Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№2/257/3619/13

24 грудня 2013 року Київський районний суд
м. Донецька в складі:

Головуючого - судді
Ополинської І.Г.,

при секретарі -
Дємєнчук К.Ю.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Щукіної Л.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії, мотивуючи заявлені
вимоги тим, що в період з 06.02.1989 року по
24.12.1993 року він працював на шахті
«Кочегарка» ВО «Артемвугілля»
підземним гірничим, підземним
машиністом гірничих машин. 07 серпня 1993
року під час виконання трудових
обов'язків з ним трапився нещасний
випадок на виробництві, у зв'язку з чим
за місцем роботи було проведено
розслідування, за результатами якого
складено акт № 11/390 про нещасний
випадок на виробництві. 17.08.1993 р.
вказаний акт був затверджений
керівником підприємства. У з в'язку з
вказаною виробничою травмою йому
оглядом МСЕК було встановлено стійку
втрату працездатності, що
підтверджується наступними довідками
МСЕК: від 07.12.1994 р. - 30%, 05.01.1996 р. - 30%, 10.01.1997
р. - 40%, 27.01.1999 р. - 40%, 21.01.2002 р. - 20 %. У зв'язку
з встановленням інвалідності і втратою
працездатності внаслідок трудового
каліцтва він має право на отримання
страхових виплат. Відшкодування шкоди
він отримував до березня 2002 року, після
чого виплати були припиненні у зв'язку
з тим, що закінчився строк дії МСЕК.
27.11.2013 року він пройшов переогляд МСЕК,
яким йому було встановлено 60% втрати
працездатності по сукупності: 20%
повторно по виробничій травмі 07.08.1993
року, 40% вперше по професійному
захворюванню. Він звернувся до
Відповідача для призначення страхових
виплат. Відповідачем було відмовлено у
призначені страхових виплат, оскільки
ним було надано для призначення
страхових виплат не оригінал, а
нотаріально завірену копію акту про
нещасний випадок на виробництві.
Надати оригінал акту про нещасний
випадок він не має можливості, оскільки
в той час коли складався акт йому була
вручена його копія. Оригінал акту мав
зберігатися на підприємстві, де стався
нещасний випадок. Згідно з довідкою ДП
«Донвуглереструкуризація» від 13.11.2013
року № 01-06/1232 документи по шахті
«Кочегарка» були передані до архіву СП
«УМТС і ВП» «ДП «Артемвугілля». Просив
суд зобов'язати Відповідача
призначити і виплачувати йому на
підставі нотаріально завіреної копії
акту про нещасний випадок на
виробництві № 11/390 від 17 серпня 1993 року
страхові виплати у зв'язку із нещасним
випадком на виробництві, який стався 07
серпня 1993 року, у розмірах та строки,
встановлені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

У судовому засіданні Позивач
підтримав заявлені вимоги про
зобов'язання Відповідача призначити і
виплачувати йому страхові виплати на
підставі копії акту про нещасний
випадок на виробництві № 11/390 від 17
серпня 1993 р., в обґрунтування яких надав
пояснення, які аналогічні тим, що
викладені у позові. Просив суд позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
Відповідача - Щукіна Л.А., яка діяла на
підставі перевірених судом
повноваженнях (довіреності), пояснила,
що діяльність робочих органів ФССНВВ
України регламентується ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105. Так,
виходячи з норм вказаного закону
страхові виплати можуть бути
призначені лише на підставі оригіналу
акту про нещасний випадок на
виробництві, який оформлений за
встановленою формою. Позивач при
зверненні до Відповідача надав
нотаріально завірену копію акту форми
Н-1. Сам факт страхового випадку, який
мав місце з Позивачем 07 серпня 1993 р.
Відповідач не ставить під сумнів.
Вважала, що питання про призначення
страхових виплат Позивачу повинно
вирішуватися у судовому порядку.

Вислухав пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов'язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та заявлення клопотань.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказів.

З огляду на вищенаведене, суд
розглядає справу на підставі тих
доказів, які є у матеріалах справи і
вважає, що їх достатньо для розгляду
цієї справи по суті.

Разом з тим, відповідно до ст.212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
досліджених наявних у справі доказів і
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов»язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та заявлення клопотань. Однак, сторони,
розпорядившись своїми правами на
власний розсуд, відмовились від
надання суду інших доказів у
підтвердження своїх вимог та
заперечень і вважали, що наявні всі
документи для вирішення справи по суті,
тому суд розглядає справу на підставі
тих доказів що містяться у справі.

Судом встановлено, що правовідносини,
які виникли між сторонами регулюються
ст.ст. 13, 21, 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105,
Положенням про розслідування та облік
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на підприємствах,
в установах і організаціях,
затвердженим постановою КМУ від 10.08.1993
р. № 623.

Діяльність робочих органів ФССНВВ
України регламентується Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 р. № 1105. /Надалі - Закон від 23.09.1999
р. № 1105/

Відповідно до ст. 13 Закону від 23.09.1999 р.
№ 1105, підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання за встановленими формами.

Згідно зі ст. 35 Закону від 23.09.1999 р. № 1105,
для розгляду справ про страхові
виплати до ФССНВВ подаються акт
розслідування нещасного випадку або
акт розслідування професійного
захворювання.

Відповідно до ст. 13 Закону від 23.09.1999 р.
№ 1105, підставою для призначення
страхових виплат є акт про нещасний
випадок на виробництві за формою Н-1.

Як встановлено в судовому засіданні і
таке вбачається з матеріалів справи, що
в період з 06.02.1989 року по 24.12.1993 року
Позивач на працював на шахті
«Кочегарка» ВО «Артемвугілля»
підземним гірничим, підземним
машиністом гірничих машин, що
підтверджується записами зробленими у
трудовій книжці. /а.с.5/

07 серпня 1993 року під час виконання
трудових обов'язків з Позивачем
трапився нещасний випадок на
виробництві, у зв'язку з чим за місцем
роботи було проведено розслідування,
за результатами якого складено акт №
11/390 про нещасний випадок на
виробництві. /а.с.3-4/

17.08.1993 р. вказаний акт був затверджений
керівником підприємства.

У з в'язку з вказаною виробничою
травмою Позивачу оглядом МСЕК було
встановлено стійку втрату
працездатності, що підтверджується
наступними довідками МСЕК: від 07.12.1994 р.
- 30%, 05.01.1996 р. - 30%, 10.01.1997 р. - 40%, 27.01.1999 р. - 40%,
21.01.2002 р. - 20 %./а.с.9-13/

Відшкодування шкоди Позивач отримував
до березня 2002 року, після чого виплати
були припиненні у зв'язку з тим, що
закінчився строк дії МСЕК.

27.11.2013 року він пройшов переогляд МСЕК,
яким йому було встановлено 60% втрати
працездатності по сукупності: 20%
повторно по виробничій травмі 07.08.1993
року, 40% вперше по професійному
захворюванню./а.с.6/ У зв'язку з
встановленням інвалідності і втратою
працездатності внаслідок трудового
каліцтва він має право на отримання
страхових виплат.

У листопаді 2013 року Позивач звернувся
до Відповідача для призначення
страхових виплат, надавши нотаріально
завірену копію акту форми Н-1.
Відповідачем було відмовлено, оскільки
позивачем було надано не оригінал акту,
а його копію.

Згідно з довідкою ДП
«Донвуглереструкуризація» від 13.11.2013
року № 01-06/1232 документи по шахті
«Кочегарка» були передані до архіву СП
«УМТС і ВП» «ДП «Артемвугілля»./а.с.7/

Судом встановлено, що сам факт
страхового випадку, який мав місце з
Позивачем 07 серпня 1993 року Відповідач
не ставить під сумнів.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд
виходить з наступного, що у 1993 році акт
про нещасний випадок на виробництві
необхідно було складати по формі,
встановленій положенням про
розслідування та облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженим постановою
КМУ від 10.08.1993 р. № 623.

Більш того, суд відмічає наступне, що
відповідно до ст. 21 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105 право
на страхові виплати виникає при
виникненні страхового випадку.

Страховим випадком є трудове каліцтво
та професіональне захворювання.

Таким чином, право на відшкодування
шкоди у Позивача виникло в момент
встановлення МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності у зв'язку з
трудовим каліцтвом.

Виходячи з вищенаведеного, Відповідач
повинен призначити та виплачувати
ОСОБА_1 на підставі нотаріально
завіреної копії акту про нещасний
випадок на виробництві № 11/390 від 17
серпня 1993 року страхові виплати у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, який стався 07 серпня 1993
року, у розмірах та строки, встановлені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Інших обставин, які б мали істотне
значення у справі судом встановлено не
було.

Таким чином, суд вважає цей позов
ґрунтується на законі, доведений
позивачем документально, а тому
задовольняє його повістю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 13, 21, 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105 та,
Положенням про розслідування та облік
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на підприємствах,
в установах і організаціях,
затвердженим постановою КМУ від 10.08.1993
р. № 623, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити в
повному обсязі.

Зобов'язати відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька призначити і
виплачувати ОСОБА_1 на підставі
нотаріально завіреної копії акту про
нещасний випадок на виробництві № 11/390
від 17 серпня 1993 року страхові виплати у
зв'язку із нещасним випадком на
виробництві, який стався 07 серпня 1993
року, у розмірах та строки, встановлені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Повний текст рішення складений 30
грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Г. Ополинська