Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 Кіцманський районний суд
Чернівецької області

у складі: головуючої судді Масюк
Л.О.

при секретарі
Токаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного
підприємства «Зелений Гай», треті
особи - ОСОБА_3 та українська страхова
компанія «Інвестсервіс», про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В
И В :

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ПП «Зелений
Гай», третіх осіб - ОСОБА_3 та УСК
«Інвестсервіс», про відшкодування
матеріальної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що 04.08.2010
року біля 14 години 15 хвилин на 209 км + 65 м
автодороги Київ-Одеса, біля м.Умань
Черкаської області відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача ОСОБА_2, який керував
належним позивачу на праві власності
транспортним засобом марки «MAN 26.4632»
реєстраційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3,
який керував транспортним засобом
марки «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ПП «Зелений Гай», де ОСОБА_3 працював
водієм.

Вказує, що внаслідок ДТП автомобіль
марки «MAN 26.4632», реєстраційний номер
НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження.
За фактом вищевказаного ДТП було
порушено кримінальну справу відносно
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак постановами
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 12.03.2013 року та
від 07.06.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст.ст. 1, 6
Закону України «Про амністію у 2011
році».

Зазначає, що у зв'язку з протиправними
діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їй, ОСОБА_1,
завдано матеріальну шкоду в розмірі
184811 гривень шляхом пошкодження
належного їй на праві власності
транспортного засобу. Враховуючи те, що
ОСОБА_3 на момент ДТП перебував у
трудових відносинах з ПП «Зелений Гай»,
вважає, що саме ПП «Зелений Гай»
повинно здійснити відшкодування шкоди,
завданої їх працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Посилається на те, що відповідачі у
добровільному порядку відмовились
відшкодовувати завдану шкоду, тому
ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимог підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та просили задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, стягнувши з
відповідачів в солідарному порядку на
її користь вказану суму позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, з тих підстав, що
ОСОБА_2 не вважає себе винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 04.08.2010 року на автодорозі
Київ-Одеса біля м.Умань Черкаської
області.

Представник відповідача ПП «Зелений
Гай» в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, посилаючись на
заперечення та вказавши, що позивачем
не доведено належними та допустимими
доказами вимог позову, а тому вважає
позовні вимоги безпідставними та
просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовних вимог не визнав.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши надані докази у їх взаємній
сукупності, розглянувши позовні вимоги
в межах заявлених вимог, суд прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що 04.08.2010 року біля 14
год. 15 хв. на 209 км + 65 м автодороги
Київ-Одеса біля м.Умань Черкаської
області відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача ОСОБА_2, який керував
належним позивачу на праві власності
транспортним засобом марки «MAN 26.4632»
реєстраційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3,
який керував транспортним засобом
марки «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ПП «Зелений Гай», де ОСОБА_3 працював
водієм.

По факту вчинення
дорожньо-транспортної пригоди було
порушено кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
вчиненні злочину передбаченого ст. 286
ч.1 КК України, а саме: порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілим середньої
тяжкості тілесні ушкодження.

Постановами Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 12.03.2013 року
та від 07.06.2013 року, що набрали законної
сили, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які визнали
себе винними у вчиненні вказаного
злочину, звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст.ст. 1, 6
Закону України «Про амністію у 2011
році».

Зі змісту вказаних постанов
вбачається, що порушення пунктів 2.3 (б)
та 15.9 (в) ПДР України водієм ОСОБА_3
знаходиться в прямому причинному
зв'язку з настанням даної ДТП та
наслідками пригоди.

Порушення пунктів 2.3 (б), 12.1 та 13.1 ПДР
України водієм ОСОБА_2 знаходиться в
прямому причинному зв'язку з настанням
даної ДТП та наслідками пригоди.

Згідно висновку авто-товарознавчого
дослідження №024/03 від 31.03.2011 року,
складеного
спеціалістом-автотоварознавцем
ОСОБА_6, вартість матеріального збитку,
завдана власнику автомобіля марки «MAN
26.4632» реєстраційний номер НОМЕР_1, на
дату оцінки складає 184811 гривень 44 коп.
Даний висновок суд бере до уваги як
належний доказ, який містить
інформацію щодо предмета доказування,
так як він складений ПП ОСОБА_6 як
спеціалістом-автотоварознавцем, а не
експертом, згідно заперечень
представника ПП «Зелений Гай».

Крім того, судом було роз'яснено
сторонам положення ст. 143 ЦПК України
щодо порядку призначення експертиз та
можливості звернення до суду з заявою
осіб, які беруть участь у справі про
призначення експертизи.

Жодна із сторін даним правом не
скористалась.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, що її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.14 Закону України «Про
амністію у 2011 році» амністія не
звільняє від обов'язку відшкодувати
заподіяну злочином шкоду, який
покладено на винну особу вироком або
рішенням суду.

Відповідно до п.6 Постанови №4 ПВСС
України від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Право керування транспортним засобом
марки «MAN 26.4632» реєстраційний номер
НОМЕР_1 позивачкою ОСОБА_1 було надано
відповідачу ОСОБА_2 на підставі
довіреності від 25 липня 2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрованої в
реєстрі за №3224.

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

В судовому засіданні встановлено, та не
оспорюється сторонами, що на момент
ДТП, яка мала місце 04.08.2010 року на 209 км +
65 м автодороги Київ-Одеса біля м.Умань
Черкаської області, ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з ПП «Зелений Гай»
та працював на посаді водія.

Відповідно до п.8 Постанови №4 ПВСС
України від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» шкода, завдана
кількома особами, відшкодовується
кожною з них у частці, завданій нею (у
порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

За таких обставин та враховуючи те, що
завдана позивачу матеріальна шкода
настала внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
відбулася 04.08.2010 року біля м.Умань
Черкаської області за участю
відповідача ОСОБА_2, який керував
належним позивачу на праві власності
транспортним засобом марки «MAN 26.4632»
реєстраційний номер НОМЕР_1 та який
порушив пункти 2.3 (б), 12.1 та 13.1 ПДР
України, що знаходиться в прямому
причинному зв'язку з настанням даної
ДТП і наслідками пригоди, та ОСОБА_3,
який керував транспортним засобом
марки «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ПП «Зелений Гай», з яким останній
перебуває у трудових відносинах, та
який порушив пункти 2.3 (б) та 15.9 (в) ПДР
України, що знаходиться в прямому
причинному зв'язку з настанням даної
ДТП та наслідками пригоди, суд вважає,
що відповідачі ОСОБА_2 та ПП «Зелений
Гай» не можуть нести солідарну
відповідальність перед позивачем, і
визначає розмір відшкодування у
відповідній частці, враховуючи ступінь
вини кожного, як 60% та 40% відповідно.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, враховуючи те, що саме з
постанов Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 12.03.2013 року
та від 07.06.2013 року, що набрали законної
сили, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які визнали
себе винними у вчиненні
інкримінованого їм злочину, звільнено
від кримінальної відповідальності на
підставі ст.ст. 1, 6 Закону України «Про
амністію у 2011 році», позивач ОСОБА_1
дізналася про осіб, якими було порушено
її право шляхом завдання матеріальної
шкоди внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, суд не вбачає підстав для
застосування строку позовної давності
до даних правовідносин, так як згідно
ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або особу,
яка його порушила.

Згідно вимог ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК
України, Закону України «Про судовий
збір» з відповідачів ОСОБА_2 та ПП
«Зелений Гай» потрібно стягнути в
дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 209,212,214-215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1166, 1188 ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
приватного підприємства «Зелений Гай»,
треті особи - ОСОБА_3 та українська
страхова компанія «Інвестсервіс», про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_2 у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 110886 гривень 60 коп.

Стягнути з приватного підприємства
«Зелений Гай», адреса: с.Розвадів вул.
П.Сагайдачного,72, Миколаївського
району Львівської області на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_2 у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 73924 гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1 на користь держави судовий
збір в сумі 1108 гривень 87 коп.

Стягнути з приватного підприємства
«Зелений Гай», адреса: с.Розвадів вул.
П.Сагайдачного,72, Миколаївського
району Львівської області на користь
держави судовий збір в сумі 739 гривень 25
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Кіцманський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: