АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/1194/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/229/14
Головуючий у 1-й інстанції Лисенко В. М.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Карнауха П.М., Кузнєцової О.Ю.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 28 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Української універсальної біржі, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання договору
купівлі-продажу дійсним,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
дійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, який оформлений на
Полтавській українській універсальній
біржі 20 березня 1999 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20
березня 1999 року придбав вищевказану
квартиру у ОСОБА_3, оформивши угоду
біржовим контрактом, який у
нотаріальному порядку не
посвідчувався, в органах БТІ не
реєструвався.

Рішенням Чутівського районного суду
Полтавської області від 28 листопада 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги про визнання дійсним договору
купівлі-продажу, укладеного на біржі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом, що
відповідно до біржового контракту №H-371
від 20 березня 1999 року, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній
зобов'язувався продати, а покупець
купити квартиру АДРЕСА_1.

29 березня 1999 року на Українській
універсальній біржі між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі-продажу вищевказаної квартири.

З огляду на положення ст. 227 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу). Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Таким чином, укладений на Українській
універсальний біржі договір
купівлі-продажу на момент його
укладення у 1999 році підлягав
обов'язковому нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації,
відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР.

Частиною 1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) визначено, що нотаріальне
посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963
року), якщо одна з сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд вірно врахував, що
реєстрація договору на біржі не є
державною реєстрацією, та дійшов
обґрунтованого висновку про те, що на
підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР такий договір
не може бути визнаний дійсним, оскільки
це суперечить вимогам законодавства,
чинного на час укладення цього
договору.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі та фактично
зводяться до переоцінки обставин
справи, які всебічно, повно і об'єктивно
досліджені судом першої інстанції, та
яким надана належна правова оцінка.

Посилання відповідача Української
універсальної біржі у відзиві на
апеляційну скаргу, що оспорюваний
договір купівлі-продажу квартири не
потребував нотаріального посвідчення
у силу положень ст. 15 Закону України
„Про товарну біржу", є безпідставними,
оскільки зазначений апелянтом закон
визначає правові умови створення та
діяльності товарних бірж на території
України, та не може підміняти положення
ЦК УРСР (у редакції 1961 року) та ЦК
України, норми яких є спеціальними щодо
укладення договорів купівлі-продажу.

Крім того, спірний договір не може бути
визнаний дійсним, з огляду на
відсутність як нотаріального
посвідчення, так і не проведення його
державної реєстрації.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А

Карнаух П.М.

Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.