Справа № 184/187/14-ц
Номер провадження 2/184/135/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м. Орджонікідзе
в особі виконкому Орджонікідзевської
міської ради «про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом і просить суд встановити факт
прийняття нею спадщини після смерті її
матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року та визнати за нею право власності
на житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
її матері ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву про розгляд справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла позивачки рідна матір ОСОБА_2,
після смерті якої відкрилася спадщина
на житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю
89520 грн. за оцінкою фахівця. Вказаний
житловий будинок з надвірними
спорудами зареєстрований на праві
власності на померлу матір позивачки
на підставі договору купівлі - продажу
від 30.06.1982 року. Державна реєстрація
права власності була здійснена КП
«МБТІ» м. Нікополь 06.08.1982 року. 18.05.1993
року ОСОБА_3 склала заповіт на користь
позивачки в якому все своє майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося, у тому числі і зазначений
житловий будинок з надвірними
спорудами вона заповіла позивачці.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Відповідно
до ст. 1223 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Після смерті матері, позивачка на
наступний день разом зі своїм
чоловіком вселилася в цій житловий
будинок, і до сих пір проживає в ньому
та користується ним.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК України 1963
року, який діяв па час смерті ОСОБА_2,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

Таким чином, відповідно до вимог ст. 549
ЦК України 1963 року позивачка є
спадкоємцем за заповітом, яка прийняла
спадщину шляхом вступу у фактичне
володіння та користування спадковим
майном. І таким чином, позивачка
придбала право на вказаний житловий
будинок з надвірними спорудами в
порядку спадкування за зі повітом.

Позивачка офіційно звернулася до
державної нотаріальної контори м.
Орджонікідзе з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері. Коли
позивачка звернулася з такою заявою до
нотаріальної контори, нотаріус
повідомила їй про те, що строк видачі
свідоцтва про право на спадщину
законом не встановлений, і що позивачка
може звернутися за зазначеним
свідоцтвом будь - який час. В 2013 році
позивачка вирішила отримати свідоцтво
про право на спадщину, і для цього
спочатку звернулася до КП «МБТІ» для
здійснення інвентаризації та
отриманні нового Технічної паспорту в
зв'язку з тим, що з 1982 року
інвентаризація не здійснювалася. У
листопаді 2013 року КП «МБТІ» видало
позивачці новий Технічний паспорт
після проведення інвентаризації
житлового будинку та надвірних споруд.
Так відповідно до Технічного паспорту
на житловий будинок з надвірними
спорудами ще до 05.08. 1992 року на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 були
самочинно побудовані наступні
надвірні споруди:

сарай літ. «Д» розміром 4,30 м х 4,20 м.,

сарай літ «Ж» розміром 4,30 м х 5,90 м.,

гараж літ. «З» розміром 5,87 м х 4,20 м.,

погріб літ. «Е» розміром 2,5 м х 3,0 м з
входом 1,5 м х 2 50 м.,

а також була здійснена реконструкція
житлового будинку внаслідок якої
змінився розмір житлової площі з 28,9 кв.
м. на 65,8 кв. м., а розмір загальної площі
змінився з 63,8 кв.м. на 123,1 кв. м..

05.08.1992 року було прийнято постанову
Кабінету Міністрів України № 449 "Про
порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
державної замовлення" (втратила
чинність), яке зробило введення в
експлуатацію обов'язковим для всіх
забудовників. Однак в зв'язку з тим, що у
ОСОБА_3 немає дозволу органу місцевого
самоврядування виконання вказаних
вище будівельних робіт КП «МБТІ» м.
Нікополь у Технічному паспорті
здійснило відмітку про самочинне
будівництво, внаслідок чого нотаріус і
повідомила про необхідність звернення
до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди, створювати
закриті водойми, здійснювати
перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим
особам.

Відповідно до ст. 375 ЦК України, на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме
майно, яке самочинно збудоване на ній,
якщо це не порушує права інших осіб.

Вказане самочинне будівництво, яке
будо здійснено ще ОСОБА_2 на земельній
ділянці, яка була надана для
обслуговування житлового будинку та
надвірних споруд, не порушує прав інших
осіб. Вказані надвірні споруди були
побудовані більше 20 років тому, і
протягом всього цього часу відносно
них зі сторони сусідів або інших осіб
не надходило ніяких претензій або
вимог.

Відповідно до п. 3.2 Листа ВССУ № 24-753/0/4-13
від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» - «Права спадкоємців щодо
самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування». За змістом
зазначених роз'яснень спадкоємець не
позбавлений права звернутись із
позовними вимогами про визнання права
власності на об'єкти самочинного
будівництва в порядку спадкування.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність встановити факт
прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті
її матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року та визнати за ОСОБА_1 право
власності на житлового будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом
після смерті її матері ОСОБА_2.

Керуючись ст.. ст.. 15, 16, 383, 386, 1268
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57, 60, 197 ч.2, 209 - 213 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті її матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
житловою площею 65,8 кв. м., загальною
площею 123,1 кв. м. в порядку спадкування
за заповітом після смерті її матері
ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.