АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/643/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №38
суддя Нізік О.В.
Доповідач суддя Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Максюти
Ж.І., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2013
року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання інформації
недостовірною, спростування
недостовірної інформації, визнання дій
незаконними та відшкодування
моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися з позовом, який уточнювали в
ході розгляду справи, до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання інформації недостовірною,
спростування недостовірної
інформації, визнання дій незаконними
та відшкодування моральної шкоди(а.с.3-8,
12-13, 154-158, 163-164, 216-220, т.1, а.с.100-104, т.2).

В позовній заяві в редакції від 16.04.2013
року, із зміною розміру позовних вимог,
позивачі зазначили, що до 03 січня 2006
року вони працювали в
Дніпропетровському національному
університеті, зараз це
Дніпропетровський національний
університет ім.О.Гончара, ОСОБА_1
працювала на посаді завідуючої
науково-дослідної лабораторії
прикладної математики і механіки,
ОСОБА_2 займав посаду наукового
співробітника цієї лабораторії.

28 грудня 2005 року на своєму засіданні
профком об'єднаної профспілкової
організації працівників освіти і науки
Дніпропетровського національного
університету розглянув питання щодо
надання згоди на їх звільнення по
ініціативі адміністрації.

Вказане засідання профкому ДНУ
проводилось у зв'язку з надходженням до
профкому листа тимчасово виконуючого
обов'язки ректора ДНУ ОСОБА_5 щодо
надання згоди на їхнє звільнення.

Вважають, що розгляд вказаного
питання відбулося за власною
ініціативою профкому і рішення такого
засідання не має юридичної сили,
оскільки письмового подання ректора
ДНУ до профкому щодо надання згоди на
їхнє звільнення не було.

Згідно протоколу №9 від 28 грудня 2005
року обговорення питання відбулося за
присутністю 33 членів профкому ДНУ і 4-х
представників адміністрації ДНУ, серед
яких були відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
усього за присутністю 37 осіб.

Про участь відповідачів в засіданні
профкому ДНУ 28 грудня 2005 року у зв'язку
з розглядом питання щодо надання
профкомом ДНУ згоди на їхнє звільнення
їм стало відомо 30 березня 2006 року під
час розгляду Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська цивільної справи за
їхнім позовом до ДНУ про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
і відшкодування моральної шкоди.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх
виступах на засіданні профкому
поширили неправдиву інформацію, яка
безпосередньо стосується їх, а саме:

1. «Згідно актів від 16.12.2005 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовилися ознайомлюватися
з переліком вакантних посад. А 24.10.2005
року з переліком вакантних посад
ознайомилися, але на відміну від інших
працівників лабораторії не погодилися
про переведення ні на одну із
запропонованих посад наукових
працівників».

Цей неправдивий вислів ОСОБА_3
спростовується актами від 16 грудня 2005
року, які власноручно склав ОСОБА_3 і
які підписані відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та працівником відділу кадрів
ДНУ.

Недостовірність цієї фрази
доводиться відсутністю їхніх відмов
про переведення на запропоновані
посади і ще одним твердженням ОСОБА_3,
яке він тут же сповістив членам
профкому ДНУ: « 28.12.2005 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 погодилися на зайняття певних
посад».

2. «… але посади на зайняття якої
погодилася ОСОБА_1 в університеті
взагалі не існує, а посада на зайняття
якої погодився ОСОБА_2 на 28.12.2005 року вже
не вакантна».

Насправді, ОСОБА_1 погодилася на
зайняття посади завідувача
науково-дослідної лабораторії
математичних методів механіки
деформівного твердого тіла.

Така посада може бути вакантною, але не
може не існувати взагалі, оскільки
Типовим Положенням про
науково-дослідну лабораторію ДНУ і
Статутом ДНУ визначається, що роботу
лабораторії очолює завідувач.

Станом на 28 грудня 2005 року посада
завідувача науково-дослідної
лабораторії математичних методів
механіки деформівного тіла залишалася
вакантною, ця посада була звільнена в
червні 2005 року попереднім завідувачем
у зв'язку з переходом на іншу роботу, що
зафіксовано в наказах по ДНУ №477 від 15
червня 2005 року.

Щодо посад, на зайняття яких
погодився ОСОБА_2(дві посади по 0,5
ставки наукових працівників), то ці
посади на 28 грудня 2005 року ще не могли
стати не вакантними, оскільки у
відповідності до ст.6 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» зайняти такі посади можна
на конкурсній основі. Проте, у період з
24 жовтня 2005 року по 28 грудня 2005 року ДНУ
не оголошував конкурс на зайняття тих
вакантних посад.

Інформація, що міститься в цій фразі
відповідача ОСОБА_3, подана ним неповно
і перекручено.

Такими, що не відповідають
дійсності, є наступні вислови
відповідача ОСОБА_4:

1. «… кафедра зробила все, щоб ДНЛ
прикладної математики і механіки
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
механіко-математичного факультету
отримала фінансування проекту
«Розробка теоритичних, комп'ютерних і
експериментальних методів дослідження
контакту пружних тіл».

Але з об'єктивних причин кафедра не
тільки нічого не зробила з метою, що
вказана у вислові ОСОБА_4, а і не могла,
не повинна, не зобов'язана була
що-небудь робити з цього приводу,
оскільки посадові обов'язки
співробітників кафедри, від лаборанта
до завідувача, не передбачають
розробку наукової тематики для
науково-дослідної лабораторії, яка є
науковим структурним підрозділом
університету.

Крім того, серед співробітників
кафедри, що зазначена у вислові ОСОБА_4,
на той час не спостерігалося фахівців
належної і відповідної наукової
кваліфікації.

2. «… тому скорочення штатів
викликане об'єктивними причинами», але
у грудні 2005 року ніякого скорочення
штатів в університеті не проводилося і
це є об'єктивним станом справ.

Вважають, що подання такої
недостовірної інформації стосовно них
на засіданні профкому ДНУ 28 грудня 2005
року під час розгляду питання про їхнє
звільнення було зроблено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 навмисно і усвідомлено, аби
ввести присутніх на засіданні в оману і
тим спровокувати голосування членів
профкому ДНУ за надання згоди на їхнє
звільнення.

На засіданні профкому 28 грудня 2005
року питання про їхнє звільнення
проводилося з порушенням положень ст.43
КЗпП України, а саме, без письмового
обгрунтованого подання ректора ДНУ,
тільки який і наділений правом
прийняття працівників на роботу в ДНУ і
звільнення працівників ДНУ, тобто,
питання розглядалося за власною
ініціативою профкому ДНУ. Участь
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до
займаних ними посад - тимчасово
виконуючого обов'язки проректора з
наукової роботи та завідуючого
кафедрою, відповідно, у засіданні
профкому ДНУ, коли розглядалося
питання про надання згоди на
звільнення працівників у зв'язку із
скороченням штатів, взагалі не
передбачена нормами КЗпП України,
останні діяли в робочий час поза межами
своїх трудових обов'язків,
відповідного доручення ректора ДНУ на
вчинення таких дій вони не мали.

Зазначеними протиправними діями
відповідачів їм була завдана моральна
шкода, яка полягає у душевних
переживаннях, які кожен з них зазнав як
через поширення відповідачами
негативної і недостовірної інформації
про них, яка стала відомою працівникам
університету, так і у зв'язку з
наслідками таких самоправних дій.

28 грудня 2005 року профком ДНУ прийняв
незаконне рішення - одноголосно
постановив дати згоду на звільнення
кожного з них за ст.40 п.1 КЗпП України, на
підставі якого наказом ректора ДНУ №10к
від 03 січня 2006 року вони звільнені з
роботи.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що відповідачі
поширювали про них зазначену
інформацію без їхньої згоди, що їм не
було заздалегідь відомо, що останні
братимуть участь в обговоренні на
засіданні профкому ДНУ і яку саме
інформацію про них поширять у своїх
публічних виступах, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
просили:

1. Визнати недостовірною і такою, що
порушує особисті немайнові права
кожного з них, інформацію, яка створена
і розповсюджена відповідачем ОСОБА_3 і
міститься у фразах:

- «Згідно актів від 16.12.2005 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовилися ознайомлюватися
з переліком вакантних посад. А 24.10.2005
року з переліком вакантних посад
ознайомилися, але на відміну від інших
працівників лабораторії не погодилися
про переведення ні на одну із
запропонованих посад наукових
працівників».

- «…але посади на зайняття якої
погодилася ОСОБА_1 в університеті
взагалі не існує, а посади на зайняття
якої погодився ОСОБА_2 на 28.12.2005 року вже
не вакантна»;

Визнати недостовірною і такою, що
порушує особисті немайнові права
кожного з них, інформацію, яка створена
і розповсюджена відповідачем ОСОБА_4 і
міститься у фразах:

- «… кафедра зробила все, щоб ДНЛ
прикладної математики і механіки
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
механіко-математичного факультету
отримала фінансування проекту
«Розробка теоретичних, комп'ютерних і
експериментальних методів дослідження
контакту пружних тіл».

- «… тому скорочення штатів викликане
об'єктивними причинами».

2.Спростувати створену і
розповсюджену відповідачем ОСОБА_3
недостовірну інформацію, яка міститься
у фразах:

- «Згідно актів від 16.12.2005 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовилися ознайомлюватися
з переліком вакантних посад. А 24.10.2005
року з переліком вакантних посад
ознайомилися, але на відміну від інших
працівників лабораторії не погодилися
про переведення ні на одну із
запропонованих посад наукових
працівників».

- «…але посади на зайняття якої
погодилася ОСОБА_1 в університеті
взагалі не існує, а посади на зайняття
якої погодився ОСОБА_2 на 28.12.2005 року вже
не вакантна»;

створену і розповсюджену
відповідачем ОСОБА_4 недостовірну
інформацію, яка міститься у фразах:

- «… кафедра зробила все, щоб ДНЛ
прикладної математики і механіки
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
механіко-математичного факультету
отримала фінансування проекту
«Розробка теоретичних, комп'ютерних і
експериментальних методів дослідження
контакту пружних тіл».

- «… тому скорочення штатів викликане
об'єктивними причинами» - шляхом
зобов'язання відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 публічно в приміщенні профкому
ДНУ у присутності всіх тих, хто був
присутнім на засіданні профкому 28
грудня 2005 року та їх присутності,
оголосити про недостовірність
зазначеної інформації, яка була подана
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28
грудня 2005 року на засіданні профкому
ДНУ.

3.Стягнути з ОСОБА_3 на користь кожного
з них по 1500 грн. на відшкодування
моральної шкоди, яка була заподіяна
кожному з них поширенням останнім
недостовірної інформації стосовно
кожного з них, яка міститься у фразі:
«Згідно актів від 16.12.2005 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовилися ознайомлюватися з
переліком вакантних посад. А 24.10.2005 року
з переліком вакантних посад
ознайомилися, але на відміну від інших
працівників лабораторії не погодилися
про переведення ні на одну із
запропонованих посад наукових
працівників» і на користь кожного з них
по 1500 грн. на відшкодування моральної
шкоди, яка була заподіяна кожному з них
поширенням відповідачем ОСОБА_3
недостовірної інформації стосовно
кожного з них, яка міститься у фразі:
«…але посади на зайняття якої
погодилася ОСОБА_1 в університеті
взагалі не існує, а посада на зайняття
якої погодився ОСОБА_2 на 28.12.2005 року вже
не вакантна», всього 6000 грн.

4.Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на
користь кожного з них по 1500 грн. на
відшкодування моральної шкоди, яка
була заподіяна кожному з них
поширенням відповідачем ОСОБА_4
недостовірної інформації, яка
міститься у фразі: «… кафедра зробила
все, щоб ДНЛ прикладної математики і
механіки кафедри обчислювальної
механіки та міцності конструкцій
механіко-математичного факультету
отримала фінансування проекту
«Розробка теоретичних, комп'ютерних і
експериментальних методів дослідження
контакту пружних тіл» і на користь
кожного з них по 1500 грн. на
відшкодування моральної шкоди, яка
була заподіяна кожному з них
поширенням відповідачем ОСОБА_4
недостовірної інформації, яка
міститься у фразі: «… тому скорочення
штатів викликане об'єктивними
причинами», всього 6000 грн.

5.Визнати незаконними дії
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що
полягали в участі обговорення 28 грудня
2005 року членами профкому ДНУ питання
щодо надання згоди на їхнє звільнення
за ст.40 п.1 КЗпП України(скорочення
штатів), чим останні порушили їхні
немайнові права шляхом поширення
інформації про них без їхньої згоди і
без законних повноважень на те.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь кожного
з них по 2350 грн. на відшкодування
моральної шкоди яка була заподіяна
кожному з них участю останнього в
обговоренні 28 грудня 2005 року членами
профкому ДНУ питання щодо надання
згоди на звільнення кожного з них за
ст.40 п.1 КЗпП України(скорочення штатів).

7.Стягнути з ОСОБА_4 на користь кожного
з них по 2350 грн. на відшкодування
моральної шкоди яка була заподіяна
кожному з них участю останнього в
обговоренні 28 грудня 2005 року членами
профкому ДНУ питання щодо надання
згоди на звільнення кожного з них за
ст.40 п.1 КЗпП України(скорочення штатів).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
07 жовтня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання інформації
недостовірною, спростування
недостовірної інформації, визнання дій
незаконними та відшкодування
моральної шкоди, відмовлено(а.с.173-181,
т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.189-197, т.2).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст.16 ЦК України,
за положеннями якої під способами
захисту суб'єктивних цивільних прав є
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених(оспорюваних) прав та вплив на
правопорушника.

Особа, право якої порушено, може
скористатися відповідно до ст.16 ЦК
України, не любим, а цілком конкретним
способом захисту свого права.

Відповідно до ст.277 ЦК України особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію;
спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, в який
вона була поширена.

При цьому, згідно з положенннями ст.277
ЦК України та ст.10 ЦПК України,
обов'язок довести, що поширена
інформація є достовірною, покладається
на відповідача, а позивач має право
подати докази недостовірної поширеної
інформації. Позивач повинен довести
факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

В п.п.15, 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
роз'яснено, що при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширенням в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Інформація, зазначена у позовній
заяві чи іншій заяві, адресованій суду,
а також в процесуальних
документах(запереченнях на позов,
апеляційних чи інших скаргах тощо),
може бути підставою для захисту
гідності, честі чи ділової репутації,
за винятком випадків, коли ця
інформація була визначена підставою
пред'явленого позову і стосувалася
його предмета, була доказом у справі, а
так само предметом апеляційного чи
іншого перегляду в порядку,
встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови
про захист гідності, честі чи ділової
репутації, приниження яких відбулося
внаслідок давання показань свідками, а
так само іншими особами, які брали
участь у справі, відносно осіб, які
брали участь у тій справі, якщо
наведена в них інформація була доказом
у справі та оцінювалась судом при
ухваленні судового рішення, оскільки
нормами процесуальних кодексів
встановлено спеціальний порядок
дослідження та оцінки таких доказів.
Вказана вимога по суті означала б
вимогу повторної судової оцінки
наданих суду доказів у раніше
розглянутій справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували у трудових
відносинах з Дніпропетровським
національним університетом.

Наказом №10к від 03.01.2006 року, який
доповнено наказом №25к від 11.01.2006 року,
на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням штату звільнені
з посади: ОСОБА_1 - з посади завідувача
науково-дослідної лабораторії
прикладної математики і механіки
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
механіко-математичного факультету;
ОСОБА_2 - з посади наукового
співробітника НДЛ прикладної
математики і механіки кафедри
обчислювальної механіки та міцності
конструкцій механіко-математичного
факультету(а.с.63, т.1).

Як видно із наказу №10к від 03.01.2006 року,
підставою звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зазначені: штатний розклад, згода
профспілкового комітету, витяг з
протоколу №9 від 28.12.2005 року(а.с.63, т.1).

Із витягу з протоколу №9 засідання
профкому об'єднаної профспілкової
організації працівників освіти і науки
Дніпропетровського національного
університету від 28.12.2005 року
вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
засідання профкому не з'явились(а.с.14-16,
т.1).

На засіданні профкому слухали
подання адміністрації на звільнення за
ст.40 п.1 КЗпП України ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Голова профкому ОСОБА_6 довів до
профкому інформацію, яка викладена в
поданні на звільнення.

ОСОБА_3 - т.в.о. проректора з наукової
роботи доповів членам профкому про
ситуацію зі звільненням ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

1. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були ознайомлені з
наказом №731 к від 20.10.2005 року про
можливе їх звільнення 24.10.2005 року.

2. Згідно актів від 16.12.2005 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовились ознайомлюватись
з переліком вакантних посад. А 24.10.2005
року з переліком вакантних посад
ознайомилися, але на відміну від інших
працівників лабораторії не погодились
про переведення ні на одну із
запропонованих посад наукових
працівників.

3. 28.12.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
погодились на зайняття певних посад,
але посади на зайняття якої погодилась
ОСОБА_1 в університеті взагалі не існує,
а посади на зайняття якої погодився
ОСОБА_2 на 28.12.2005 року вже не вакантна.

ОСОБА_4 - зав.каф.ОММК ММФ зазначив, що
кафедра зробила все, щоб ДНЛ прикладної
математики і механіки кафедри
обчислювальної механіки та міцності
конструкцій механіко-математичного
факультету отримала фінансування
проекту «Розробка теоретичних,
комп'ютерних і експериментальних
методів дослідження контакту пружних
тіл», але з об'єктивних причин тема не
пройшла конкурс, і тому скорочення
штатів викликане об'єктивними
причинами.

Заслухавши та обговоривши виступи
ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, профспілковий
комітет постановив: дати згоду на
звільнення за ст.40 п.1 КЗпП
України(скорочення штатів): ОСОБА_1 -
завідувача лабораторії НДЛ прикладної
математики і механіки кафедри
обчислювальної механіки та міцності
конструкцій механіко-математичного
факультету(д/б теми 10052-03)ДНУ; ОСОБА_2 -
наукового співробітника лабораторії
НДЛ прикладної математики і механіки
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
механіко-математичного факультету
ДНУ(а.с.14-16, т.1).

По справі встановлено, що інформація,
яка була доведена до відома членів
профкому про ситуацію зі звільненням
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що наведена в
протоколі №9 засідання профкому
об'єднаної профспілкової організації
працівників освіти і науки
Дніпропетровського національного
університету від 28.12.2005 року, у тому
числі інформація, що про яку зазначили
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про спростування якої
та визнання її недостовірною
пред'явлено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по
даній справі, була доказом у справі за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Дніпропетровського національного
університету про поновлення на роботі,
скасування наказу про звільнення та
визнання наказу незаконним, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди та оцінювалась
Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська при ухваленні
судового рішення від 13 листопада 2009
року(а.с.77-84, т.2).

Факт звернення до суду з зазначеним
позовом до Дніпропетровського
національного університету та
наявність судового рішення про відмову
в задоволенні заявлених позовних вимог
про поновлення на роботі, скасування
наказу про звільнення та визнання
наказу незаконним, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
спростували.

Отже, встановлені обставини свідчать,
що інформація, про спростування якої та
визнання її недостовірною пред'явлено
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по даній справі,
була доказом у іншій справі та
оцінювалась судом при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по даній справі
позбавлені юридичного обґрунтування,
оскільки нормами процесуального
кодексу встановлено спеціальний
порядок дослідження та оцінки таких
доказів.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по
даній справі фактично означають вимогу
повторної судової оцінки наданих суду
доказів у раніше розглянутій справі, що
протирічить нормам діючого
процесуального законодавства.

Таким чином, висновок суду про
відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання інформації недостовірною,
спростування недостовірної
інформації, визнання дій незаконними
та відшкодування моральної шкоди, є
правильним.

Разом з тим, з урахуванням
встановлених обставин, колегія суддів
вважає необхідним на підставі п.4 ст.309
ЦПК України змінити рішення суду в
частині обгрунтування відмови в
задоволенні позову, та визнати, що
підставою для відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в задоволенні позовних вимог є саме та
обставина, що інформація, про
спростування якої та визнання її
недостовірною ними пред'явлено позов
по даній справі, була доказом у іншій
справі та оцінювалась судом при
ухваленні судового рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Дніпропетровського національного
університету про поновлення на роботі,
скасування наказу про звільнення та
визнання наказу незаконним, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди.

З наведених мотивів інші
обгрунтування суду першої інстанції
щодо відмови в задоволенні позову не
мають правового значення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи, про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, їхніх прав на
судовий захист, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки обраний ними спосіб
захисту не передбачено ст.16 ЦК України
та діючим процесуальним
законодавством як спосіб захисту
цивільних прав та інтересів.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не дають підстав для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК
України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
07 жовтня 2013 року в частині
обгрунтування відмови в задоволенні
позову змінити, в іншій частині рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-