У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявами ОСОБА_3 та державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції про зміну способу і
порядку виконання рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 06 жовтня 2004 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до відкритого акціонерного
товариства «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе» про зобов'язання виконати
договір про надання житла та за
зустрічним позовом відкритого
акціонерного товариства «Сумське МНВО
ім. М.В. Фрунзе» до ОСОБА_3 про визнання
трудового договору недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 01 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
23 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року старший державний
виконавець відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції звернувся
до суду із заявою про зміну порядку та
способу виконання виконавчого листа №
2-116, виданого 24 січня 2005 року
Ковпаківським районним судом м. Суми
про зобов'язання ВАТ «Сумськсе НВО
ім. Фрунзе» виконати умови
трудового договору від 08 вересня 1992
року, укладеного між ВАТ «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе», ОСОБА_3 та ТОВ
«Домобудівник», а також виконати умови
колективних договорів за
1995-2000 роки, забезпечивши ОСОБА_3 та
членів його сім'ї трьохкімнатною
квартирою, згідно вимог житлового
законодавства, у будинку АДРЕСА_1.

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про зміну порядку та
способу виконання рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 06 жовтня 2004 року по справі № 2-116,
яким зобов'язано ВАТ «Сумське НВО
ім. Фрунзе» виконати умови трудового
договору від 08 вересня 1992 року,
укладеного між ВАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе», ОСОБА_3 та ТОВ «Домобудівник»,
а також виконати умови колективних
договорів за 1995-2000 роки,
забезпечивши ОСОБА_3 та членів його
сім'ї трьохкімнатною квартирою, згідно
вимог житлового законодавства, у
будинку АДРЕСА_1

Свої заяви мотивували тим, що у ході
проведення виконавчих дій встановлено,
що за період 2002 - 2004 років було здано в
експлуатацію будинок по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, однак всі квартири
розподілені згідно ордерів, у квартири
вже вселилися та прописані наймачі та
члени їх сімей. Боржник ВАТ «Сумське
НВО ім. М.В. Фрунзе» повідомив, що
будинок АДРЕСА_1 не перебуває у їх
господарському віданні, рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 03 серпня 2004 року за № 521 був
переданий до комунальної власності
територіальної громади м. Суми. При
цьому відсутні житлові приміщення, які
не передані у власність фізичним та
юридичним особам, житлове будівництво
ПАТ не ведеться.

У зв'язку з вищевикладеним, неможливо
подальше виконання вищезазначеного
рішення суду, тому заявники просити суд
змінити порядок та спосіб виконання
рішення суду, шляхом забезпечення
ОСОБА_3 та членів його сім'ї
трьохкімнатною квартирою у будинку
АДРЕСА_1, придбаної відповідачем за
власний рахунок.

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 01 жовтня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 23 жовтня 2013 року, у
задоволенні заяв відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та постановити нову ухвалу про
задоволення заяв.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяв, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що звертаючись до суду
з вимогою про зміну способу виконання
рішення, заявники фактично просили
змінити спосіб захисту порушеного
права, який не був предметом розгляду в
судовій справі, а не змінити спосіб
виконання рішення.

З цим висновком судів погодитись не
можна, оскільки такий не ґрунтується на
матеріалах справи та нормах
процесуального права.

Судом установлено, що рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 06 жовтня 2004 року зобов'язано ВАТ
«Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» виконати
умови трудового договору від 08 вересня
1992 року, укладеного між ВАТ «Сумське
МНВО ім. М.В. Фрунзе»,ОСОБА_3 і ТОВ
«Домобудівник», а також виконати умови
колективних договорів за 1995-2000 роки,
забезпечивши ОСОБА_3 і членів
його сім'ї трикімнатною квартирою,
згідно вимог житлового законодавства,
у будинку АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 14 жовтня 2004
року доповнено резолютивну частину
рішення від 06 жовтня 2004 року та
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе»
до ОСОБА_3 про визнання п. 5 трудового
договору недійсним
(т. 1, а. с. 171-172, 174, 193-199, 210).

На підставі вказаного рішення суду
було відкрите виконавче провадження,
яке постановою державного виконавця
Ковпаківського відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції від 17
березня 2005 року було закінчене у
зв'язку неможливістю виконання рішення
суду без участі боржника, але
виконавчий лист було повернено судом
відділу ДВС для подальшого виконання
(т. 1, а. с. 215, 216, 219).

24 жовтня 2006 року відкрите виконавче
провадження по виконанню рішення суду
(т. 2, а. с. 47).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Стягувач та державний виконавець
просили змінити порядок та спосіб
виконання рішення суду від 6 жовтня 2004
року, посилаючись на те, що рішення суду
неможливо виконати у визначений ним
спосіб - шляхом надання квартири в
будинку АДРЕСА_1, оскільки боржник
протягом 2002-2004 років здав в
експлуатацію будинки по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, всі квартири розподілені
згідно ордерів, у них вселились та
прописані інші особи, вільних квартир у
даному будинку немає, будинок не
перебуває у господарському віданні
боржника, рішенням Сумського
міськвиконкому від 3 серпня 2004 року № 521
переданий до комунальної власності
територіальної громади м. Суми, у
боржника відсутні житлові приміщення,
які не передані у власність фізичним та
юридичним особам, ПАТ «Сумське МНВО
ім. М.В. Фрунзе» будівництвом
житла не займається, весь житловий фонд
товариства переданий у комунальну
власність.

Зміст поняття "спосіб виконання
рішення" можна встановити з аналізу
ст. 16 ЦК України. А саме, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: а) припинення дії, яка
порушує право;

б) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

в) примусове виконання обов'язку в
натурі;

г) зміна правовідношення;

д) припинення правовідношення;

е) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

є) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

При вирішенні питання про зміну
способу виконання суд повинен
з'ясовувати обставини, що свідчать про
неможливість виконання рішення.

Суди, відмовляючи у задоволенні заяв
про зміну порядку та способу виконання
рішення суду, виходили з того, що
запропонований стягувачем та
державним виконавцем спосіб виконання
рішення передбачає спосіб захисту
порушеного права, який не був предметом
розгляду у судовій справі.

При цьому суди не вірно розтлумачили
норму ст. 373 ЦПК України та не звернули
уваги, що рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від
06 жовтня 2004 року зобов'язано ПАТ
«Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе»
забезпечити ОСОБА_3 і членів його сім'ї
трьохкімнатною квартирою, згідно вимог
житлового законодавства, у будинку
АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 172).

Тобто, саме суд першої інстанції, який
ухвалив рішення, має визначити яким
чином відповідно до вимог житлового
законодавства боржник повинен
виконати вказане рішення щодо
забезпечення ОСОБА_3 та членів його
сім'ї трьохкімнатною квартирою,
оскільки згідно ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Апеляційний суд, залишаючи ухвалу суду
першої інстанції без змін, на зазначене
уваги не звернув, доводів апеляційної
скарги на порушення вимог ст.
ст. 303, 304, 315 ЦПК України у достатньому
обсязі не перевірив.

Крім того, виходячи з практики
Європейського суду з прав людини,
відсутність у заявника ОСОБА_3
можливості домогтися виконання
судового рішення, винесеного на його
користь, становить порушення його прав,
передбачених Європейською конвенцією
про захист прав і основоположних
свобод людини.

Оскільки суди першої й апеляційної
інстанцій на порушення вимог
ст. ст. 212 - 215, 303, 315 ЦПК України не
дотрималися норм процесуального права,
що призвело до неможливості встановити
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи, тому
постановлені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду
м. Суми від 01 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
23 жовтня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська