АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/284/2014
Головуючий в І інстанції
Миргород В.С. Категорія 27
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
заочне рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
01.11.2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В
С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року до суду із зазначеним
позовом звернулось публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк»), обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 05.05.2006 року між ними та
відповідачем ОСОБА_5 було укладено
договір № DNH4KP81640501, відповідно до якого
відповідач на підставі заяви, як
позичальник отримав кредит у розмірі
1820, 00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25, 08 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що заява підписана
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт) є кредитно-заставним
договором між ним та бакном, про що
свідчить його підпис у заяві. Однак, у
порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконував, і станом
на 22.08.2013 ОСОБА_5 має заборгованість у
сумі 21711, 83 грн. У зв'язку з чим, ПАТ КБ
«Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
у сумі 21711, 83 грн. та судові витрати у
сумі 229, 40 грн.

Заочним рішенням Бериславського
районного суду Херсонської області від
01.11.2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовлено у зв'язку з
пропуском строку позовної давності для
звернення до суду.

Не погодившись з таким рішенням суду
ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що судом
першої інстанції залишено поза увагою
той факт, що сторони в письмовій формі
домовились про строк дії договору до
повного виконання зобов'язань
сторонами. Позивач виконав свої
зобов'язання в повному обсязі - надавши
кредит позичальнику, однак відповідач
у свою чергу, не погасив кредит банку, а
отже не виконав свої зобов'язання. Крім
того, відмовляючи банку у позові, суд
виходив з того, що ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що кредитодавцю забороняється
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. Проте, у вказаній
частині 11 ст. 11 Закону не має жодного
посилання на застосування судом
позовної давності без заяви сторони у
спорі. Отже, суд першої інстанції не мав
об'єктивних підстав для застосування
позовної давності до вимог банку,
оскільки у справі не має заяви про
застосування позовної давності. На
підставі чого, ПАТ КБ «Приватбанк»
просило рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким їх позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Учасники процесу до суду не з'явились,
про причини неявки не повідомили ,
заяви про розгляд справи за їх
відсутності не подали. За таких
обставин, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу без їх
участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
заочного рішення суду першої інстанції
у визначених цивільно-процесуальним
законом межах, колегія суддів вважає,
що скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає
задоволенню.

Відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у
задоволенні позову, суд першої
інстанції посилався на те, що позивачем
при зверненні до суду було пропущено
строк позовної давності, а в силу п. 7 ч.
13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. Однак, з таким
висновком колегія суддів погодитись не
може, оскільки до нього суд дійшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Тому оскаржене
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
05.05.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав
відповідачу ОСОБА_5 кредит у розмірі 1820,
00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с. 1).
Відповідач погодився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт), про що
свідчить його підпис у заяві (а.с.3).
Кредитний договір було укладено на 24
місяці з 05.05.2006 року по 05.05.2008 року. Саме
з останньої дати і починає свій перебіг
строк позовної давності за договором.

Крім того, з розрахунку заборгованості
за кредитним договором № DNH4KP81640501
вбачається, що відповідач ОСОБА_5
станом на 22.08.2013 року має
заборгованість перед банком у сумі -
21711, 83 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом у сумі 1498, 91
грн.; заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 6860, 66 грн.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 11842, 17
грн.; а також штрафу (фіксована частина)
- 500, 00 грн.; штрафу (процентна складова) -
1010, 09 грн. (а.с.2).

Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с. 7).

Згідно п.п. 5.1 - 5.4 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) встановлена
відповідальність позичальника за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, зокрема, сплата пені у
розмірі 0, 15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грн. за кожний
день прострочки платежу, а також штрафу
у розмірі 500 грн. + 5 % від суми
заборгованості.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленої до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові,
що передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Так, згідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
справі 6-126цс13 у зв'язку з неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції ст. 257 ЦК України та п. 7 ч. 11 ст.
11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,
пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавцю з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що в матеріалах
справи відсутня відповідна заява про
застосування позовної давності.

Крім того, відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Нарахування штрафних санкцій за
неналежне виконання умов кредитного
договору, по якому термін позовної
давності по відповідних вимогах
складає 5 років, передбачені в п. 5.3 Умов
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт).

Отже, банком надані необхідні докази
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором, а
тому позов про стягнення кредитної
заборгованості є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
01.11.2013 року скасувати і ухвалити нове,
яким позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4KP81640501 від 05.05.2006 року, укладеним
між ОСОБА_5 та публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«Приватбанк» у сумі 21711, 83 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом у сумі 1498, 91 грн.;
заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 6860, 66 грн.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 11842, 17
грн.; а також штрафу (фіксована частина)
- 500, 00 грн.; штрафу (процентна складова) -
1010, 09 грн., а окрім того 229 грн. 40 коп. в
рахунок витрат на сплату судового
збору.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: