У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 січня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, Державного
підприємства «Український інститут
промислової власності», третя особа -
перший заступник голови Державної
служби інтелектуальної власності
України Янов Олексій Володимирович про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 березня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02
жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому, з урахуванням
уточнень, просив скасувати та визнати
незаконним наказ Державної служби
інтелектуальної власності України за
№ 580-Н від 21 вересня 2012
року про звільнення з роботи, поновити
його на посаді директора ДП
«Український інститут промислової
власності», стягнути з останнього на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 232 200, 72 грн
та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Вказував, що звільнення з посади, яку
він обіймав на підставі контракту,
проведено з порушенням трудового
законодавства, так як не дотримано
порядок застосування дисциплінарного
стягнення; у наказі, підписаному першим
заступником Голови Державної служби
інтелектуальної власності України з
перевищенням повноважень, не зазначені
конкретні причини звільнення.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 21
березня 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 02 жовтня 2013 року, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
25 червня 2013 року прийнято відмову від
позову ОСОБА_4 в частині вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та в частині
стягнення моральної шкоди. Рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 березня 2013 року
в частині відмови в задоволенні позову
до Державного підприємства
«Український інститут промислової
власності» про стягнення на користь
ОСОБА_4 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в розмірі 232 200, 72 грн
у вигляді нарахування середнього
заробітку за 6 (шість) місяців
та в частині стягнення з Державної
служби інтелектуальної власності
України на користь ОСОБА_4 моральної
шкоди у розмірі 20 000 грн
скасовано, а провадження у справі в цій
частині закрито.

У касаційній скарзі, поданій через
свого представника ОСОБА_6, ОСОБА_4
просить скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що
звільнення відбулося з дотриманням
вимог трудового законодавства,
відповідно до умов укладеного
контракту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
відмову в задоволенні позову в частині
вимог про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині також не можуть
бути визнані як підстава для
призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня