВІС» та
ПП»Явір-2000» був укладений Договір №
36-ОХР-2013-ДС, предметом якого є послуги з
проведення розслідувань і
забезпечення безпеки/послуги з
фізичної охорони приміщень, будівель,
споруд та майна об»єктів ПАТ
»Київененрго» строком з 01.02.2013 року до
01.02.2014 року.

Додатком до даного Договору є перелік
об»єктів, що приймаються під охорону,
Акти передавання об»єктів під охорону,
міжвідомчої комісії щодо обстеження
об»єкта для організації охорони та ін.,
підписані уповноваженими особами обох
п підприємств.

/ т.2, а.с.236 - 248 /

Обгрунтовуючи свою позицію в суді,
позивач посилався на те, що в зв»язку з
передачею охоронюваних ТОВ» «Агенство
безпеки «Київська Русь» об»єктів під
охорону відповідачу, всі працівники
перейшли на роботу до даного
підприємства, в т.ч. і він і фактичні
трудові відносини між ним та
відповідачем тривали до 14.03.2013 року.

Відповідно до ч.4 ст.24 КЗпП України
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

В ст.29 КЗпП України зазначено,що до
початку роботи за укладеним трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган зобов"заний ознайомити
працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку,визначити
працівникові робоче
місце,проінструктувати з техніки
безпеки,виробничої санітарії, гігієни
праці та протипожежної охорони.

Позивач у судовому засіданні не
спростовував, що ці дії відповідачем
при допуску його до роботи вчинені не
були.

Відповідно до п.7 постанови №9 від 06.11.1992
року « Про практику розгляду судами
трудових спорів» фактичний допуск до
роботи вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття на роботу належним
чином оформлене, якщо робота
проводилася за розпорядженням чи з
відома власника або уповноваженого ним
органу.

Так, ПП»Явір-2000» було створено рішенням
засновника №3 від 22 серпня 2011 року,
державна реєстрація змін до установчих
документів проведена 09.09.2011 року.

Відповідно до п.4.2 Статуту одноособовим
виконавчим органом підприємства є
директор, який вирішує всі питання
діяльності підприємства і які
впроваджуються в життя наказами.

З п.п.2.2, 2.3 Положення про Київське
регіональне управління охорони ПП
»Явір-2000» Київське РУ складається з
працівників відповідно до штатної
чисельності та не має в своєму складі
інших структурних підрозділів.

Київське РУ входить до складу
Департаменту охорони і
підпорядковується начальнику
Департаменту охорони.

Тобто, Київське РУ ПП»Явір-2000» є
структурним підрозділом іншого
структурного підрозділу підприємства -
Департаменту охорони і
підпорядковується саме директору
даного Департаменту, а не
безпосередньо директору підприємства.

З Витягу з штатного розпису ПП
»Явір-2000», введеного в дію з 01.01.2013 року,
вбачається, що до штату Київського РУ
входить всього 59 працівників, з яких: 1-
начальник РУ, 1- заст. начальника, 5 -
інспекторів охорони та 52 охоронники.

Тобто, в штаті Київського РУ ПП
»Явір-2000» відсутні посади начальника
сектора охорони.

Функціональні права, обов»язки та
відповідальність начальника
Київського РУ визначені його посадовою
інструкцією.

З п.п.2.11, 2.17 інструкції, затвердженої
28.01.2013 року, вбачається, що начальник
Київського РУ вживає заходи щодо
пошуку працівників регіонального
управління охорони та вносить
директору підприємства пропозиції про
наймання на роботу і звільнення з
роботи працівників підприємства,
переведення їх на іншу роботу,
застосування стягнень та заохочень.

/ т.1, а.с. 177; 218 - 235 /

Виходячи з структури ПП »Явір-2000»,
підпорядкування Київського РУ та його
начальника начальнику Департаменту
охорони, повноважень начальника
Київського РУ та кола його прав,
визначених посадовою інструкцією, суд
вважає, що начальник Київського РУ не є
посадовою особою відповідача, який
може вирішувати питання, пов»язані з
допуском працівника до роботи і така
робота не може вважатися виконуваною з
відома власника або уповноваженого
органу і не може тягнути за собою
висновків, викладених у ч.4 ст.24 КЗпП
України.

Крім того, згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного
Суду України від 12.06.2009 року "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції
" роз»яснено, що виходячи з принципу
процесуального рівноправ»я сторін та
враховуючи обов»язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів.

Позивач у судовому засіданні доводив,
що з метою укладення трудового
договору з відповідачем ним двічі
керівнику Київського РУ подавалися
необхідні для цього документи.

Згідно з ч.2 ст.24 КЗпП України при
укладенні трудового договору
громадянин зобов»язаний подати
паспорт або інший документ, що
посвідчує особу та трудову книжку.

Відповідно до п.п.1.1, 1.3, 2.4 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника.

При влаштуванні на роботу
працівники зобов»язані подавати
трудову книжку, оформлену в
установленому порядку.

Заперечуючи твердження позивача,
представник відповідача посилалася на
те, що будь-яких документів,
передбачених законом для укладення
трудового договору, від позивача не
надходило.

Яким чином, коли саме та кому саме ним
подавалися дані документи, позивач у
судовому засіданні не пояснив, як і не
пояснив, чому для працевлаштування ним
подавалася копія трудової книжки, а не
оригінал, як того вимагає закон.

За таких обставин у суду відсутні
правові підстави вважати допущеним
позивача до роботи з відома власника
або уповноваженого ним органу, який би
дав суду підстави вважати трудовий
договір укладеним фактично.

Крім того, підстави для відсторонення
працівника від роботи визначено ст.46
КЗпП України, згідно з якою
відсторонення працiвникiв вiд роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разi: появи на
роботi в нетверезому станi, у станi
наркотичного або токсичного сп'янiння;
вiдмови або ухилення вiд обов'язкових
медичних оглядiв, навчання, iнструктажу
i перевiрки знань з охорони працi та
протипожежної охорони; в iнших
випадках, передбачених законодавством.

Позивач в судовому засіданні не
заперечував, що будь-яких дій,
передбачених даною нормою закону,
відповідач щодо нього не вчиняв.

Підтвердив, що обов»язкових дій,
передбачених ст.29 КЗпП України, перед
початком його роботи у відповідача,
останній також не вчиняв.

З точки зору закону, фактичний допуск
до роботи має місце лише тоді, коли
працівник допущений до роботи з відома
роботодавця або ним особисто.

Якщо ж робота виконувалась без відома
роботодавця, то трудовий договір не
може вважатися укладеним.

Виходячи з викладеного вище аналізу,
висновку суду про відсутність трудових
відносин між сторонами та елементів,
які можуть характеризуватися як
трудовий договір чи фактичний допуск
до роботи, умов ст.46 КЗпП України, за
якою від роботи може бути
відсторонений лише працівник
підприємства, суд приходить до
висновку про безпідставність вимог
позивача в цій частині.

Відповідно до ст.94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,яка
виплачується працівникові за виконану
роботу.

Виходячи з того, що суд вище прийшов до
висновку про відсутність між сторонами
трудових відносин,відсутні і підстави
для стягнення з відповідача заробітної
плати на корись позивача.

Порядок та підстави стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу визначено ст.235 КЗпП України, а
саме: у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу, а також у разі, якщо
неправильне формулювання причини
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника.

З точки зору трудового законодавства,
вимушений прогул - це час, протягом
якого працівник не зі своєї вини був
позбавлений можливості працювати.

Виходячи з викладеного вище аналізу,
суд приходить до висновку про
безпідставність вимог позивача і в цій
частині.

Відповідно до п.п.1.1, 1.3, 2.4 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника.

При влаштуванні на роботу
працівники зобов»язані подавати
трудову книжку, оформлену в
установленому порядку.

Усі записи в трудовій книжці про
прийняття на роботу, переведення на
іншу постійну роботу або звільнення, а
також про нагороди та заохочення
вносяться власником або уповноваженим
ним органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення
- у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Виходячи з викладених вище висновків
суду правові підстави для задоволення
вимог позивача і в цій частині
відсутні.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача в судовому засіданні та
надані ним в обґрунтування цих
тверджень письмові докази, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Так, позивач у судовому засіданні
підтвердив, що відповідач забезпечував
охорону тих самих об»єктів
ПАТ»Київенерго», що і ТОВ »Агенство
безпеки»Київська Русь», де він
працював до 31.01.2013 року і був звільнений
з роботи в зв»язку з закінченням строку
дії договору, укладеного між
ПАТ»Київенерго» та ТОВ»Агенство
безпеки»Київська Русь».

Представник відповідача суду пояснив,
що позивач не уповноважувався діяти
від імені ПП »Явір-2000».

З копій листів ПАТ»Київенерго» від
11.02.2013 року та 13.02.2013 року на адресу
начальника Київського РУ ПП »Явір-2000» з
приводу надання охоронних послуг,
наданих позивачем,вбачається, що вони
були передані на виконання ряду осіб, у
т.ч., йому.

Представник відповідача, спростовуючи
дані обставини, надала суду копії цих
же листів, які зберігаються в
Київському РУ, на яких відсутні
резолюції, які наявні на копіях листів,
наданих позивачем.

Крім того, представник відповідача
посилалася на те, що оригінали
документів, копії яких надано
позивачем до суду, а саме: протоколи від
28.01.2013 року та 11.02.2013 року, копії актів
за підписами позивача, а також
пояснення та доповідні відсутні в
адміністрації Київського РУ.

В зв»язку з цими обставинами надати
оригінали даних документів, наданих
позивачем, для посвідчення їх копій
судом,

не має змоги.

/ т.1., а.с. 18 - 21; 29 - 35; т.2, а.с. 75 - 77 /

Позивач не заперечував, що ці копії
зберігалися в нього.

З точки зору ч.1 ст.138 ЦПК України
оригінали письмових доказів можуть
бути повернуті особам, які їх подали,
однак у справі залишається засвідчена
суддею копія письмового доказу.

Засвідчити надані позивачем документи
у встановленому законом порядку
неможливо в зв»язку з відсутністю їх
оригіналів.

В ч.1 ст.59 ЦПК України зазначено, що суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку,встановленого
законом.

Враховуючи ці обставини, а також
обґрунтування позову, неможливість
встановити джерело походження копій
даних документів у зв»язку з
відсутністю їх оригіналів,вони не
можуть бути прийняті як доказ
фактичного допуску позивача до роботи
відповідачем.

Крім того, з врахуванням викладених
вище висновків в частині тверджень
позивача про його фактичний допуск до
роботи з відома керівника Київського
РУ ПП »Явір-2000», суд також не може
прийняти до уваги як доказ фактичного
допуску позивача до роботи і надані ним
копії численних графіків, списків та
інструкцій, складених та підписаних
ним особисто, в т.ч. ті, які затверджені
начальником Київського РУ.

/ т.1, а.с. 47 - 69; 82 - 93 /

Крім того, в ст.24 КЗпП України приведено
перелік випадків, коли додержання
письмової форми трудового договору є
обов'язковим, одним з яких є
організований набір працівників.

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи
свій позов у суді,позивач посилається
на те, що відповідачем був проведений
організований набір працівників, які
раніше працювали в ТОВ» Агенство
безпеки»Київська Русь», одним з яких є
він, на роботу.

З точки зору ст.24 КЗпП України
організований набір працівників на
роботу проводиться органами державної
служби зайнятості, які укладають
договори, що передбачають умови
переселення громадян, а також за
дорученням роботодавців підписують
трудові договори.

Особливістю цих договорів є те, що вони
укладаються фактично через
посередника - орган зайнятості, який
виступає від імені роботодавця.

Визначені законом елементи
організованого набору працівників на
роботу в даному випадку відсутні.

За таких обставин суд не приймає до
уваги твердження позивача щодо того, що
відповідачем проводився організований
набір працівників на роботу, які
звільнилися разом з ним з ТОВ»Агенство
безпеки»Київська Русь».

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.11 Закону
України» Про охоронну
діяльність»персоналом охорони можуть
бути дієздатні громадяни України, які
досягли 18-річного віку, пройшли
відповідне навчання або професійну
підготовку, уклали трудовий договір із
суб'єктом господарювання та подали
документи, що вони:

1) не перебувають на обліку в органах
охорони здоров'я з приводу психічної
хвороби, алкоголізму чи наркоманії;

2) не мають непогашеної чи незнятої
судимості за скоєння умисних злочинів;

3) не мають обмежень, встановлених судом
щодо виконання покладених на них
функціональних обов'язків;

4) не мають обмежень за станом здоров'я
для виконання функціональних
обов'язків;

5) зареєстровані за місцем проживання в
установленому законодавством порядку.

Персонал охорони під час виконання
функціональних обов'язків повинен мати
при собі посвідчення з підписом
керівника суб'єкта охоронної
діяльності, скріпленим печаткою, в
якому зазначаються прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка належить до
персоналу охорони, дата видачі і термін
дії посвідчення та міститься
фотокартка особи, якій видано
посвідчення.

Позивач у судовому засіданні не
заперечував, що документу, що посвідчує
його особу відповідно до вимог даного
закону, він не мав.

Враховуючи ці обставини, вимоги закону
що пред»являються до персоналу охорони
при укладенні трудового договору,
направлення на обов»язковий
попередній медичний огляд, видані
відповідачем, не можуть свідчити про
допуск позивача до роботи з відома
керівництва відповідача.

Крім того, з даного направлення
вбачається, що позивач претендував на
посаду інспектора охорони, а не
начальника сектора охорони.

/ т.1, а.с. 8 - 9 /

Окрім приведених вище доводів про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача по суті, суд вважає, що
позивачем пропущено строк для
звернення до суду, за виключенням
вимоги про стягнення заробітної плати,
і правові підстави для його поновлення
відсутні.

Керуючись ст. ст.21,24, 29,46, 94, 115,232-233, 235
КЗпП України, Законом України « Про
охоронну діяльність», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60,
138, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Приватного
підприємства»Явір-2000» про поновлення
на роботі, внесення запису до трудової
книжки, стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: