У Х В А Л А

03 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,

Маляренко А.В.,

Мазур Л.М.

Нагорняка В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та
визнання права власності на спадкове
майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на
спадкове майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у
встановленому ст. 549 ЦК УРСР (чинної на
час відкриття спадщини) порядку
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проте у 2012
році дізналася, що відповідачка у
грудні 2002 року без її відома, незаконно
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом, яке просила
визнати недійсним.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від

29 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 24 липня 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане

27 грудня 2002 року ОСОБА_4 після смерті
ОСОБА_6 на

2/3 частини квартири АДРЕСА_1. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від

29 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від

24 липня 2013 року залишено без змін.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року.

Посилаючись на те, що суди
неправильно застосували ст. cт. 257, 267 ЦК
України.

До заяви про перегляд судових рішень
як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах ОСОБА_7 додав:

- ухвалу Верховного Суду України від
20 серпня 2008 року постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Київської області від 25 червня 2007 року
у справі за позовом про визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом і договору
дарування та визнання права власності
на садкове майно, якою рішення
апеляційного суду Київської області
від 25 червня 2007 року скасовано. Рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 26 лютого 2007 року
залишити в силі.;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України від 25 липня 2012 року
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Волинської області
від 06 грудня 2011 року у справі за позовом
про поновлення строку позовної
давності, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним,
про визнання правочинів недійсними та
про поділ спадщини, якою рішення
апеляційного суду Волинської області
від 06 грудня 2011 року скасовано та
залишено в силі рішення Володимир -
Волинського міського суду Волинської
області від 06 жовтня 2011 року;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України від 22 червня

2011 року постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 28 жовтня 2009 року у
справі за позовом про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, якою рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 28 жовтня 2009 року скасовано,
а рішення Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 07
серпня 2009 року залишено в силі;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України від 08 лютого 2012 року
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 25 листопада 2009 року у справі за
позовом про визнання правочинів
недійсними, якою рішення апеляційного
суду Рівненської області від 25
листопада 2009 року залишено без змін;

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Разом з тим, наведені заявником
доводи щодо неоднакового застосування
норм матеріального права, на які він
посилається, стосуються оцінки судом
фактичних обставин справи щодо даного
конкретного спору, отже не можуть бути
підставами згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК
України для перегляду судових рішень.

З огляду на наведене, у допуску
справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356,
360 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на
спадкове майно про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.

2

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-916зп14

Доповідач Макарчук М.А.