Справа № 315/869/13-ц
Номер провадження № 2/315/13/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді

Яроша С.О.

при секретарі:
Бірюк Ю.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Гуляйполе Запорізької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В позові позивач посилався на те,
що в березні 2012 року він домовився усно
про купівлю в розстрочку автомобіля
"ГАЗ" модель 33021 ЗНГ реєстраційний номер
НОМЕР_1 з відповідачем ОСОБА_2 за 27000
грн., при отриманні ним автомобіля він
сплатив 5000 грн. 07.03.2012 року, про що була
складена розписка, через один місяць
він, зрозумівши, що не може сплатити
відповідачеві всю суму автомобіля,
запропонував йому забрати автомобіль,
а йому повернути гроші, на що
відповідач не погодився, повідомивши,
автомобіль йому не потрібен і що він
може сплачувати кошти по можливості,
24.04.2012 року він сплатив 5000 грн. його
дружині ОСОБА_3, про що була складена
відповідна розписка, так як його не
вдовольнив технічний стан автомобіля,
то він витратив кошти на ремонт
автомобіля на суму 7791,35 грн., з яких на
придбання запасних частин 2951,35 грн.,
проточку вала на суму 154 грн., придбання
автомобільних покришок та дисків 4350
грн., вартість робіт по нарощуванню
бортів 336 грн., а також проходження
техогляду 250 грн., придбання полісу
обов`язкового страхування 370,82 грн., в
червні 2012 року ним сплачено 5000 грн.
дружині відповідача ОСОБА_3, про що була
складена відповідна розписка, у
вересні 2012 року при поїздці в
м.Тернопіль автомобіль було затримано,
так як він знаходився у розшуку з 2011
року, про що йому не було відомо та
поміщено на штрафмайданчик, щоб
забрати автомобіль він сплатив борг в
сумі 1109,71 грн., внаслідок простою
автомобіля протягом 4 днів він поніс
збитки, 25.10.2012 року він за проханням
відповідача перерахував дружині
відповідача ОСОБА_3 960 грн. та ОСОБА_4 600
грн., в грудні 2012 року відповідач
звернувся до нього з вимогою про
повернення автомобіля до повного
розрахунку, а саме сплати 12000 грн., тоді
як він вважав, що він був винен 8436 грн.,
так як він сплатив 1109,71 грн.
заборгованість відповідача Пенсійному
фонду, витрати за спецмайданчик в сумі
894 грн., кошти перераховані ОСОБА_3 в
сумі 960 грн. та ОСОБА_4 в сумі 600 грн., він
погодився віддати автомобіль і
повернув його відповідачеві,
посилаючись на ст.1166 ЦК України прохав
стягнути на його користь з відповідача
заподіяну йому матеріальну шкоду в
сумі 26975,88 грн. та моральну шкоду в сумі
5000 грн., а також судові витрати в сумі
327,77 грн.

24.10.2013 року до суду звернувся
відповідач ОСОБА_2 з запереченнями, в
яких посилався на те, що не укладав з
позивачем договору купівлі-продажу
автомобіля в розстрочку, а укладав
усний договір оренди даного
автомобіля, відповідно до якого
позивач сплачує 5000 грн. щомісяця, в
лютому та березні йому було сплачено по
5000 грн., в травні позивач йому нічого не
сплатив, автомобіль був наданий ним в
робочому стані і не потребував ремонту,
в червні 2012 року позивач сплатив 5000
грн., він запропонував позивачу
сплатити заборгованість ним внесків до
Пенсійного фонду в рахунок оплати за
автомобіль, в жовтні 2012 року позивач
сплатив в рахунок оплати за автомобіль
на рахунки, які він йому надав, не
згоден з тим, що проводився ремонт
автомобіля, прохав в задоволенні
позову відмовити.

24.10.2013 року до суду звернувся
відповідач ОСОБА_2 з заявою про розгляд
справи у його відсутність.

13.11.2013 року до суду звернувся
позивач з уточненою позовною заявою, в
якій зазначив відповідачами: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилався на те, що в березні 2012
року він домовився усно про купівлю в
розстрочку автомобіля “ГАЗ” моделі
33021 ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_1 з
відповідачем ОСОБА_2 за 27000 грн.,
відповідно до домовленості з
відповідачем він отримав автомобіль і
документи на нього, відповідач ОСОБА_2
отримав 5000 грн., відповідач ОСОБА_3
отримала 10960 грн., він витратив кошти на
ремонт автомобіля на суму 7791,35 грн., з
яких на придбання запасних частин 2951,35
грн., проточку вала на суму 154 грн.,
придбання автомобільних покришок та
дисків 4350 грн., вартість робіт по
нарощуванню бортів 336 грн., а також
проходження технічного огляду 250 грн.,
придбання полісу обов`язкового
страхування 370,82 грн., а всього на суму
8412,17 грн., у вересні 2012 року при поїздці
в м.Тернопіль автомобіль було
затримано, так як він знаходився у
розшуку з 2011 року, про що йому не було
відомо та поміщено на спецмайданчик,
щоб забрати автомобіль він сплатив
борг в сумі 1109,71 грн., витрати за
штрафмайданчик в сумі 894 грн., вважає, що
всі витрати проводились в рахунок
сплати за автомобіль, вважаючи, що
договір в належній формі не укладено,
то правові наслідки цього повернення
сторін до стану, що існував до
домовленості, а саме відповідачі
повинні йому повернути 10415,88 грн., крім
того вважає, що діями відповідачів йому
спричинена моральна шкода, так як
вважаючи, що автомобіль належить йому
на праві власності, він здійснив значні
витрати на його ремонт, зважаючи, що
відповідач не повідомив його про
накладення арешту на автомобіль,
створив йому перешкоди в користуванні
автомобілем, а саме його арешті і
поміщенні на спецмайданчик, внаслідок
чого він змушений був шукати інший
автомобіль для поїздок, для
відновлення психологічного стану для
подальшого відчуття впевненості в
собі, для того, щоб він почував себе
гідним громадянином правової держави
вважає 5000 грн. буде достатньою в якості
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на ст.ст. 208, 1166, 1167 ЦК
України прохав стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за розпискою на його
користь 5000 грн., з ОСОБА_3
заборгованість за розпискою та
перерахуванням на картрахунок 10960 грн.,
стягнути солідарно на його користь з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 матеріальні збитки 10415,88
грн., моральну шкоду 5000 грн., судові
витрати, в тому числі на оплату послуг
адвоката.

13.11.2013 року ухвалою
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області в зв`язку з
уточненням позовних вимог до участі у
справі в якості відповідача долучено
ОСОБА_3.

03.12.2013 року до суду звернулася
відповідач ОСОБА_3 з заявою про
невизнання позову та про розгляд
справи у її відсутність.

03.12.2013 року до суду звернувся
відповідач ОСОБА_2 з запереченнями на
уточнену позовну заяву, в яких
посилався на те, що заперечує проти
долучення до участі у справі в якості
відповідача його дружини, з якою вони
розлучилися 24.01.2003 року, так як
автомобіль придбано ним в 2006 році після
розлучення, передані позивачем
відповідачу ОСОБА_3 кошти за автомобіль
передані йому, не укладав з позивачем
договору купівлі-продажу автомобіля в
розстрочку, а укладав усний договір
оренди даного автомобіля, відповідно
до якого позивач сплачує 5000 грн.
щомісяця, в лютому та березні йому було
сплачено по 5000 грн., в травні позивач
йому нічого не сплатив, автомобіль був
наданий ним в робочому стані і не
потребував ремонту, в червні 2012 року
позивач сплатив 5000 грн., він
запропонував позивачу сплатити
заборгованість ним внесків до
Пенсійного фонду в рахунок оплати за
автомобіль, в жовтні 2012 року позивач
сплатив в рахунок оплати за автомобіль
на рахунки, які він йому надав, не
згоден з тим, що проводився ремонт
автомобіля, прохав в задоволенні
позову відмовити.

03.12.2013 року до суду звернулася
відповідач ОСОБА_3 запереченнями на
уточнену позовну заяву, в яких
посилалася на те, що не має відношення
до продажу автомобіля, який належить її
колишньому чоловікові, відповідачу у
справі, кошти, які їй передав позивач,
вона передала своєму колишньому
чоловікові, прохає відмовити в
задоволенні позову.

20.12.2013 року до суду звернувся
позивач з уточненою позовною заявою, в
якій зазначив відповідачами: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилався на ст.215 ЦК України та
правові наслідки ст.216 ЦК України,
відповідно до якої у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов`язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала за виконання цього
правочину, він автомобіль повернув,
тоді як відповідачі гроші йому не
повернули, прохає стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за розпискою на його
користь 5000 грн., з ОСОБА_3
заборгованість за розпискою та
перерахуванням на картрахунок 10960 грн.,
стягнути на його користь з ОСОБА_2,
матеріальні збитки 10415,88 грн., моральну
шкоду 5000 грн., стягнути з відповідачів
судові витрати, в тому числі на оплату
послуг адвоката.

Позивач позов підтримав, суду
пояснивши, що уклав з відповідачем
ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
автомобіля "ГАЗ" модель 33021 ЗНГ
реєстраційний номер НОМЕР_1 з
розстрочкою сплати вартості
автомобіля в усній формі, письмово
договір не складався, відповідач разом
з автомобілем передав йому балку з
гальмівними дисками, колінчатий вал
автомобіля, відповідач страховий поліс
на автомобіль не надав, в квітні 2012 року
він віддав частину грошей за
автомобіль дружині відповідача ОСОБА_3,
він відремонтував автомобіль, так як
його експлуатація без ремонту була
неможлива, його зупинили в м. Тернополі
і помістили на спецмайданчик, так як
автомобіль був у розшуку, відповідач не
повідомив його про це, прохає стягнути
з ОСОБА_2 заборгованість за розпискою
на його користь 5000 грн., з ОСОБА_3
заборгованість за розпискою та
перерахуванням на картрахунок 10960 грн.,
стягнути на його користь з ОСОБА_2,
матеріальні збитки 10415,88 грн., моральну
шкоду 5000 грн., стягнути з відповідачів
судові витрати, в тому числі на оплату
послуг адвоката.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позов підтримав, суду
пояснивши, що вважає, що договір
купівлі-продажу автомобіля в
розстрочку є нікчемним, так як не
дотримана письмова форма і сторони
повинні повернути все отримане за
договором, так як позивач повернув
відповідачу автомобіль, то відповідачі
повинні повернути отримані ними гроші,
прохає стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за розпискою на його
користь 5000 грн., з ОСОБА_3
заборгованість за розпискою та
перерахуванням на картрахунок 10960 грн.,
стягнути на його користь з ОСОБА_2,
матеріальні збитки 10415,88 грн., моральну
шкоду 5000 грн., стягнути з відповідачів
судові витрати, в тому числі на оплату
послуг адвоката в сумі 2450,50 грн.

Відповідачі, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з`явилися,
надали суду заяви про розгляд справи у
свою відсутність.

Представник відповідачів ОСОБА_7
позов не визнав, суду пояснивши, що
відповідачі розлучилися 24.01.2003 року,
автомобіль позивачем придбано в 2006
році після розлучення, передані
позивачем відповідачу ОСОБА_3 кошти за
автомобіль передані позивачу, що
підтверджується відповідачем ОСОБА_2 в
запереченнях, відповідач не укладав з
позивачем договору купівлі-продажу
автомобіля в розстрочку, а укладав
усний договір оренди даного
автомобіля, відповідно до якого
позивач сплачує 5000 грн. щомісяця, в
лютому та березні йому було сплачено по
5000 грн., в травні позивач йому нічого не
сплатив, автомобіль був наданий ним в
робочому стані і не потребував ремонту,
в червні 2012 року позивач сплатив 5000
грн., відповідач пропонував позивачу
сплатити його заборгованість внесків
до Пенсійного фонду в рахунок оплати за
автомобіль, в жовтні 2012 року позивач
сплатив в рахунок оплати за автомобіль
на рахунки, які йому надав відповідач,
відповідач не згоден з тим, що
позивачем проводився ремонт
автомобіля, прохав в задоволенні
позову відмовити.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
повному, об`єктивному, всебічному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, вважає встановленими
наступні обставини:

ОСОБА_2 є власником автомобіля
"ГАЗ" моделі 33021 ЗНГ 1996 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу.

24.01.2003 року шлюб між
відповідачами було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу.

07.03.2012 року між позивачем у справі
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу в розстрочку
автомобіля "ГАЗ" моделі 33021 ЗНГ, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за
ціною 27000 грн. без визначення строків
сплати його вартості, що
підтверджується поясненнями позивача,
письмовими розписками від 07.03.2012 року,
24.04.2012 року, в червні 2012 року,
квитанціями від 25.10.2012 року (а.с.16,17,18).

07.03.2012 року відповідачем ОСОБА_2 в
рахунок оплати за проданий автомобіль
було отримано 5000 грн., що
підтверджується письмовою розпискою
від 07.03.2012 року (а.с.16).

24.04.2012 року відповідачем ОСОБА_3
для передачі відповідачу ОСОБА_2 в
рахунок оплати за проданий автомобіль
було отримано 5000 грн., що
підтверджується письмовою розпискою
від 24.04.2012 року (а.с.16).

В червні 2012 року відповідачем
ОСОБА_3 для передачі відповідачу ОСОБА_2
в рахунок оплати за проданий
автомобіль було отримано 5000 грн., що
підтверджується письмовою розпискою
без дати (а.с.17).

25.10.2012 року позивач за
пропозицією відповідача ОСОБА_2
перерахував в рахунок оплати за
придбаний автомобіль 960 грн.
відповідачу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 600 грн., що
підтверджується чеками (а.с.18).

21.09.2012 року автомобіль "ГАЗ"
моделі 33021 ЗНГ, 1996 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 був
затриманий в м. Тернопіль, що
підтверджується актом огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу (а.с.19).

21.09.2012 року позивач за
пропозицією відповідача ОСОБА_2 на ім`я
останнього сплатив виконавчий збір в
сумі 1109,71 грн., що підтверджується
квитанцією (а.с.21), поясненнями позивача
та запереченнями відповідача ОСОБА_2.

21.09.2012 року постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Гуляйпільського районного управління
юстиції Запорізької області
Жовніренко Н.С. припинено та скасовано
заходи розшуку автомобіля "ГАЗ" моделі
33021 ЗНГ, 1996 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що підтверджується
постановою (а.с.23).

24.09.2012 року позивач сплатив за
спецмайданчик 894 грн., що
підтверджується квитанцією (а.с.20).

В грудні 2012 року автомобіль
повернуто відповідачу ОСОБА_2.

Суд, відмовляючи в задоволенні
позову, виходить з наступного:

Правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2
регулюються розділом 4 Цивільного
кодексу Правочини, Представництво,
главою 54 купівля-продаж Цивільного
кодексу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов`язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.694 ЦК України
договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України
правочин вважається, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або декількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.208 ЦК
України у письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених ч.1 ст.206 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановленим законом.

Заперечення однієї із сторін
факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду з заявою про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди з тієї підстави, що ним
передані кошти в рахунок оплати
придбаного ним автомобіля за договором
купівлі-продажу з розстроченням
платежу в зв`язку з тим, що обумовлена
ціна автомобіля ним повністю не
сплачена, а автомобіль повернуто
відповідачеві, до початку розгляду
справи по суті змінив позовні вимоги,
посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу з розстроченням
платежу вважав укладеним, прохав
стягнути заборгованість за розписками
та моральну шкоду, під час розгляду
справи по суті позивач змінив позовні
вимоги, посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу з розстроченням
платежу вважав нікчемним, прохав
стягнути заборгованість за розписками
та моральну шкоду, посилаючись на ст.216
ЦК України як правовий наслідок
недійсного правочину.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша сторона заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов`язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

З огляду на зміст ч.1 ст.218 ЦК
України остання передбачає
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, має наслідком його
недійсність, у випадках встановлених
законом.

Однак позивачем не надано суду
правового обгрунтування нікчемності
або недійсності укладеного між ним та
відповідачем ОСОБА_2 07.03.2012 року
договору купівлі-продажу в розстрочку
автомобіля "ГАЗ" моделі 33021 ЗНГ, 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за
ціною 27000 грн., а тому посилання
позивача на застосування ч.2 ст.216 ЦК
України як правового наслідку не
відповідає встановленим обставинам.

Посилання позивача на ст.1166 ЦК
України та ст.1167 ЦК України як на
підставу стягнення збитків не
відповідає встановленим обставинам,
так як ст.ст. 1166, 1167 ЦК України
передбачають винні дії відповідача,
тоді як між сторонами склалися
правовідносини щодо виконання умов
договору купівлі-продажу товару з
розстроченням платежу.

Позовні вимоги до відповідача
ОСОБА_3 також не грунтуються на
встановлених судом обставинах, так як
позивач за пропозицією відповідача
ОСОБА_2 передавав кошти в сумі 10960 грн.
останній в рахунок оплати за придбаний
ним автомобіль і відповідач ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_3 передані їй в сумі
10960 грн. кошти в рахунок оплати за
придбаний автомобіль.

Тоді як відповідно до ст.1167 ЦК
України шкода, завдана майну фізичної
особи відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Позивач не надав суду доказів
спричинення йому шкоди відповідачем
ОСОБА_3.

Розписки надані позивачем про
отримання грошових коштів
відповідачем ОСОБА_3 не є договорами
позики чи будь-якими іншими договорами,
що свідчать про виникнення
цивільно-правового зобов`язання у
відповідача щодо повернення цих
коштів позивачу або вчинення якихось
інших дій, а є лише доказом отримання
грошей за придбаний позивачем
автомобіль.

Суд, оцінюючи заперечення
відповідача ОСОБА_2 щодо укладення ним
договору найму автомобіля з позивачем,
не приймає його до уваги з наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України
договір найму транспортного засобу за
участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Так як рішення ухвалено на
користь відповідача, то відсутні
підстави для стягнення судових витрат
на користь позивача.

А тому позов не підлягає
задоволенню, як такий, що не
підтверджений встановленими
обставинами та наданими суду доказами.

Керуючись ст.ст. 8-11, 84, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 208, 216, 218, 799, 1166, 1167 ЦК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди залишити без
задоволення.

З рішенням в повному обсязі особи,
які беруть участь у справі, мають право
ознайомитися 28 січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка
була відсутня в судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: Ярош С. О.