АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/9656/12 22-ц/774/394/К/14
Справа № 0413/9656/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/394/К/14
суддя Ваврушак Н.М..
Категорія - 53 ( ІV)
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Суха Балка» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» ( надалі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка») про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, посилаючись на
те, що у період з 21.11.1979 року по 22.12.2008
року він працював на різних посадах у
відповідача та за час його роботи на
підприємстві наказами неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади, однак нарахування
заробітної плати за час відпусток
провадилось із порушенням
законодавства.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
в останній редакції позовної заяви від
23 жовтня 2013 року, просив суд стягнути з
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на свою користь:
недоплачену заробітну плату за час
його відпусток у період з 01.01.1995 року по
22.12.2008 року у розмірі 3 045,15 грн. без
урахування обов'язкових відрахувань
на підставі ст. 116 КЗпП України;
компенсацію втрати частини заробітної
плати в зв'язку з порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги за період з 01.01.1998
року по 22.12.2008 року в розмірі 4 741,49 грн.
відповідно до ст. 34 Закону України «Про
оплату праці», Постанов КМУ від 20.12.1997р.
№1427, від 21.02.2001р. №159; середній
заробіток за частину часу затримки
виплати недоплаченої заробітної плати
з 23.12.2008 року по 09.10.2013 року у розмірі 144
603,72 грн. без урахування обов'язкових
відрахувань на підставі ст.ст. 116, 117
КЗпП України; визнати поважною причину
пропуску звернення до суду та поновити
строк на звернення до суду з 01.01.1995 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013
року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права при
застосуванні корегуючого коефіцієнта
0,71. Так, Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим 08.02.1995
року ПКМУ №100 та введеним в дію з 01.01.1995
року, не передбачено право
госпрозрахункових підприємств
здійснювати коригування за декілька
розрахункових періодів одночасно і за
спливом значного часу після виникнення
правовідносин щодо такого коригування,
а тому, визначаючи кожного року
відповідні коефіцієнти підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
відповідач не мав законних
повноважень щодо зменшення таких
коефіцієнтів у наступному без
погіршення свого матеріального стану.

При відмові в задоволенні інших
позовних вимог, суд першої інстанції
порушив норми матеріального права та
не застосував до правовідносин сторін
норми права, що підлягали застосуванню,
а саме: Постанову КМУ від 20.12.1997 року
№1427, Закон України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» №2050-ІІ від 19 жовтня 2000 року,
Постанову КМУ від 21.02.2001 року №159 та ст.
ст. 116, 117 КЗпП України.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» зазначає,
що оскаржуване судове рішення є
законним та обґрунтованим, в процесі
розгляду справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із добросовісного
виконання ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
трудового законодавства України при
нарахуванні ОСОБА_2 у травні 2012 року
заробітної плати за час відпусток у
період з 1995 року по 2008 рік та
правомірності дій відповідача при
виплаті цих сум із застосуванням
корегуючого коефіцієнта,
встановленого п. 1.3. Спільної Постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» №3 від 06.02.2012 року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду не
відповідає.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилався на те, що протягом тривалого
часу працював на ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка», і у 2012 році дізнався, що у період
з 1995 року по 2008 рік підприємство не в
повному обсязі виплачувало належну
йому до виплати заробітну плату за час
його перебування у відпустках. У
травні 2012 року відповідач провів
нарахування та виплатив лише частину
належної йому заробітної плати,
застосувавши при цьому корегуючий
коефіцієнт 0,71, що, на думку позивача, є
незаконним та порушує його трудові
права та гарантії, передбачені нормами
КЗпП України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 21.11.1979 року по 22.12.2008 року
працював на різних посадах ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» (т.1 а.с. 8-11).

З 01.01.1995 року по 2008 рік неодноразово
підвищено тарифні ставки і посадові
оклади працівникам підприємства,
зокрема наказами №191 від 28.02.1995р. на
коефіцієнт 3,0; №84 від 31.01.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №462 від 28.06.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №522 від 29.07.1997р. на
коефіцієнт 1,15; №312 від 25.04.2000р. на
коефіцієнт 1,3; №1252 від 19.12.2001р. на
коефіцієнт 1,61; №717 від 20.08.2003р. на
коефіцієнт 1,7; №391 від 21.04.2004р. на
коефіцієнт 1,1360; №952 від 15.09.2004р. на
коефіцієнт 1,0584; №83 від 24.01.2005р. на
коефіцієнт 1,25; №391 від 21.04.2004р. на
коефіцієнт 1,1360; №331 від 21.03.2005р. на
коефіцієнт 1,2014; №92 від 31.01.2006р. на
коефіцієнт 1,06481; №367 від 05.04.2006р. на
коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02.10.2006р. на
коефіцієнт 1,0181; №23 від 05.01.2007р. на
коефіцієнт 1,1; № 624 від 08.05.2007р. на
коефіцієнт 1,0686; № 1432 від 10.10.2007р. на
коефіцієнт 1,0125; №103 від 22.01.2008р.на
коефіцієнт 1,1144; № 614 від 18.04.2008р. на
коефіцієнт 1,0221; № 1705 від 13.10.2008р. на
коефіцієнт 1,05,.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
"Про відпустки" порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
та компенсації за невикористані
відпустки, встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток
(надалі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
обчислення середньої заробітної плати
для оплати часу щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, або для виплати
компенсації за невикористані
відпустки провадиться виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані
відпустки.

Відповідно до пункту 10 Порядку у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування).

Положення Порядку обов'язкові для
виконання підприємствами усіх форм
власності та господарювання.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату
та йому нараховувалися, виплачувалися
відпускні. Щодо розрахунку оплати за
час відпусток виник спір з приводу
невірного застосування розміру
середньої заробітної плати при
нарахуванні сум оплати за час
відпусток, починаючи з 1995 року по 2008
рік.

Спільною постановою Генерального
директора та профспілкових комітетів
ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» від 06.02.2012 року №
3 (т. 1 а.с. 189-190) та наказом №295 від 16.02.2012р.
визнано порушення п.10 Порядку при
розрахунку заробітної плати за період
відпусток працівникам ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року та з
метою усунення порушень щодо
незастосування коефіцієнтів
підвищення заробітної плати при
нарахуванні відпускних працівникам у
спірні періоди встановлено, що
виходячи з фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995 року по 01.03.2010 року як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючи коефіцієнти для
визначення заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховується за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1+ розмір підвищення
тарифних ставок та посадових окладів (
в частках одиниці) х 0,71).

У травні 2012 року ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка"
здійснено перевірку нарахувань
заробітної плати позивачеві
відповідно до вимог пункту 10 Порядку та
Спільної постанови №3 від 06.02.2012р. та
нараховано заробітну плату за період
відпусток (компенсацію за
невикористані відпустки) у загальному
розмірі 3 105,72 грн. а саме: за
серпень-вересень 1997 року - 53,82 грн., за
вересень - жовтень 1998 року - 3,38 грн., за
вересень - жовтень 1999 року - 0,25 грн., за
вересень - листопад 2000 року - 207,52 грн.,
за травень - липень 2001 року - 23,39 грн., за
листопад - грудень 2002 року - 52,42 грн., за
березень - квітень 2003 року - 2,07 грн., за
серпень - жовтень 2003 року - 844,12 грн., за
березень - квітень 2004 року - 68,97 грн., за
серпень - жовтень 2004 року - 186,88 грн., за
березень - квітень 2005 року - 217,81 грн., за
жовтень - листопад 2005 року - 186,83 грн., за
березень - квітень 2006 року - 78,08 грн., за
вересень - жовтень 2006 року - 101,28 грн., за
березень - серпень 2007 року - 776,56 грн., за
березень - квітень 2008 року - 85,55 грн., за
листопад - грудень 2008 року - 216,78 грн. (т. 1
а.с. 150).

З урахуванням утримання податку з
доходів фізичних осіб ОСОБА_2 31 травня
2012 року нарахована та перераховано на
картку № 4627 0878 6617 5708 у ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» 2 639,86 грн. заборгованості
по заробітній платі за період
відпусток з 1997 року по 2008 рік (т.1 а.с. 186,
15), яка отримана позивачем 08.06.2012 року (т.
1 а.с. 14).

Позивач не погодився із проведеним ПАТ
"ЄВРАЗ Суха Балка" розрахунком
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, у зв'язку з чим кожною
стороною надані суду розрахунки
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з урахуванням власної
позиції щодо правомірності
застосування Спільної постанови 06.02.2012
року № 3.

При вирішенні вимог щодо розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток ОСОБА_2, перевіривши
розрахунки сторін, суд виходить з
наступного розрахунку.

За період відпустки серпень - жовтень
1995 року: відповідачем не наводиться
жодного розрахунку щодо наявності
недоплати у цей період; позивачем не
ставиться питання про стягнення
недоплати за цей період (т. 2 а.с. 1-23).

За період відпустки березень - квітень
1996 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 3 124,25 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 2,5 згідно
Спільної постанови від 29.12.1995р., наказу
№84 від 31.01.1996 року становить - 6 586,78
грн.;

сума відпускних складає 519,52 грн. з
розрахунку (5 586,78 грн./355 дн. х 28 дні
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
307,75 гривень;

сума недоплати становить - 211,77
гривень.

За період відпустки серпень-вересень
1997 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 8 617,53 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,15 згідно
Наказу №522 від 29.07.1997 року становить - 9
239,19 грн.;

сума відпускних складає 660,85 грн. з
розрахунку (9 775,09 грн./355 дн. х 24 дні
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
556,16 гривень;

сума недоплати становить - 104,69
гривень.

За період відпустки вересень - жовтень
1998 року: відповідачем не наводиться
жодного розрахунку щодо наявності
недоплати у цей період; позивачем не
ставиться питання про стягнення
недоплати за цей період (т. 2 а.с. 1-23).

За період відпустки вересень - жовтень
1999 року: відповідачем не наводиться
жодного розрахунку щодо наявності
недоплати у цей період; згідно
розрахунку позивача недоплата
становить 0, 00 грн. (т. 1 а.с. 99).

За період відпустки вересень - листопад
2000 року:

За період відпустки вересень - жовтень
2000 року: сумарний заробіток за 12
місяців, що передували відпустці - 11
074,90 грн., а з урахуванням коефіцієнту 1,3
згідно Наказу №312 від 25.04.2000 року
становить - 13 074,92 грн.; сума відпускних
складає 1 031,26 грн. з розрахунку (13 074,9
грн./355 дн. х 28 дні відпустки); фактично
виплачена сума відпускних - 876,12
гривень; сума недоплати становить -
155,14 гривень.

За період відпустки у листопаді 2000
року: сумарний заробіток за 12 місяців,
що передували відпустці - 11 909,97 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,3 згідно
Наказу №312 від 25.04.2000 року становить - 13
335,65 грн.; сума відпускних складає 1 051,82
грн. з розрахунку (13 335,65 грн./355 дн. х 28
дні відпустки); фактично виплачена сума
відпускних - 941,92 гривень; сума
недоплати становить - 109,90 гривень.

Всього за період відпустки за період
відпустки вересень - листопад 2000 року
недоплата становить 265,04 гривні.

За період відпустки травень - липень 2001
року: відповідачем не наводиться
жодного розрахунку щодо наявності
недоплати у цей період; позивачем не
ставиться питання про стягнення
недоплати за цей період (т. 2 а.с. 1-23).

За період відпустки листопад - грудень
2002 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 13 629,00 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,61 згідно
Наказу №1252 від 19.12.2001 року становить - 14
875,84 грн.;

сума відпускних складає 1 005,69 грн. з
розрахунку (14 875,84 грн./355 дн. х 24 дні
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
988,18 гривень;

сума недоплати становить - 17,51
гривень.

За період відпустки березень - квітень
2003 року: відповідачем не наводиться
жодного розрахунку щодо наявності
недоплати у цей період; позивачем не
ставиться питання про стягнення
недоплати за цей період (т. 2 а.с. 1-23).

За період відпустки серпень - жовтень
2003 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 14 822,68 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,7 згідно
Наказу №717 від 20.08.2003 року становить - 25
198,56 грн.;

сума відпускних складає 2 839,27 грн. з
розрахунку (25 198,56 грн./355 дн. х 40 дні
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних - 1
679,95 гривень;

сума недоплати становить - 1 159,32
гривень.

За період відпустки березень - квітень
2004 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 15 683,86 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,7 згідно
Наказу №717 від 20.08.2003 року та 1,7 згідно
Наказу №637 від 29.07.2003 року становить - 26
356,61 грн.;

сума відпускних складає 519,70 грн. з
розрахунку (26 356,61 грн./355 дн. х 7 дні
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
309,40 гривень;

сума недоплати становить - 210,30
гривень.

За період відпустки серпень - жовтень
2004 року:

За період відпустки у серпні 2004 року:
сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 16 828,52 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,136 згідно
Наказу №391 від 21.04.2004 року становить - 18
273,81 грн.; сума відпускних складає 463,27
грн. з розрахунку (18 273,81 грн./355 дн. х 9
дні відпустки); фактично виплачена сума
відпускних - 429,34 гривень; сума
недоплати становить - 33,93 гривень.

За період відпустки вересень - жовтень
2004 року: сумарний заробіток за 12
місяців, що передували відпустці - 17
083,64 грн., а з урахуванням коефіцієнту
1,136 згідно Наказу №391 від 21.04.2004 року
становить - 18 362,75 грн.; сума відпускних
складає 1 241,42 грн. з розрахунку (18 362,75
грн./355 дн. х 24 дні відпустки); фактично
виплачена сума відпускних - 1 125,36
гривень; сума недоплати становить -
116,06 гривень.

Всього за період відпустки за період
відпустки серпень - жовтень 2004 року
недоплата становить 149,99 гривні.

За період відпустки березень - квітень
2005 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 19 451,56 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,136 згідно
Наказу №391 від 21.04.2004 року, 1,0584 згідно
Наказу №952 від 15.09.2004 року, 1,25 згідно
Наказу №83 від 24.01.2005 року, 1,2014 згідно
Наказу №331 від 21.03.2005 року становить - 29
214,11 грн.;

сума відпускних складає 987,51 грн. з
розрахунку (29 214,11 грн./355 дн. х 12 днів
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
657,51 гривень;

сума недоплати становить - 330,00
гривень.

За період відпустки жовтень - листопад
2005 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 25 933,50 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,25 згідно
Наказу №83 від 24.01.2005 року, 1,2014 згідно
Наказу №331 від 21.03.2005 року становить - 29
221,66 грн.;

сума відпускних складає 2 140,17 грн. з
розрахунку (29 221,66 грн./355 дн. х 26 днів
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних - 1
899,35 гривень;

сума недоплати становить - 240,82
гривень.

За період відпустки березень - квітень
2006 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 28 764,97 грн., а з
урахуванням коефіцієнту 1,06481 згідно
Наказу №92 від 31.01.2006 року становить - 30
470,38 грн.;

сума відпускних складає 1 459,14 грн. з
розрахунку (30 470,38 грн./355 дн. х 17 днів
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних - 1
377,51 гривень;

сума недоплати становить - 81,63
гривень.

За період відпустки вересень - жовтень
2006 року: як позивач, так і відповідач
погодились у своїх розрахунках із
відсутністю недоплати по заробітній
платі (т. 1 а.с. 158, т. 2 а.с. 9-10).

За період відпустки березень - серпень
2007 року:

За період відпустки у березні 2007 року:
сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 29 369,11 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,1 згідно
Наказу №23 від 05.01.2007 року, 1,06 згідно
Наказу №1117 від 02.10.2006 року, 1,05 згідно
Наказу №367 від 05.04.2006 року становить - 33
144,27 грн.; сума відпускних складає 2 800,92
грн. з розрахунку (33 144,27 грн./355 дн. х 30
днів відпустки); фактично виплачена
сума відпускних - 2 481,90 гривень; сума
недоплати становить - 319,02 гривень.

За період відпустки квітень - травень
2007 року: сумарний заробіток за 12
місяців, що передували відпустці - 29
559,45 грн., а з урахуванням коефіцієнтів
1,06 згідно Наказу №1117 від 02.10.2006 року, 1,10
згідно Наказу №23 від 05.01.2007 року, 1,0686
згідно Наказу №624 від 08.05.2007 року
становить - 35 046,21 грн.; сума відпускних
складає 3 060,37 грн. з розрахунку (35 046,21
грн./355 дн. х 31 день відпустки); фактично
виплачена сума відпускних - 2 575,43
гривень; сума недоплати становить -
484,94 гривень.

За період відпустки липень - серпень 2007
року: сумарний заробіток за 12 місяців,
що передували відпустці - 27 582,10 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,06 згідно
Наказу №1117 від 02.10.2006 року, 1,10 згідно
Наказу №23 від 05.01.2007 року, 1,0686 згідно
Наказу №624 від 08.05.2007 року становить - 31
221,97 грн.; сума відпускних складає 3 430,01
грн. з розрахунку (31 221,97 грн./355 дн. х 39
днів відпустки); фактично виплачена
сума відпускних - 3 062,17 гривень; сума
недоплати становить - 367,84 гривень.

Всього за період відпустки за період
відпустки березень - серпень 2007 року
недоплата становить 1 171,80 гривні.

За період відпустки березень - квітень
2008 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 22 305,61 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,0686 згідно
Наказу №624 від 10.10.2007 року, 1,0125 згідно
Наказу №1432 від 10.10.2007 року, 1,1144 згідно
Наказу №103 від 22.01.2008 року, 1,0221 згідно
Наказу №614 від 18.04.2008 року становить - 24
863,02 грн..

Підвищення на коефіцієнт 1,0221
відбулося в квітні 2008 року під час
відпустки, тому перерахунку підлягає
лише 11 днів відпустки у квітні 2008 року.

Середньоденний заробіток з
урахуванням коефіцієнта 1,0221 складає
71,59 грн. (70,04 грн. х 1,0221)

сума відпускних складає 787,49 грн. з
розрахунку (71,59 грн. х 11 днів відпустки);

фактично виплачена сума відпускних -
689,26 гривень;

сума недоплати становить - 105,61
гривень.

За період відпустки листопад - грудень
2008 року:

сумарний заробіток за 12 місяців, що
передували відпустці - 22 217,42 грн., а з
урахуванням коефіцієнтів 1,1144 згідно
Наказу №103 від 22.01.2008 року, 1,0221 згідно
Наказу №614 від 18.04.2008 року, 1,15 згідно
Наказу №1269 від 30.07.2008 року, 1,05 згідно
Наказу №1705 від 13.10.2008 року становить - 26
008,85 грн.;

сума відпускних складає 1 978,13 грн. з
розрахунку (26 008,85 грн./355 дн. х 27 днів
відпустки);

фактично виплачена сума відпускних - 1
698,98 гривень;

сума недоплати становить - 279,15
гривень.

Таким чином, недоплата заробітної
плати за відпустки позивача за період
з 01.01.1995 року по 22.12.2008 року склала 4 327,63
грн.

Відповідач погоджується із
застосуванням коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок і посадових окладів
згідно вище зазначених наказів при
розрахунку середньої заробітної плати
для нарахування оплати за час
відпусток ОСОБА_2 за винятком наказу
№83 від 24.01.2005р, оскільки він виданий не
на підставі колективного договору, а
тому не може застосовуватись при
проведенні розрахунку передбаченому п.
10 Правил.

Колегією суддів відхиляються доводи
відповідача у цій частині, оскільки
пунктом 10 Порядку передбачено
коригування заробітної плати на
коефіцієнти підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві, в установі,
організації відповідно до актів
законодавства, а також за рішеннями,
передбаченими в колективних договорах
(угодах).

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ
«Суха Балка», на теперішній час ПАТ
«ЄВРАЗ Суха Балка», відповідно до
наказу №83 від 24.01.2005 року, який
доповнено наказом №85 від 25.01.2005 року, по
підприємству, в межах своїх
повноважень та, виходячи із своїх
фінансових можливостей, визначило
розмір коефіцієнта зростання тарифних
ставок і посадових окладів з 01 січня 2005
року на коефіцієнт 1,25.

Зазначений наказ є законним та не
порушує права та інтереси працівників,
а тому є обов'язковим до виконання.

Доводи ж відповідача в цій частині
фактично зводяться до вільного
тлумачення представниками ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Вирішуючи питання щодо застосування
Спільної постанови №3 від 06 лютого 2012
року Генерального директора ПАТ "ЄВРАЗ
Суха Балка" та профспілкового комітету
та застосування корегуючого
коефіцієнту до розрахунку суми
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток колегія суддів виходить з
наступного.

Виходячи зі змісту п. 10 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
госпрозрахунковим підприємствам і в
організаціям надано право коригування
заробітної плати та інших виплат з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Міністерство праці та соціальної
політики України в своєму листі від
03.08.2005 року № 18-441-1 також роз'яснило, що
на госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Протоколом засідання Наглядової ради
ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" від 03.02.2012 року, в
межах повноважень, передбачених
Статутом, вирішено надати згоду
генеральному директору ПАТ «Євраз Суха
Балка» на проведення перерахунку та
виплати заробітної плати за час
відпусток працівникам та колишнім
працівникам ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" за
зверненням за період з 01.01.1995 року по
01.03.2010 року. Зазначено про необхідність
погодження строків та порядку такої
сплати з профспілковими комітетами у
встановленому порядку.

Генеральним директором ПАТ "ЄВРАЗ
Суха Балка" погоджено застосування
понижуючого коефіцієнту у Спільній
постанові №3 від 06 лютого 2012 року з
головами профспілкових комітетів, а
отже вказаний документ носить
погоджувальний характер і не є
рішенням уповноваженого органу
відповідача. Жодного рішення про
встановлення коефіцієнту 0,71
оформленого належним ПАТ "ЄВРАЗ Суха
Балка" суду не надано, на відміну від
діючих під час відпусток позивача
Наказів про підвищення тарифних ставок
та посадових окладів за період 01.01.1995
року по 01.03.2010 року.

Наказ Генерального директора ПАТ
"ЄВРАЗ Суха Балка" від 16.02.2012 року № 295
за своїм змістом не встановлює жодного
коефіцієнту коригування, не містить
обґрунтування фінансових можливостей
підприємства, а визначає лише порядок
реалізації Спільній постанові №3 від 06
лютого 2012 року.

Зі змісту Розрахунку понижуючого
коефіцієнту до розміру коригування
середньої заробітної плати,
вбачається, що коефіцієнт 0,71
розраховано ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" з
урахуванням очікуваного розміру
чистого прибутку в 2012 році, очікуваних
затрат на інвестиції та очікуваних
затрат на виплату коригування
середньої заробітної плати за період з
01.01.1995 року по 01.03.2010 року.

При цьому, відповідно до ст.43
Конституції України, кожен має право на
заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом, право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.21195р. №10595-ВР (зі
змінами та доповненнями), оплата праці
працівників підприємства здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України
«Про оплату праці», своєчасність та
обсяги виплати заробітної плати
працівникам не можуть бути поставлені
в залежність від здійснення інших
платежів та їх черговості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Однак на час розгляду справи в суді ПАТ
"ЄВРАЗ Суха Балка" не доведено
необхідності застосування саме такого
розміру коригування та неможливості
виплатити позивачу спірні суми
недоплати, необґрунтовано жодним чином
фінансового стану підприємства, отже
колегія суддів не знаходить підстав
для застосування Спільної постанови
від 03.02.2012 року.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток та визначає таку
недоплату за період з 01.01.1995р. по
22.12.2008р. у сумі 1 687,77 грн., виходячи з
розрахунку: 4 327,63 грн. (недоплачена
заробітна плата за час відпусток у
період з 01.01.1995р. по 22.12.2008р.) - 2 639,86 грн.
(недоплачена заробітна плата за час
відпусток у період з 01.01.1995р. по 22.12.2008р.,
яка фактично була нарахована та
виплачена позивачеві у 2012 році).

Вирішуючи позовні вимоги в частині
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати колегія суддів виходить з
наступного.

Компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати провадиться підприємством
згідно зі ст. 34 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР,
Законом України "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-III та
Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати" у разі затримки
виплати нарахованої заробітної плати
на один і більше календарних місяців,
якщо в цей час індекс цін на споживчі
товари і тарифів на послуги зріс більше
ніж на один відсоток.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
проводиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про компенсації
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати (затверджене постановою
Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з
послідуючими змінами і доповненнями) -
компенсація працівникам проводиться у
разі затримки на один і більше
календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої
працівникові за період роботи
починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс
цін на споживчі товари і тарифів на
послуги за цей період зріс більше як на
один відсоток.

Нарахування компенсації за затримку
виплати заробітної плати за період з
01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону
України "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" та
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру:
пенсії; соціальні виплати; стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші. Сума компенсації обчислюється
як добуток нарахованого, але
невиплаченого грошового доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) і
приросту індексу споживчих цін
(індексу інфляції) у відсотках для
визначення суми компенсації, поділений
на 100. Індекс споживчих цін для
визначення суми компенсації
обчислюється шляхом множення місячних
індексів споживчих цін за період
невиплати грошового доходу. При цьому
індекс споживчих цін у місяці, за який
виплачується дохід, до розрахунку не
включається. Щомісячні індекси
споживчих цін публікуються
Держкомстатом та є загальновідомими.

Таким чином, при розрахунку суми
компенсації застосовується "чиста"
заробітна плата, тобто нарахована
зарабітна плата за мінусом суми
податку з доходів фізичних осіб, а
також взносів до соціальних фондів.

Грошова компенсація втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків виплати є гарантією прав
робітника на компенсацію втрати її
частини, санкцією за несвоєчасну
виплату заробітної плати, обов'язок з
нарахування та сплати якої, згідно ст. 1
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати», покладено на підприємство,
яке зобов'язано виплатити громадянам
суми компенсації у тому ж місяці, у
якому здійснюється виплата
заборгованості за відповідний місяць
(стаття 4 цього Закону).

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
визнано, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Оскільки, 2012 році ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» нараховано та виплачено
позивачеві заробітну плату за період
відпусток з січня 1998 року по грудень 2008
року (т. 1 а.с. 151-161, 186), колегія суддів
вважає, що наявні підстави для
нарахування компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати та
приходить до висновку, що така
компенсації повинна розраховуватися з
січня 1998 року, за кожну нараховану
відпустку окремо, по час фактичної
виплати заборгованості. Однак,
зважаючи на приписи ст. 11 ЦПК України
щодо права позивача розпоряджатися
своїми позовними вимогами на власний
розсуд, здійснює такий розрахунок по
грудень 2008 року, тобто в межах позовних
вимог.

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати у зв'язку
з тим, що адміністрація підприємства, в
порушення Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходу у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», нарахувавши та виплативши
не донараховану заробітну плату за
період відпусток з січня 1998 року по
грудень 2008 року, не нарахувала і не
виплатила передбачену законом
компенсацію. Заробітна плата
відноситься до доходу, на який
нараховується компенсація. Вини
позивача в неотриманні заробітної
плати, на яку нараховується
компенсація, немає, оскільки його
заробітна плата та компенсація не
нараховувалась і не виплачувалась,
хоча такий обов'язок лежить на
роботодавцеві, за нарахуванням та
отриманням заробітної плати він
змушений був звертатись із відповідною
заявою, що не передбачено нормами
Кодексу Законів про Працю України та
Законом України «Про оплату праці».

Розраховуючи суму компенсації ОСОБА_2
втрати частини доходів у зв'язку з
порушення встановлених строків
виплати заробітної плати, колегія
суддів виходить з наступного.

В 1998 - 1999 роках відпустка виплачена у
повному обсязі у встановлені законом
строки.

У вересні 2000 року позивачу була надана
відпустка на період вересень-жовтень
2000 року і сума невиплаченої заробітної
плати у вересні 2000 року складала - 155,14
грн., приріст індексу споживчих цін
становив - 2,267, сума компенсації складає
- 196,30 грн.

У листопаді 2000 року позивачу була
надана відпустка на листопад 2000 року і
сума невиплаченої заробітної плати у
листопаді 2000 року складала - 109,90 грн.,
приріст індексу споживчих цін становив
- 2,179, сума компенсації складає - 128,47 грн.

В 2001 році відпустка виплачена у
повному обсязі у встановлені законом
строки.

В листопаді 2002 року позивачу була
надана відпустка на період листопад -
грудень 2002 року і сума невиплаченої
заробітної плати складала - 17,51 грн.,
приріст індексу споживчих цін становив
112,06% (з грудня 2002р.: 1,014 х 1.015 х 1.011 х 1.011 х
1.007 х 1.000 х 1.001 х 0.999 х 0.983 х 1.006 х 1.013 х 1.019 х
1.015 х 1.014 х 1.004 х 1.004 Х 1.007 х 1.007 х 1.007 х 1.000 х
0.999 х 1.013 х 1.022 х 1.016 х 1.024 х 1.017 х 1.010 х 1.016 Х
1.007 х 1.006 х 1.006 х 1.003 х 1.000 х 1.004 х 1.009 х 1.012 х
1.009 х 1.012 х 1.018 х 0.997 Х 0.996 х 1.005 х 1.001 х 1.009 х
1.000 х 1.020 х 1.026 х 1.018 х 1.009 х 1.005 х 1.006 х 1.002 Х
1.000 х 1.006 х 1.022 х 1.014 х 1.006 х 1.022 х 1.029 х 1.022 х
1.021 х 1.029 х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х
0.999 х 1.011 х 1.017 х 1.015 х 100%-100% ), сума
компенсації складає - 19,62 грн. ((17,51 грн. х
112,06%) : 100).

В серпні 2003 року позивачу була надана
відпустка на період серпень-жовтень 2003
року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 1 159,32 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 103,65 % (з
вересня 2003р.: 1,006 х 1,013 х 1,019 х 1,015 х 1,014 х
1,004 х 1.004 х 1.007 х 1.007 х 1.007 х 1.000 х 0.999 х 1.013 х
1.022 х 1.016 х 1.024 х 1.017 х 1.010 х 1.016 Х 1.007 х 1.006 х
1.006 х 1.003 х 1.000 х 1.004 х 1.009 х 1.012 х 1.009 х 1.012 х
1.018 х 0.997 Х 0.996 х 1.005 х 1.001 х 1.009 х 1.000 х 1.020 х
1.026 х 1.018 х 1.009 х 1.005 х 1.006 х 1.002 Х 1.000 х 1.006 х
1.022 х 1.014 х 1.006 х 1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029 х
1.027 х 1.038 Х 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011 х
1.017 х 1.015 х 100%-100% ), сума компенсації
складає - 1 201,64 грн. ((1 159,32 грн. х 103,65%) :
100).

В березні 2004 року позивачу була надана
відпустка на період березень-квітень
2004 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 210,30 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 92,39% (з
квітня 2004р.: 1.007 х 1.007 х 1.007 х 1.000 х 0.999 х 1.013
х 1.022 х 1.016 х 1.024 х 1.017 х 1.010 х 1.016 Х 1.007 х 1.006
х 1.006 х 1.003 х 1.000 х 1.004 х 1.009 х 1.012 х 1.009 х 1.012
х 1.018 х 0.997 Х 0.996 х 1.005 х 1.001 х 1.009 х 1.000 х 1.020
х 1.026 х 1.018 х 1.009 х 1.005 х 1.006 х 1.002 Х 1.000 х 1.006
х 1.022 х 1.014 х 1.006 х 1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029
х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011
х 1.017 х 1.015 х 100%-100% ), сума компенсації
складає - 194,30 грн. ((210,30 грн. х 92,39%) : 100).

В серпні 2004 року позивачу була надана
відпустка на період серпень-жовтень 2004
року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 149,99 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 85,30 % (з
вересня 2004р.: 1.013 х 1.022 х 1.016 х 1.024 х 1.017 х
1.010 х 1.016 Х 1.007 х 1.006 х 1.006 х 1.003 х 1.000 х 1.004 х
1.009 х 1.012 х 1.009 х 1.012 х 1.018 х 0.997 Х 0.996 х 1.005 х
1.001 х 1.009 х 1.000 х 1.020 х 1.026 х 1.018 х 1.009 х 1.005 х
1.006 х 1.002 Х 1.000 х 1.006 х 1.022 х 1.014 х 1.006 х 1.022 х
1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029 х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х 1.013 х
1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011 х 1.017 х 1.015 х 100%-100% ),
сума компенсації складає - 127,94 грн. ((149,99
грн. х 85,30%) : 100).

В березні 2005 року позивачу була надана
відпустка на період березень - квітень
2005 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 330,00 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 64,85 % (з
квітня 2005р.: 1.007 х 1.006 х 1.006 х 1.003 х 1.000 х
1.004 х 1.009 х 1.012 х 1.009 х 1.012 х 1.018 х 0.997 Х 0.996 х
1.005 х 1.001 х 1.009 х 1.000 х 1.020 х 1.026 х 1.018 х 1.009 х
1.005 х 1.006 х 1.002 Х 1.000 х 1.006 х 1.022 х 1.014 х 1.006 х
1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029 х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х
1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011 х 1.017 х 1.015 х
100%-100% ), сума компенсації складає - 214,00
грн. ((330,00 грн. х 64,85%) : 100).

В жовтні 2005 року позивачу була надана
відпустка на період жовтень-листопад
2005 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 240,82 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 64,68 % (з
листопада 2005р.: 1.012 х 1.009 х 1.012 х 1.018 х 0.997
Х 0.996 х 1.005 х 1.001 х 1.009 х 1.000 х 1.020 х 1.026 х 1.018
х 1.009 х 1.005 х 1.006 х 1.002 Х 1.000 х 1.006 х 1.022 х 1.014
х 1.006 х 1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029 х 1.027 х 1.038
Х 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011 х 1.017 х 1.015
х 100%-100% ), сума компенсації складає - 155,76
грн. ((240,82 грн. х 64,68%) : 100).

В березні 2006 року позивачу була надана
відпустка на період березень-квітень
2006 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 81,63 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 51,79 % (з
квітня 2006р.: 0,996 х 1.005 х 1.001 х 1.009 х 1.000 х
1.020 х 1.026 х 1.018 х 1.009 х 1.005 х 1.006 х 1.002 Х 1.000 х
1.006 х 1.022 х 1.014 х 1.006 х 1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х
1.029 х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х
1.011 х 1.017 х 1.015 х 100%-100% ), сума компенсації
складає - 42,27 грн. ((81,63 грн. х 51,79%) : 100).

У вересні - жовтні 2006 року відпустка
виплачена у повному обсязі у
встановлені законом строки.

В березні 2007 року позивачу була надана
відпустка на період березень-серпень
2007 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 1 181,80 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 37,87 % (з
квітня 2007р.: 1.000 х 1.006 х 1.022 х 1.014 х 1.006 х
1.022 х 1.029 х 1.022 х 1.021 х 1.029 х 1.027 х 1.038 Х 1.031 х
1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х 1.011 х 1.017 х 1.015 х
100%-100% ), сума компенсації складає - 447,55
грн. ((1 181,80 грн. х 37,87%) : 100).

В березні 2008 року позивачу була надана
відпустка на період березень-квітень
2008 року і сума невиплаченої заробітної
плати складала - 105,61 грн., приріст
індексу споживчих цін становив 9,21% (з
квітня 2008р.: 1.031 х 1.013 х 1.008 х 0.995 х 0.999 х
1.011 х 1.017 х 1.015 х 100%-100% ), сума компенсації
складає - 09,73 грн. ((105,61 грн. х 9,21%) : 100).

В листопаді 2008 року позивачу була
надана відпустка на період
листопад-грудень 2008 року і сума
невиплаченої заробітної плати
складала - 279,15 грн., приріст індексу
споживчих цін становив 1,5 % ( 1,015(грудень
2008р.) х 100%-100% ), сума компенсації складає
- 04,19 грн. ((279,15 грн. х 1,5 %) : 100).

Всього компенсація втрати частини
заробітної плати (доходу) в зв'язку із
порушенням строку виплати складає 2 741,
77 грн., і саме ця сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за період
затримки розрахунку, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно ст. 43 Конституції України право
на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі несплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
визначені в ст.116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явленим
звільнення працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Конституційний Суд України в Рішенні
від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі
за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положень статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за
статтею 47 Кодексу роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, у строки, зазначені в
статті 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на день звільнення позивача із
займаної посади - 22.12.2008 року, ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» не провів виплату всіх
належних сум, а саме невиплаченою
залишилась недоплачена заробітна
плата за період відпусток з 1995 року по
грудень 2008 року включно.

31 травня 2012 року ПАТ «ЄВРАЗ Суха балка»
провів нарахування та виплатив ОСОБА_2
недоплачену заробітну плату за період
відпусток у розмірі 2 639,86 грн. (т. 1 а.с.
196).

Позивач не погодився із сумою,
нарахованою відповідачем, та звернувся
до суду із даним позовом, зазначивши, що
вірним розміром недоплаченої
заробітної плати за період відпусток з
1995 року по грудень 2008 року є 6 150, 87 грн.
(т. 1 а.с. 17).

Таким чином, між сторонами виник спір
щодо розміру сум належних до виплати.

Судом встановлено, що при звільненні
позивачу не була виплачена в повному
обсязі заборгованість по заробітній
платі, яка становила 4 327,63 грн. та
частково була виплачена позивачеві
ОСОБА_2 лише 31.05.2012 року.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
(далі - Порядок), середньомісячна
заробітна плата визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці, що передують події, якою
пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат
у випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число
календарних днів за цей період. У разі
коли середня місячна заробітна плата
визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді (п. 8 Порядку).

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню середній
заробіток позивача за весь час
затримки з 23 грудня 2008 року по 09.10.2013
року ( в межах позовних вимог), який
складає 152 620,74 гривні (123,78 гривень
(середньоденний заробіток - т. 1 а.с. 179) х
1 233 дні затримки розрахунку = 152 620,74
гривні).

Однак, згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що при визначенні розміру
відшкодування за час затримки
розрахунку судам необхідно врахувати
розмір спірної суми, істотність цієї
частки порівняно із середнім
заробітком працівника, вини
роботодавця у порушенні строків її
виплати та інших конкретних обставин
справи.

Як встановлено судом та сторонами не
оспорюється, відповідач ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» не провів виплату ОСОБА_2
всіх належних при звільненні виплат у
відповідності до вимог чинного
законодавства, однак добровільно
вчинив дії щодо усунення порушень
вимог трудового законодавства та
наявності між сторонами спору щодо сум,
належних до виплати, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача середнього заробітку за
весь період затримки розрахунку
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з того, що сума середнього
заробітку за час затримки розрахунку
має бути співмірною із сумою
заборгованості по заробітній платі, а
тому стягує з відповідача на користь
ОСОБА_2 5 000,00 грн. на відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання поважною причини пропуску
позивачем процесуального строку для
звернення до суду та його поновлення,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 не
пропустив процесуальний строк на
звернення до суду за захистом свого
порушеного права, а тому колегія
суддів відмовляє в задоволенні
позовних вимог про поновлення
пропущеного процесуального строку за
безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини позовних вимог (ч. 3
ст. 88 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI від
сплати судового збору звільняються
позивачі за подання позові про
стягнення заробітної плати, поновлення
на роботі та за іншими вимогами, що
випливають із трудових правовідносин.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, який
вступив в дію з 01 листопада 2011 року, за
подання до суду апеляційної скарги на
рішення суду ставка судового збору
становить 50% ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50% ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Відповідно до ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 цього
Закону за подання до суду позовної
заяви майнового характеру ставка
судового збору становить 1 відсоток
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Таким чином, колегія суддів стягує з
відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь держави 244 гривень 10 копійок
(229,40 грн. (за розгляд справи у суді
першої інстанції) + 114,70 грн. (за розгляд
справи у суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_2 недоплачену заробітну
плату за час відпусток за період з
01.01.1995р. по 22.12.2008р. у сумі 1 687 (одна
тисяча шістсот вісімдесят сім) гривень
77 копійок без утримання податків та
обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_2 компенсацію втрати
частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги станом на
день звільнення позивача у сумі 2
741 (дві тисячі сімсот сорок одна)
гривня 77 копійок без утримання
податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільнені за період з 23.12.2008 року по
09.10.2013 року у сумі 5 000 (п'ять тисяч
гривень) без утримання податків та
обов'язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на
користь держави судові витрати по
справі у сумі 244 гривень 10 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: