У х в а л а

іменем україни

20 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», треті особи:
ОСОБА_5, Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, про визнання договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу
недійсними,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСибБанк»), треті особи:
ОСОБА_5, Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, (далі - ДП
«Інформаційний центр»МЮУ) про визнання
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу недійсними.

Посилався на те, що за попередньою
усною домовленістю між ним та ТОВ
«Алекс-ДонАвто» щодо купівлі-продажу
автомобіля та на підставі
рахунку-фактури №СФ-0001233 від 20 червня
2008 року він вніс на користь ТОВ
«Алекс-ДонАвто» суму в розмірі 17 500 грн,
що складала 10 % від загальної вартості
автомобіля. 2 липня 2008 року між
сторонами був укладений письмовий
договір купівлі-продажу. Згідно якого
ТОВ «Алекс-ДонАвто» зобов'язався
передати автомобіль, а ОСОБА_4
зобов'язався оплатити вартість
автомобіля в розмірі 175 000 грн та
прийняти зазначений автомобіль.

9 липня 2008 року між ОСОБА_4 та АКІБ
«УкрСиббанк» (який в подальшому
реорганізований в ПАТ «УкрСибБанк»)
укладений договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу. Згідно цього
договору банк зобов'язався надати йому
цільовий кредит у розмірі 35 000 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
складало 169 424,50 грн за курсом НБУ.
Фактично ним отримані від банку
грошові кошти у розмірі 159 600 грн. Розмір
процентної ставки за користування
кредитними коштами складає 13,5 % річних.
Графік платежів, визначення сукупної
вартості кредиту було визначено у
Додатку № 2 до кредитного договору.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 7
лютого 2009 року за домовленістю сторін
було змінено розмір щомісячного
ануїтетного платежу та кінцевий строк
погашення кредиту, також було змінено
графік платежів. З метою забезпечення
виконання ним умов кредитного
договору, 9 липня 2008 року між ОСОБА_5 та
відповідачем укладений договір поруки,
а також в заставу банку був переданий
автомобіль.

11 липня 2008 року ДП «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна був здійснений запис про заставу
та заборону відчуження предмету
об'єкту обтяження, а саме транспортний
засіб SUZUKI NEW GRAND VITARA 2007 року випуску.
Вважає, що відповідач навмисно з метою
необґрунтованої вигоди ввів його в
оману перед укладанням кредитного
договору, не надавши йому визначену
законодавством України, достовірну та
повну інформацію у письмовій формі про
істотні умови кредитування. Позивач
просив визнати недійсним з моменту
укладення договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу та додаткову
угоду №1, визнати недійсним договір
поруки укладений між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_5, зобов'язати ДП
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України виключити з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна запис
про заставу та заборону відчуження
предмету об'єкту обтяження, а саме
транспортний засіб марки SUZUKI NEW GRAND VITARA
2007 року випуску, стягнути на його
користь судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівка Донецької
області від 14 червня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
недійсним договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу від 9 липня 2008
року та додаткову угоду №1 від 7 лютого
2009 року до цього договору, що укладені
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 Визнано
недійсним договір поруки від 9 липня 2008
року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_5 В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2013 року рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівка Донецької області від 14
червня 2013 року скасовано. В задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Донецької області від 9 грудня 2013 року,
а рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівка Донецької
області від 14 червня 2013 року залишити в
силі, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивач ОСОБА_4 не приймав участі в
укладенні договору поруки і його не
підписував, тому він не є належним
позивачем по справі. Автомобіль
позивача переданий ним у заставу банку
і в суді не доведений факт порушення
прав та інтересів позивача укладанням
договору застави. Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що ДП
«Інформаційний центр» МЮУ є третьою
особою по справ, а банк - відповідач по
справі не вчиняв ніяких дій, пов'язаних
з реєстрацією обтяження про заставу.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» особами, які
беруть участь у справі про визнання
правочину недійсним, є насамперед
сторони правочину. Пунктом 5 цієї
постанови, зазначено, що відповідно до
ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, прав та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Донецької області
від 9 грудня 2013 року, тому що судове
рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 9 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
треті особи: ОСОБА_5, Державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України, про
визнання договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу недійсними,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
В.І. Журавель