АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_2,
який діє за довіреністю в інтересах
ОСОБА_3, на неправомірні дії та
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Новоселицького управління юстиції за
апеляційної скаргою ОСОБА_2, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3 на
ухвалу Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 20 січня 2014
року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3,
звернувся до суду зі скаргою.

Просив:

- визнати бездіяльність державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ
Кельба В.А. в частині не перевірки стану
виконання рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області в
добровільному порядку неправомірною;

- визнати дії державного виконавця ВДВС
Новоселицького РУЮ Кельба В.А. в
частині винесення постанови від 28
листопада 2013 року про накладення
штрафу неправомірними;

- визнати бездіяльність державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ
Кельба В.А. в частині не закінчення
виконавчого провадження при
фактичному виконанні рішення
ухваленого Новоселицького районного
суду Чернівецької області №2-462/2012
неправомірною;

- зобов'язати державного виконавця ВДВС
Новоселицького РУЮ Кельба В.А. винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження №39468994;

- скасувати постанову державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ
Кельба В.А. від 28 листопада 2013 року про
накладення штрафу;

Посилався на те, що боржник добровільно
виконав вимогу державного виконавця,
що міститься в постанові старшого
державного виконавця Новоселицького
ВДВС Рябко Р.П. від 22 серпня 2013 року про
виселення з житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Державний виконавець ВДВС
Новоселицького РУЮ Кельба В.А. не
перевірив стан виконання рішення суду
та неправомірно виніс постанову від 28
листопада 2013 року про накладення
штрафу та не закінчив виконавче
провадження.

Ухвалою Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 20 січня 2014
року в задоволенні скарги ОСОБА_2, який
діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3
на неправомірні дії та бездіяльність
державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє
за довіреністю в інтересах ОСОБА_3,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову ухвалу
про задоволення скарги.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
таких підстав.

Постановляючи ухвалу суду першої
інстанції виходив з того, що скаржником
не було доведено факту добровільного
виконання виконавчого листа №2-462 від 29
вересня 2012 року, виданого
Новоселицьким районним судом
Чернівецької області про виселення.

Однак з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно частини 1 статті 385 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі - Закону)
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно пункту 7 частини другої статті 17
Закону відповідно до цього Закону
виконанню державною виконавчою
службою підлягають постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною 1 статті 89 Закону визначено, що
у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні
дії, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну
особу - від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Відповідно до пункту 7 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07 лютого 2014 року
відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про
виконавче провадження при визначених
умовах у разі невиконання боржником
рішення самостійно державний
виконавець виносить постанови про
стягнення виконавчого збору, про
накладення штрафу та про стягнення
витрат, пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону про виконавче
провадження постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Пунктом 16 вищевказаної Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснено, що якщо
скаргу подано з пропуском строку,
встановленого законом, та відсутнє
клопотання про його поновлення, така
скарга суддею одноособово залишається
без розгляду при її прийнятті та
повертається заявникові. При цьому
заявникові може бути роз'яснено право
на повторне звернення до суду на
загальних підставах.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої
інстанції допустив порушення норм
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи 28
серпня 2013 року відкрито виконавче
провадження щодо виконання
виконавчого листа №2-462 від 29 вересня 2012
року, виданий Новоселицьким районним
судом Чернівецької області про
виселення ОСОБА_3 з житлового будинку,
що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.2).

Відповідно до вимоги державного
виконавця №4835 від 17 жовтня 2013 року
боржника було зобов'язано бути дома за
адресою АДРЕСА_1 5 листопада 2013 року о 10
годині для проведення примусового
виконання виконавчого листа №2-463 від 29
вересня 2012 року, виданого
Новоселицьким районним судом
Чернівецької області та попереджено
про адміністративну відповідальність
(а.с.12).

Вказана вимога була вручена скаржнику
21 жовтня 2013 року, що підтверджується
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 17 жовтня 2013 року
№00 (а.с.13).

5 листопада 2013 року виїздом по місцю
виконання рішення суду було
встановлено, що боржник вдома був
відсутній, про що складено акт від 5
листопада 2013 року (а.с.14).

Відповідно до повторної вимоги
державного виконавця №5054 від 7
листопада 2013 року боржника було
зобов'язано бути вдома 21 листопада 2013
року о 10 годині для проведення
примусового виконання вищевказаного
виконавчого листа (а.с.15).

Вказана вимога була вручена скаржнику 8
листопада 2013 року, що підтверджується
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 17 жовтня 2013 року
№00 (а.с.16).

21 листопада 2013 року о 10 годині виїздом
по місцю виконання рішення суду було
встановлено, що боржник вдома
відсутній, про що складено акт від 21
листопада 2013 року.

28 листопада 2013 року державним
виконавцем Кельба В.А. ВДС
Новоселицького РУЮ накладено штраф на
ОСОБА_3 в сумі 170 гривень (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 просив визнати дії державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ
Кельба В.А. в частині винесення
постанови від 28 листопада 2013 року про
накладення штрафу неправомірними та
скасувати постанову державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ
Кельба В.А. від 28 листопада 2013 року про
накладення штрафу. Вказані вимоги
фактично зводяться до оскарження
рішення державного виконавця
прийнятого у вигляді оскаржуваної
постанови.

Судом першої інстанції не враховано, що
оскарження постанови винесеної
державним виконавцем ВДВС
Новоселицького РУЮ Кельба В.А. 28
листопада 2013 року про накладення на
ОСОБА_3 штрафу у виконавчому
провадженні стосовно примусового
виконання судового рішення у цивільній
справі, не підлягає розгляду в
цивільному судочинстві та належать до
компетенції адміністративних судів.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи вимога державного виконавця
№4835 від 17 жовтня 2013 року, якою боржника
було зобов'язано бути дома за адресою
АДРЕСА_1 5 листопада 2013 року о 10 годині
для проведення примусового виконання
виконавчого листа №2-463 від 29 вересня 2012
року, виданого Новоселицьким районним
судом Чернівецької області та
попереджено про адміністративну
відповідальність була вручена
скаржнику 21 жовтня 2013 року.

У випадку виконання боржником рішення
в п'ятнадцятиденний строк з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 22 серпня
2013 року ОСОБА_3 повинен був дізнатися
про порушення його прав з моменту
вручення вищевказаної вимоги
державного виконавця від 17 жовтня 2013
року.

Із скарги вбачається, що ОСОБА_2
звернувся до суду із вищевказаними
вимогами тільки 11 грудня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
скаржник пропустив десятиденний строк
визначений частиною 1 статті 385 ЦПК
України для оскарження дій або
бездіяльності державного виконавця.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що ухвалу суду
першої інстанції слід скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
провадження у цивільній справі за
скаргою ОСОБА_2, який діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_3, на неправомірні дії
та бездіяльність державного виконавця
ВДВС Новоселицького РУЮ Кельба В.А щодо
оскарження постанови від 28 листопада
2013 року про накладення штрафу слід
закрити.

Скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_3, на неправомірні дії
та бездіяльність державного виконавця
щодо не перевірки стану виконання
рішення суду першої інстанції, не
закінчення виконавчого провадження,
зобов'язання закінчити виконавче
провадження слід залишити без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3,
задовольнити частково.

Ухвалу Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 20 січня 2014
року скасувати.

Провадження у цивільній справі за
скаргою ОСОБА_2, який діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_3, на неправомірні дії
та бездіяльність державного виконавця
ВДВС Новоселицького РУЮ Кельба В.А щодо
оскарження постанови від 28 листопада
2013 року про накладення штрафу закрити.

Скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_3, на неправомірні дії
та бездіяльність державного виконавця
щодо не перевірки стану виконання
рішення суду першої інстанції, не
закінчення виконавчого провадження,
зобов'язання закінчити виконавче
провадження залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: