Єдиний унікальний номер 236/3280/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2049/2014
Головуючий у 1 інстанції: Ткачов О. М.
Доповідач: Лісовий О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.

При секретарі ГАНЖЕЛА М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 24 січня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 24 січня 2014
року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних
вимог, посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, з 1998 року, коли розпався його
перший шлюб, відповідач, який є його
сином став мешкати разом з матір'ю за
іншою адресою, яким чином відповідач
був зареєстрований в його квартирі
10.12.1997 року йому невідомо, оскільки ні
його колишня дружина ні його син -
відповідач ніколи не були
зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду із
вказаним позовом зазначив, що він
мешкає у квартирі АДРЕСА_1, квартира
однокімнатна, не приватизована, у
вказаній квартирі крім нього
значаться зареєстрованими його син
ОСОБА_2, який з 1998 року по теперішній
час в зазначеній квартирі не мешкає, за
квартиру не сплачує, на його прохання
відповідач добровільно зніматися з
реєстру у квартирі не бажає.

Оскільки відповідач не проживає у
вказаній квартирі більш ніж 15 років,
позивач просив визнати його таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, пославшись на вимоги ст.
ст. 71 та 72 ЖК України.

Заслухавши доповідача, позивача та
його представника, які просили
задовольнити апеляційну скаргу,
відповідача, який просив рішення суду
залишити без змін, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції
обґрунтував своє рішення тим, що
відповідач у спірній квартирі не
проживає з поважних причин.

Погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, апеляційний суд
вважає, що позивач, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав
доказів того, що відповідач не проживає
у спірній квартирі без поважних
причин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.71 ЖК
України - при тимчасовій відсутності
наймача або члена його сім*ї за ними
зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Згідно з ч.2 ст.71 ЖК України -
якщо наймач або члени його сім*ї були
відсутні з поважних причин, понад
шість місяців , цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем , а в разі спору - судом.

В підтвердження доводів свого
позову, позивач надав акт соціально -
побутової комісії, в якому зазначено,
що відповідач в спірній квартирі не
проживає з 1998 року /а.с. 10/, однак із
вказаного акту не вбачається, з яких
причин відповідач не проживає у
спірній квартирі.

Із поквартирної картки та
ксерокопії паспорту відповідача /а.с.21,
22/ вбачається, що у спірній квартирі
останній був зареєстрований з 10.12.1997
року, 13.09.2000 року був знятий з
реєстрації у зв'язку з навчанням та
знову зареєстрований 29.06.2004 року.

Із пояснень відповідача в
судовому засіданні вбачається, що
після закінчення навчання він за
направленням почав працювати вчителем
фізкультури в загальноосвітній школі
№ 12 в м. Донецьку, свого житла в
Донецьку не має, знімає квартиру, таким
чином не проживає у м. Красний Лиман з
поважних причин.

Як вбачається з довідки /а.с.23/
ОСОБА_2 дійсно працює у Донецькій
загальноосвітній школі І -ІІІ
ступенів № 12 з 01.09.2004 року вчителем
фізичного виховання.

Аналізуючи наведене, апеляційний
суд вважає, що відповідач не втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,
оскільки відсутній в ній з поважних
причин.

Доводи апеляційної скарги
позивача були предметом розгляду у
суді першої інстанції, висновків суду
вони не спростовують.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
апеляційний суд -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського
суду Донецької області від 24 січня 2014
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: