Справа № 337-6851-13ц
Провадження № 2-337-1632014р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого - судді Кучерук
І.Г.

з участю секретаря Латій В.О.

представника позивача Маврової
С.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судку м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ПАТ
«Фідобанк» до ОСОБА_3 в інтересах якого
діє ОСОБА_2, третя особа Служба у
справах дітей Хортицької районної
адміністрації Запорізької міської
ради про виселення з житлового
приміщення, що знаходиться в іпотеці та
зняття з реєстрації

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Фідобанк» звернувся до
суду з позовом в якому вказав, що 29.10.2008
року між АБ «Факторіал-Банк»
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір кредиту №613-в/37з наданням
грошових коштів у сумі 30000 доларів США
на строк по 28.09.2033 року зі сплатою 13%
річних. З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту
№613-в/37 від 29.10.2008 року, було укладено
Іпотечний договір №613-в/37/01, відповідно
до якого в забезпечення виконання
зобов'язання було прийнято нерухоме
майно - однокімнатна квартира,
загальною площею 29,35 кв.м, житловою
площею 14,8 кв.м, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 29.10.2008 року приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №3677. Ленінським районним
судом м. Запоріжжя 26.05.2010 року винесено
рішення, відповідно якого стягнуто
заборгованість за кредитним договором.
В процесі примусового виконання
рішення суду органами ДВС було
отримано інформацію, що у квартирі, яка
є предметом іпотеки зареєстрований
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Листом № 18-5-1/624 від
25.10.2013 року ПАТ «Фідобанк» запропонував
відповідачам добровільно звільнити
предмет іпотеки. Хортицький ВДВС
Запорізького МУЮ звертався до комісії
з питань захисту прав дитини районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Хортицькому району щодо
надання дозволу для передачі на
реалізацію нерухомого майна: квартири,
що розташована за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Запорозького козацтва, буд. 15 а, кв.
29, право користування якою має
малолітній ОСОБА_3 Згідно відповіді від
01.07.2013р. за №02/01-11/1785 комісія з питань
захисту прав дитини районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Хортицькому району відмовила в
наданні дозволу. Посилаючись на ч.1 ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 33, 39, 40 Закону України
«Про іпотеку», ч.1, 3 ст. 109 ЖК України,
позивач просить суд виселити ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1,
скасувати його реєстрацію.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити, також пояснила, що
малолітній ОСОБА_3 підлягає виселенню
без надання іншого житла, банк з
позовом про звернення стягненню на
предмет іпотеки до суду не звертався,
виконавчого напису нотаріуса про
звернення стягнення на предмет іпотеки
немає, також немає укладеного договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя. Також пояснила, що
кредитний договір розрізано але
договір іпотеки діє так як сума
заборгованості за кредитним договором
за рішенням суду не відшкодована.
Вважає, що ОСОБА_3 підлягає виселенню
один та вимог про виселення ОСОБА_2 не
висувається.

ОСОБА_2 проти позову заперечує та
пояснила, що вона кредит отримувала,
придбала квартиру, у неї народилася
дитина, шлюб з чоловіком розірвано та
вона залишилася одна. Іншого житла в
них з сином немає та дитині немає де
жити.

Третя особа: Служба у справах дітей
Хортицької районної адміністрації
Запорізької міської ради не з'явилася,
самостійних вимог не заявляє, надала
заяву про слухання справи за їх
відсутності, просить ухвалити рішення
враховуючи інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи, повно та
всебічно з`ясувавши обставини справи,
розглянувши надані докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв`язок у сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу у межах вимог,
заперечень, та доказів наданих
сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та АБ
«Факторіал-Банк» правонаступником
якого є ПАТ «Фідобанк», 29.10.2008 року був
укладений кредитний договір №613-в/37 та
наданий кредит у розмірі 30000 доларів
США на строк по 28.09.2033 року зі сплатою 13%
річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №613-в/37 між
ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк»
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк», 29.10.2008 року був укладений
договір іпотеки №613-в/37/01 квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 29.10.2008 року приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №3677.

Пунктом 3.3.3 договору іпотеки №613-в/37/01
обумовлено, що у разі порушення
Іпотекодавцем обов'язків, встановлених
договором, Іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язання за кредитним договором, а
в разі їх невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки. В свою
чергу п.4.3 Договору іпотеки - звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за рішенням суду.

Договори підписані сторонами, які тим
самим виявили свою згоду з усіма
пунктами та розділами договорів та
зобов'язувалися їх виконувати.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 26.05.2010 року, розірвано
кредитний договір №613-в/37 від 29.10.2008
року та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
в сумі 291259,03 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків.

Відповідно до пояснень сторін у
судовому засіданні, малолітній ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю ОСОБА_2
у квартирі АДРЕСА_1.

Малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на предмет іпотеки чи
право користування предметом іпотеки
на момент укладення договору іпотеки
№613-в/37/01 від 29.10.2008 року на мала.

Згідно із ч.3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства», батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятись
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
зобов'язання.

Відповідно до ч.2,4 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних і безпритульних дітей»
неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень.

За змістом ст.405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування. Посадові
особи органів опіки та піклування
несуть персональну відповідальність
за захист прав та інтересів дітей при
надання дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомості, яке належить дітям.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до пп. 4.5.9. п.4.5. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року № 512/5, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 02.04.2012
року за № 489/20802, у разі передачі на
реалізацію нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування.

Відповідно до копії листа від 01.07.2013р.
за №02/01-11/1785 комісія з питань захисту
прав дитини районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Хортицькому району відмовила в наданні
дозволу Хортицькому ВДВС для передачі
на реалізацію нерухомого майна:
квартири АДРЕСА_1, право користування
якою має малолітній ОСОБА_3

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги.

25.10.2013 року ПАТ «Фідобанк» надіслав
вимогу № 18-5-1/624 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
виселення з житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1. Дана вимога отримана
відповідачами 28.10.2013 року.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 ЖК України,
статей 39 - 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до ст. 33, 39 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язанню
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого
напису нотаріуса або 3) згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (тобто шляхом
позасудового врегулювання).

В судовому засіданні встановлено, що
ПАТ «Фідобанк» звернення стягнення на
квартиру, яка є предметом іпотеки в
судовому порядку, на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя, не здійснював.

Враховуючи, що питання про звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, як на
предмет іпотеки, не вирішувалось,
законних підстав для виселення
малолітньої особи з квартири, яка є
предметом іпотеки немає, тому позовні
вимоги ПАТ «Фідобанк» не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
судового рішення яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як вбачається із вказаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про:
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
виселення; визнання особи безвісно
відсутньою; оголошення фізичної особи
померлою.

Отже, виходячи з того, що вказаний Закон
є спеціальним нормативно-правовим
актом, який регулює правовідносини,
пов'язані із зняттям з реєстрації місця
проживання, положення ст. 7 цього Закону
підлягають застосуванню до всіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Тому, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з цим
одну із таких вимог: про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
про позбавлення права користування
житловим приміщенням; про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
та про оголошення фізичної особи
померлою.

Аналізуючи зібрані по справі докази
суд вважає, що позивачем невірно обрано
спосіб захисту порушеного його права
шляхом пред'явлення позову про
виселення малолітньої дитини з даної
квартири та з урахуванням того, що
питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового чи цивільного
законодавства.

Оскільки суд відмовляє у виселенні,
тому не підлягають задоволенню і
позовні вимоги в частині зняття з
реєстраційного обліку місця
постійного проживання за адресою
місцезнаходження квартири.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 109
ЖК України, ст. 29, 629, 405 ЦК України, ст. 3,
6, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних і безпритульних
дітей», ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. 33, 39, 40 Закону
України «Про іпотеку», ст.10, 11, 60, 88 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
квартири АДРЕСА_1, скасування
реєстрації та стягнення судових витрат
- відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Запорізької області,
протягом 10 днів.

Суддя: