АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Мальченко О.В.
№ 22-ц/796/1225/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Кучер Є.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 11 листопада 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лафорт», про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 11 листопада 2013 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК
«Лафорт»), про відшкодування збитків
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 майнову шкоду,
завдану внаслідок ДТП у розмірі 58 387,73
грн., витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 800,00 грн., витрати по сплаті
судового збору в розмірі 591,87 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 Посилається на
те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи. Зазначає, що 23 лютого 2013 року
він повідомив ПрАТ «СК «Лафорт» про
скоєння дорожньо-транспортної пригоди
у телефонному режимі, його заявка була
зареєстрована за № 21/л від 23 лютого 2013
року. Звертає увагу на те, що у нього
були труднощі у письмовому
повідомленні про дорожньо-транспортну
пригоду ПрАТ «СК «Лафорт», оскільки
воно було відсутнє за адресою своєї
реєстрації по вул. Довнар-Запольського,
9-10, про що підтверджується
роздруківками з мережі Інтернет. А
тому, суд першої інстанції помилково
поклав обов'язок по відшкодуванню
майнової шкоди на нього, внаслідок чого
було порушено вимоги ст. 1194 ЦК України.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1
підтримав апеляційну скаргу та просить
її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник
просять відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

В судове засідання представник ПрАТ
«СК «Лафорт» не з'явився, повідомлений
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у його
відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року о
03:30 год., по вул. Електротехнічна, 16 в м.
Києві водій ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «Хюндай Туксон» д.н.з.
НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку,
не вибрав безпечну швидкість руху, не
дотримався безпечної дистанції до
автомобіля «Субару Форестер» д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що
призвело до зіткнення з автомобілем,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження. ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні правопорушення визнав.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 08 квітня 2013 року було
притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП
України у вигляді штрафу в розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, автомобіль «Субару Форестер»
д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві
власності ОСОБА_2 (а. с. 9).

На момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК
«Лафорт» на умовах договору про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що підтверджується полісом №
АЕ/0666098 строком дії з 29 грудня 2012 року по
28 грудня 2013 року. Відповідно до полісу
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, завдану майну потерпілого
становить 50 000,00 грн., розмір франшизи -
500,00 грн. (а. с. 67-68).

Відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку від 17
липня 2013 року № С13-716, виконаного ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» на
підставі укладеного з ОСОБА_2 договору,
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля
«Субару Форестер»д.н.з. НОМЕР_2 станом
на 17 липня 2013 року складає 58 387,73 грн. (а.
с. 15-55).

ОСОБА_2 порушив перед судом питання про
стягнення з ОСОБА_1 58 387,73 грн. збитків,
завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 800,00 грн.
витрат на оплату послу зі складання
Звіту про визначення вартості
матеріального збитку та 4000 грн.
понесених витрат на правовому
допомогу.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2
про стягнення з ОСОБА_1 58 387,73 грн.
збитків, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 800,00 грн.
витрат на оплату послу зі складання
Звіту про визначення вартості
матеріального збитку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Як було встановлено, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт» на
умовах договору про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, зокрема з
приводу позивачу виплати страхового
відшкодування, врегульовано Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Підпунктом 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено обов'язок водія
транспортного засобу, причетного до
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), у разі настання
такої пригоди, невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

У роз'ясненнях, які викладені у п. 16
постанови № 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» викладено, що
оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

В матеріалах справи відсутні докази
надання ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Лафорт»
письмового повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу, в тому, числі шляхом
направлення такого повідомлення
поштою на адресу страховика, зазначену
у полісі про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. А також відповідачем не було
надано суду документальних доказів на
підтвердження поважності причин
невиконання ним такого обов'язку.

При цьому, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не передбачено можливості
повідомлення водієм транспортного
засобу, причетного до
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), страховика у
телефонному режимі. Крім того,
відповідачем не було надано суду
будь-яких доказів на підтвердження
здійснення ним такого повідомлення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ПрАТ «СК
«Лафорт» було відсутнє за адресою
своєї реєстрації по вул.
Довнар-Запольського, 9-10, в м. Києві, не
звільняє його від виконання обов'язку
письмового повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду,
передбаченого пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», за вказаною
адресою, яка зазначена у полісі про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про стягнення з ОСОБА_1 58 387,73
грн. майнової шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди на
підставі Звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 17 липня 2013
року № С13-716, виконаного ТОВ «Експертна
компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт», а також
800,00 грн. витрат на оплату послу зі
складання вказаного Звіту.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на порушення судом першої
інстанції ст. 1194 ЦК України.

Оскаржуючи рішення суду, апелянтом не
було наведено доводів на спростування
розміру майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню на користь ОСОБА_2
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди 23 лютого 2013 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді