Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/432/14
Головуючий у 1 інстанції:Лисенко Л. І.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року по
справі за скаргою ОСОБА_3 на дії
державного виконавця Шевченківського
ВДВС Запорізького міського управління
юстиції Вертюченко О. В.,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Шевченківського ВДВС
Запорізького міського управління
юстиції Вертюченко О.В.

В обґрунтування скарги зазначав, що в
провадженні державного виконавця
Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Вертюченко
О.В. знаходяться виконавчі листи по
стягненню з нього - ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 20000
гривень. 24.05.2012 року держвиконавець
Вертюченко О.В. винесла постанову про
арешт майна боржника.

19.12.2012 року Шевченківським районним
судом м.Запоріжжя було розглянуто
подання Шевченківського ВДВС про
примусове проникнення до житла, копію
ухвали він отримав тільки 29.12.2012 року.
Ця ухвала була оскаржена.

08.01.2013 року в канцелярію
Шевченківського ВДВС було подано заяву
про відкладення проведення виконавчих
дій по примусовому проникненню до
житла до розгляду в апеляційному суді
Запорізької області скарги на ухвалу
Шевченківського суду м. Запоріжжя від
19.12.2012 року.

19.01.2013 року він отримав листа в якому
його повідомили, що 21.01.2013 року
держвиконавець буде проводити
виконавчі дії за його адресою.

21.01.2013 року він надав через канцелярію
повторно заяву про відкладення
виконавчих дій.

21.01.2013 року держвиконавець прибула за
адресою його проживання АДРЕСА_1, де
було складено акт опису та арешту
майна.

При складені акту опису держвиконавцем
було порушено Закон України «Про
виконавче провадження», інструкції
«Про проведення виконавчих дій»: було
пошкоджене майно боржника вхідні двері
та ворота гаражу; не з'ясовувалося чиє
майно описують; не встановлювався
матеріальний стан боржника; опис
проводився в присутності одного
понятого, при його особистій
зацікавленості, описане майно не було
передано йому на зберігання. Крім того,
держвиконавцем була порушена етика -
вона штовхала боржника, його
представника. Внаслідок виконавчих дій
погіршився стан здоров'я дружини
боржника, вона перебувала на
лікарняному з 24.01.2013 року по 29.01.2013 року.
Також не видала копію акту опису та
арешту, зазначила в акті час початку
запису та невірно вказала час
закінчення.

ОСОБА_3 просить визнати дії
держвиконавця Вертюченко О.В
незаконними, скасувати акт опису та
арешту майна серії ВП №32798017 від 21.01.2013
року, зобов'язати держвиконавця
повернути описане та вилучене майно.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року в
задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що ухвалу постановлено з порушенням
норм матеріального права, тому просить
її скасувати та постановити нову
ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Встановлено, що на підставі вироку
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 26.03.2012 року ОСОБА_3
засуджений за ст. 286 ч.2 КК України і з
нього на користь потерпілої ОСОБА_5
стягнуто 20000 гривень моральної шкоди (
а.с. 97)

19 квітня 2012 року потерпілій були видані
виконавчі листи № 0814/2694/2012.

24.05.2012 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання згаданого виконавчого листа.

19 грудня 2012 року Шевченківським
районним судом м. Запоріжжя була
постановлена ухвала про примусове
проникнення до житла боржника, яка
набрала законної сили 24.12.2012 року та на
час примусового проникнення до житла
ухвала суду не була скасована ( а.с.22)

Частиною 3 ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачено
право державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження на
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню відповідно до
цього Закону, безперешкодний вхід до
приміщень, що належать боржникам,
накладення арешту на майно боржника,
його вилучення та реалізацію в
установленому законодавством порядку.
Здійснення інших повноважень,
передбачених цим Законом та іншими
законами.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд 1
інстанції виходив з того, що проведені
державним виконавцем виконавчі дії
щодо опису й арешту майна є
правомірними, а Закон України „Про
виконавче провадження" та Інструкція з
організації примусового виконання
рішень не містять заборони щодо
призначення іншої особи ніж боржник
зберігачем майна.

Такий висновок суду є правильним,
підтверджується матеріалами справи та
узгоджується з вимогами ч.2,5 ст.57, ст.59
Закону України „Про виконавче
провадження".

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Закону України
„Про виконавче провадження" виконавчі
дії можуть провадитися за присутності
понятих. Присутність понятих
обов'язкова під час вчинення
виконавчих дій, пов'язаних з примусовим
входженням до нежитлових приміщень і
сховищ, де зберігається майно боржника,
на яке звернено стягнення, або майно
стягувача, яке має бути повернене йому
в натурі; до житлових будинків і
квартир для забезпечення примусового
виселення з них та вселення в них; до
будинків, квартир та інших приміщень, в
яких перебуває дитина, яка має бути
передана іншим особам відповідно до
рішення суду; під час проведення
огляду, арешту, вилучення і передачі
майна.

Як вбачається зі змісту акту опису й
арешту майна (а.с.60-63) дана виконавча дія
була проведена за участю двох понятих:
ОСОБА_6,, ОСОБА_7 Були присутні при опису
також представник СП „Юстиція" - Корзун
О.О., представник Шевченківського РВ
Полонюк Н.В.

Судом при розгляді даної скарги
ретельно досліджувалась та обставина,
чи дійсно були присутні при опису майна
два понятих та їх особиста
зацікавленість у проведені виконавчих
дій.

Доводи представника апелянта, ОСОБА_10
про те, що у проникненні до помешкання
приймав участь один понятий, а другий
понятий підійшов пізніше не знайшли
свого підтвердження ні при розгляді
скарги в суді першої інстанції ні в при
перевірці судового рішення під час
апеляційного розгляду.

Оскільки чинне законодавство і,
зокрема, ст. 59 Закону України „Про
виконавче провадження" не містить
заборони щодо призначення зберігачем
майна іншу особу ніж боржник, тому
посилання апелянта на порушення
державним виконавцем ст.59 Закону
України „Про виконавче провадження" є
необґрунтованим.

Враховуючи наведене, підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,312 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 листопада 2013 року в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: