Справа № 361/8147/2013
Головуючий у І інстанції Шинкар
А.О.Провадження № 22-ц/780/86/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 47
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 27 вересня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення неустойки ( пені) за
прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернулася в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що з
відповідачем вони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвали
20 березня 2013 року. Від шлюбу мають
дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 вересня 2012
року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь
аліменти на утримання дитини у розмірі
500 грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, та на її утримання в
розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення
дитиною трирічного віку.

Відповідач сплачував аліменти
нерегулярно, не в повному обсязі,
узв'язку з чим утворилась
заборгованість станом на 01 липня 2013
року в сумі 3 350 грн. Позивач просила
стягнути, пеню за прострочення сплати
аліментів за період із серпня 2012 року
по липень 2013 року в сумі 8 647,50 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 вересня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду,
посилаючи на порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення яким позов
задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 20 березня 2013 року шлюб між
сторонами розірваний (а.с. 5-6). Від шлюбу
мають дитиниу - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 вересня 2012
року із ОСОБА_3 стягнуто на її користь
аліменти на утримання дитини у розмірі
500 грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, та на її утримання в
розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення
дитиною трирічного віку, додаткові
витрати на утримання дитини в розмірі
150 грн. щомісячно.

Рішення набрало законної сили 20 грудня
2012 року, виконавчий лист видано 26
березня 2013 року.( а.с. 8-10 ).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки ( пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК умов - повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості.

При розгляді справ про стягнення
аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10
ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх
відповідальність за прострочення
сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до
вимог ст.. 73 Закону України «Про
виконавче провадження», а розмір
заборгованості визначається державним
виконавцем виходячи з розміру
середньомісячної заробітної плати на
підставі відомостей відділу Державної
статистики відповідного району
Київської області, які надаються
щоквартально.

Згідно довідки розрахунку про стан
заборгованості по аліментах відділу
ДВС Броварського міськрайонного
управління юстиції Головного
управління юстиції в Київській області
№ 52897 від 20 вересня 2013 року, станом на 01
жовтня 2013 року ОСОБА_3 має
заборгованість в розмірі 5 350 грн., при
цьому як видно із розрахунку протягом
квітня - вересня 2013 року ним
проводилась виплата аліментів (
квітень 2013 року - 800 грн., травень - 800
грн., червень 2013 року - 1750 грн., серпень
2013 року - 1000 грн., вересень 2013 року - 1000
грн.), тобто з моменту пред'явлення
виконавчого листа на виконання
відповідач сплачує аліменти в повному
обсязі.

За змістом ст. 197 Сімейного Кодексу
України стягнення неустойки ( пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення можливе за наявності вини
особи у виникненні заборгованості по
сплаті аліментів.

За змістом ч. 3 ст. 197 Сімейного кодексу
України, у разі непред'явлення без
поважної причини виконавчого листа до
виконання особою, на користь якої
присуджено аліменти, суд може
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості.

Як видно із матеріалів справи, рішення
про стягнення аліментів набрало
законної сили 20 грудня 2012 року, а
виконавчий лист пред'явлений позивачем
на виконання лише 26 березня 2013 року, із
квітня 2013 року відповідач сплачує
аліменти в повному обсязі. За таких
обставин можна зробити висновок, що
наявна заборгованість по аліментам
виникла не з вини відповідача, а відтак
і нарахування неустойки (пені) на
виниклу заборгованість є
безпідставною.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, суд
вірно виходив із того, що
заборгованість по сплаті аліментів
виникла не з вини відповідача, що
відповідає матеріалам і обставинам
справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає рішення
законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам
справи, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: