АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/4546/13-ц
Провадження №22ц/774/99/К/13
Головуючий в 1-й інстанції
Доповідач - Михйлів Л.В..
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської ради
про визнання права власності на
самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до
Управління благоустрою та житлової
політики виконкому Криворізької
міської ради про визнання права
власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування позову зазначили, що
вони, здійснила прибудову лоджії до
належної їм на праві приватної
власності квартири АДРЕСА_1,
розташованої на 1-му поверсі
вищевказаного житлового будинку.
Вказана прибудова - балкон є закінченим
будівництвом та відповідає технічним
нормам.

Для оформлення правоустановлюючих
документів на прибудову, ОСОБА_2, як
уповноважений власник вищевказаної
квартири звернулася до Саксаганської
районної у місті ради про реєстрацію
права власності на самочинне
будівництво, який відмовив їм у видачі
свідоцтва про право власності та
рекомендував звернутися до суду, у
зв'язку з чим позивачі просили суд
визнати за ними право власності на
вказану прибудову.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та постановлення
нового рішення про задоволення
заявлених ним позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також норм
закону, що регулюють даний вид
правовідносин.

Так судом першої інстанції не
враховано того, що спірна прибудова
знаходиться на прибудинковій
території у проекції балконів вищих
поверхів цього ж будинку, є завершеною
будівництвом.

Відповідний дозвіл на прибудову балкон
було надано власником АДРЕСА_1
відповідно до Акту виконкому
Саксаганської районної ради м Кривого
Рогу № 86-р від 14.10.2002 року.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
свідоцтва № С-370 про право власності на
житло від 13.02.1998 року виданого органом
приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, квартира, яка
знаходиться за адресою :АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності громадянам : ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 10)

За спільною згодою всіх власників
квартири було прийнято рішення про
зведення прибудови - балкону оскільки
квартира знаходиться на першому
поверху і була нагальна потреба сім'ї у
вказаній добудові.

В 2004 році ОСОБА_2 надав замовлення до
Криворізького відділу комплексного
проектування Дніпропетровського
філіалу ГП «ГНІ і ПІІ» «
НДІпроектконструкція» на виготовлення
технічного висновку (а.с.11-16)

В 2005 році за заявою ОСОБА_2, комісією
створеною згідно розпорядження голови
виконкому Саксаганської районної ради
від 14.10.2002 р. №8б-р. було складено Акт
обстеження житлового приміщення щодо
доцільності прибудови балкону чи
лоджії до квартири АДРЕСА_1. Відповідно
до висновку даного Акту : « вважається
можливим прибудову лоджії квартири
АДРЕСА_1.» (а.с.-17)

За рахунок вказаної прибудови
збільшилась загальна площа квартири з
46.9 кв.м. до 50,9 кв.м., житлова площа
залишилась без змін та складає 31,2 кв.м.

Про виявлене самочинне будівництво КП
ДОР Криворізьке БТІ надало
повідомлення до Управління
благоустрою та житлової політики
виконкому Криворізької міської Ради за
вих..№ 226475/1140 від 14.12.2012 р.( а.с. 22 ).та
повідомлення Голові Саксаганської
районної у місті Ради за вих..224684 від
14.12.2012 р. ( а.с.23 ).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції керувався ст. 376 ЦК
України та виходив з того, що
позивачами здійснено самочинну
прибудову балкон на першому поверху
квартири АДРЕСА_1 без відповідної
проектно-дозвільної документації. Крім
того, позивачем на надано доказів в
підтвердження того, що земельна
ділянка надана їм в установленому
законом порядку під уже збудоване
нерухоме майно, або документ
підтверджуючий право власності або
право користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З позовної заяви вбачається, що
предметом вимог ОСОБА_2 є визнання
права власності на самочинно
побудовану ним прибудову - лоджію до
квартири, що знаходиться на першому
поверсі, яку власник здійснив з
одночасним зайняттям прибудинкової
земельної ділянки (а.с. 2-3). Одже у такому
разі спір вирішується відповідно до
правил визначених ст.. 376 ЦК України.

За положеннями частин 1, 4, 7 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельні ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що критеріями самочинного будівництва
є: будівництво на земельній ділянці,
яка не відведена для цієї мети,
будівництво, здійснене без дозволу або
проекту, будівництво, здійснене з
порушенням норм і правил.

Під самочинним будівництвом слід
розуміти як нове будівництво, так і
реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт вже існуючих
обєктів нерухомості (ст. 9 Закону
України від 20 травня 1999 року «Про
архітектурну діяльність»), в тому числі
спорудження без дозволу органу
місцевого самоврядування нового
житлового будинку замість
зруйнованого на раніше відведеній
особі земельній ділянці,
переобладнання нежитлової будівлі в
житлову.

Крім того, будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта нерухомості здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному статтею 24 Закону України
«Про планування і забудову територій»
(ст. 9 Закону України «Про архітектурну
діяльність»).

Позивачами не надано доказів, що
будівництво проведене з дотриманням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних норм та не було
істотного відхилення від проекту, про
відсутність порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
та приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, чи не
створюється пожежна небезпека для
сусідніх будинків, а також того, що
визнання права власності на прибудову
не порушує права та інтереси інших
осіб.

Статтею 376 ЦК України також визначені
певні правила, за якими можливе
визнання судом за особою права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, зокрема ними є: надання
земельної ділянки у встановленому
порядку під будівництво, наявність
відповідного дозволу на будівництво,
виданого органами виконавчої влади, а
також належно затвердженого проекту
будівництва.

Згідно частин 1,3 ст. 22 Закону України
«Про основи містобудування» від 16.11.1992
року в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
забудова земельних ділянок, що
надаються для містобудівних потреб,
здійснюється після виникнення права
власності чи права користування
земельною ділянкою у порядку,
передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт. Право на забудову (будівництво)
полягає у можливості власника,
користувача земельної ділянки
здійснювати на ній у порядку,
встановленому законом, будівництво
об'єктів містобудування, перебудову
або знесення будинків та споруд.

Частиною 1 ст.125 ЗК України в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин встановлено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Як встановлено судом першої інстанції,
будівництво прибудови до квартири
АДРЕСА_1 було здійснено позивачем без
належного дозволу на виконання
будівельних робіт та на земельній
ділянці, яка не була надана їм в
користування або у власність у законом
встановленому порядку.

Доказів в спростуванні встановлених
фактичних обставин ОСОБА_2 суду, в
порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, не
надано.

Доводи ж апеляційної скарги позивача
про те, що спірна прибудова знаходиться
на прибудинковій території у проекції
балконів вищих поверхів цього ж
будинку, не підтверджують права
позивача на користування або володіння
нею.

На підставі викладеного, висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для визнання за ОСОБА_2 права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно відповідає діючому
законодавству та обставинам справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції на виконання вимог ст.ст. 214,
215 ЦПК України, вірно визначився з
характером спірних правовідносин,
правовою нормою, що підлягає
застосуванню до їх врегулювання, в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: