У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П.,Коротуна
В.М.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Чортківської міської ради м.
Чортків, ОСОБА_5 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 10 жовтня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом до
Чортківської міської ради м. Чортків,
посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6,
після смерті якого відкрилась
спадщина, яка складається із частини
квартири АДРЕСА_1. Зазначала, що
спадкове майно ніким не було
успадковане. Також позивачка
стверджувала, що після поховання
батька її самопочуття різко
погіршилось, вона періодично проходила
лікування, що і було підставою
попущення нею встановленого законом
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_4 просила суд встановити для неї
додатковий строк тривалістю в два
місяці з моменту набрання рішення суду
для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6

Ухвалою Чортківського районного суду
Тернопільської області від 30
липня 2013 року залучено до участі у
справі як співвідповідача ОСОБА_5

Рішенням Чортківського районного суду
Тернопільської області від 10
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 21
листопада 2013 року, в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та нове
рішення, яким позов задовольнити,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4 не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7
перебували в зареєстрованому шлюбі та
від цього шлюбу мають дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 (брат позивачки).

Із свідоцтва про право власності на
житло від 1 грудня 1994 року вбачається,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 28).

У ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, після
смерті якої спадщину прийняли ОСОБА_6
та ОСОБА_8

16 листопада 2010 року ОСОБА_8 уклав шлюб
із ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерті від 4 травня 2012 року (а.с. 7).

Судами також встановлено, що після
смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв ОСОБА_8

Із матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 (а.с
25).

26 липня 2013 року відповідачка
звернулась до Чортківської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті її чоловіка ОСОБА_8 (а.с. 27).

Статтею 1269 ЦК України встановлено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (частина 1
статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК
України якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Як вбачається із виписок із медичної
карти амбулаторного хворого, виданих
на ім'я ОСОБА_4, остання перебувала на
амбулаторному лікуванні з 2 лютого 2012
року по 16 лютого 2012 року; з 14 травня 2012
року по 30 травня 2012 року та з 6 серпня 2012
року по 31 серпня 2012 року (а.с. 8 -
10).

Згідно із частиною 3 статті 1272 ЦК
України за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України
встановлено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4, суди обґрунтовано виходили із
того, що позивачкою пропущено
визначений законом строк для прийняття
спадщини не з поважних причин, оскільки
на амбулаторному лікуванні позивачка
перебувала лише 41 день. Крім того,
матеріали справи не містять та судами
не було виявлено перешкод, які б
завадили ОСОБА_4 прийняти спадщину
після смерті ОСОБА_6, відповідно до
положень статей 1268-1272 ЦК України.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами вірно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 10 жовтня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: О.П.
Касьян В.М. Коротун