АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1001/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула С.А. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» на рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
про стягнення компенсації
(недоплаченої одноразової допомоги), -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля») про стягнення
компенсації (недоплаченої одноразової
допомоги) у зв'язку з професійним
захворюванням та встановленням
стійкої втрати непрацездатності,
посилаючись на те, що рішенням
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області віл 20 січня
1999 року стягнуто на його користь
одноразову допомогу в розмірі 6.973 грн.
74 коп., проте своєчасно не виплачено.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з
відповідача 3.988 грн.98 коп. компенсацію з
одноразової допомоги у зв'язку з
ушкодженням здоров'я.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» просить рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
обговоривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, перевіривши юридичну
оцінку встановлених судом фактичних
обставин у справі та їх повноту,
колегія суддів не находить підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасуванню рішення суду.

Чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством, зокрема
ст.ст.4,11 Закону України «Про охорону
праці», передбачено повне
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасного випадку на
виробництві і професійного
захворювання, що включає й повне
відшкодування працівнику втраченого
заробітку.

Згідно із п.4 Правил, які були
спеціальним нормативним актом, що
регулював питання відшкодування шкоди
потерпілим на виробництві до 1 квітня
2001 року (часу введення в дію Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»),
відшкодування шкоди складається,
зокрема, виплати втраченого заробітку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачено обов'язок перегляду
(перерахунку) розміру відшкодування
шкоди в разі зміни вартості життя
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.43 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, якщо потерпілому з вини
власника своєчасно не визначено або не
виплачено суми відшкодування шкоди, то
ця сума виплачується без обмеження
протягом будь-якого терміну і підлягає
коригуванню у зв'язку із зростання цін
на споживчі товари та послуги у
порядку, встановленому ст.34 Закону
України «Про оплату праці».

Таким чином, указана норма передбачає
відповідальність власника не тільки за
несвоєчасну виплату сум відшкодування
шкоди, а й за несвоєчасне визначення
цих сум.

Статтею 34 Закону України «Про оплату
праці» передбачена компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, яка провадиться відповідно
до індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31
грудня 2000 року було встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року №1427, якою
затверджено Положення про порядок
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати.

Виходячи з аналізу зазначених
нормативних актів та змісту п.43 Правил,
в разі несвоєчасної виплати або
несвоєчасного визначення сум
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, стягненню підлягає
компенсація за втрату частини доходу у
зв'язку із затримкою її виплати в
порядку, передбаченому ст.34 Закону
України «Про оплат праці» і Положенням.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати» від 19
жовтня 2000 року. З метою реалізації
цього Закону, постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2001 року
№159 затверджено Порядок проведено
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати. Згідно з указаним
Порядком у разі затримки виплати
компенсації підлягають щомісячні суми
відшкодування шкоди, нараховані за
період, починаючи 1 січня 2001 року. При
цьому п.2 Порядку встановлено, що
компенсація працівника втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, нарахованої
працівникові за період роботи з 1 січня
1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться
відповідно до Положення від 20 грудня
1997 року №1427, до ліквідації
заборгованості із заробітної плати за
зазначений період.

Тобто, своєчасно не виплачені суми
відшкодування шкоди за період з 1 січня
1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають
компенсації на підставі Положення від
20 грудня 1997 року №1427, а з 1 січня 2001 року
- на підставі Порядку від 21 лютого 2001
року №159.

При цьому зазначені нормативні акти не
містять будь-якого виключення для
нарахування такої компенсації залежно
від порядку виплати сум доходу - у
добровільному чи судовому порядку.

Суд першої інстанції правильно
застосував до спірних правовідносин
Положення, дія якого поширюється на
прострочені суми заробітної плати та
неправильне нарахування, а Закон
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх плати» регулює
порядок проведення компенсації щодо
виплат, нарахованих з 1 січня 2001 року,
оскільки рішенням Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 20 січня 1999 року з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь позивача
стягнуто одноразову допомогу, а
сплачено її лише у червні 2002 року.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що з'ясувавши в
достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм правову
оцінку, суд першої інстанції
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального й
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: