Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.03.2003 р. померла її мати ОСОБА_3, після її смерті залишилося спадкове майно- житловий будинок № 38 по вул.Леніна в с.Вербова Білоцерківського району. Позивачка у передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. Однак, державний нотаріус ОСОБА_4 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок та його державної реєстрації. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою с.Вербова Білоцерківського району, вул.Леніна, 38 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3.

В судове засідання представник позивачки не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада направила до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність її представника

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків / спадщини/ від фізичної особи, яка померла / спадкодавця/, до інших осіб / спадкоємців/.

Згідно ст.1218 ЦК україни до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, батьки .

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Такі ж норми знайшли своє відображення у ЦК УРСР/ в редакції 1963 р./, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст.537 ЦК Української РСР в ред.1963 р. частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Статтею 529 ЦК Української РСР в ред..1963 р. було визначено коло спадкоємців за законом першої черги діти, дружина і батьки померлого.

Згідно ст.548 ЦК Української РСР в ред..1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

А відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в ред..1963 р. дії , що свідчать про прийняття спадщини :

1/ якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ;

2/ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до діючих станом на момент відкриття спадщини рекомендацій, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 24.06.1983р. « Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у передбачений ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. « Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

По справі було встановлено, що 16.03.2003 р. померла мати позивачки ОСОБА_3, яка за життя заповіту не залишила.

Із спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 за № 22/2004 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 фактично вступила в управління спадковим майном, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 03.02.2004 р. позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку/ пай / у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Михайлівське» розміром 3.16 в умовних кадастрових гектарах.

Постановою від 21.10.2014 р. державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в с.Вербова Білоцерківського району, вул..Леніна, 38 , в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та державної реєстрації права власності щодо цього спадкового майна.

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради № 365 від 12.11.2014р., судом встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі, особовий рахунок № 85, житловий будинок № 38 по вул.Леніна в с. Вербова Білоцерківського району належав ОСОБА_3, дата забудови будинку 1969 рік. Згідно довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради на запит нотаріуса, ОСОБА_3 до дня смерті проживала в цьому будинку одна і була за цією адресою зареєстрована.

Суду також було представлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, виданий КП КОР « Південне бюро технічної інвентаризації» 23.07.2014р., відповідно до якого будинок побудований у 1962 році, погріб під частиною будівлі у 1963 році, надвірні споруди : веранда, два сараї, літня кухня, ганок, колодязь питний, роки забудови 1941-1970 роки. Загальна площа будинку 61,8 кв.м , житлова - 38,6 кв.м.

Оскільки, судом встановлено, що будинок № 38 по вул. Леніна в с.Вербова Білоцерківського району був побудований у 1962-1969 роках, застосуванню підлягають правові норми щодо набуття права власності на нерухоме майно, які діяли на той час, а саме, Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 р.

Згідно ст..120 ЦК УРСР 1963 р./ до внесення змін згідно Закону України « Про власність» від 06.01.1994р./ колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок. продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Таким чином, суд вважає, що померла ОСОБА_3 набула у власність житловий будинок під № 38 по вул.Леніна в с.Вербова Білоцерківського району відповідно до законодавства, яке діяло на час його забудови. А тому за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст..120 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст.ст.1216, 1218, 1266, 1273,1274,1275 ЦК України. ст.ст.10,11,60,61,88,209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під № 38 по вул.Леніна в с.Вербова Білоцерківського району загальною площею 61,8 кв.м , житловою площею 38,6 кв.м, з прибудовами та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_5