Провадження № 2/127/894/14
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Алексюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності за набувальною давністю, -
Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, яка згідно свідоцтва
про право власності на житло виданого
18.05.1993 року на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської Ради народних депутатів від
18.05.1993 року №322 належить ОСОБА_2.
Судові витрати залишити без
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено 20.01.2014 р.

Справа № 127/16574/13-ц

Провадження № 2/127/894/14

З А О Ч Н
Е Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р АЇ Н И

16.01.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності за
набувальною давністю, мотивуючи позов
тим, що в 1971 році отримав зі своєю
дружиною ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1
відповідно до ордеру №1717 від 06.08.1971
року, виданого виконавчим комітетом
Вінницької міської ради. В 1986 році шлюб
між позивачем та ОСОБА_3 було
розірвано. У вересні 1986 року він
одружився з ОСОБА_2, яка взяла його
прізвище ОСОБА_2. В травні 1993 року він
разом з відповідачем приватизували
квартиру АДРЕСА_1, яка після
приватизації належить їм на праві
спільної часткової власності по 11/100 (1/2)
частки, згідно свідоцтва на право
власності від 18.05.1993 року. В 1994 року
відповідач виїхала з квартири і з того
часу в квартирі не проживає, не оплачує
комунальні послуги, не несе витрати по
утриманню будинку, не робить ремонтів,
весь тягар по утриманню квартири
лежить на ньому. 04.05.2000 року шлюб між
ними розірвано. Відсутність
відповідача підтверджується актом від
09.11.2012 року та довідкою ЖЕК №6 від 21.01.2013
року №87. Таким чином, протягом 10 років
він добросовісно володіє чужим майном
і продовжує відкрито та безперервно
володіти даним майном. Він є людиною
похилого віку, пенсіонером, потерпає
від ряду хронічних захворювань.
Просить визнати за ним право власності
на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримали з наведених у позові
підстав та суду пояснили, що позивач в
1971 році отримав зі своєю першою
дружиною ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1,
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради було видано ордеру №1717
від 06.08.1971 року. В 1986 році позивач
розірвав шлюб з ОСОБА_3, а в вересні 1986
року одружився з ОСОБА_2, яка взяла його
прізвище ОСОБА_2. В травні 1993 року
позивач разом з відповідачем
приватизували квартиру, яка після
приватизації належить їм на праві
спільної часткової власності по 1/2
частки, згідно свідоцтва на право
власності від 18.05.1993 року. Дітей від
шлюбу не було. В 1994 року відповідач
виїхала з квартири і з того часу в
квартирі не проживає, не оплачує
комунальні послуги, не несе витрати по
утриманню будинку, не робить ремонтів,
весь тягар по утриманню квартири
лежить на позивачеві. 04.05.2000 року шлюб
між ними розірвано. Відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 03.10.2000 р. відповідача
визнано такою, що втратила право на
користування квартирою АДРЕСА_1 Більше
десяти років позивач добросовісно,
відкрито та безперервно володіє
квартирою. АДРЕСА_1. В даній квартирі
зареєстрований лише позивач. Позивач є
людиною похилого віку, пенсіонером,
потерпає від ряду хронічних
захворювань. Просять позов
задовольнити, визнати за позивачем
право власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належала відповідачу,
судові витрати залишити без
відшкодування.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона проживає по сусідству
з позивачем, їй відомо, що він проживає
в квартирі сам, його дружини ОСОБА_2
вона не бачила за місцем проживання
біля 20 років.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він проживає по сусідству з
позивачем, тому вони часто
зустрічаються. Йому відомо, що ОСОБА_2
була дружиною позивача. Тривалий час
позивач проживає в квартирі сам, його
дружини ОСОБА_2 не бачив за місцем
проживання біля 20 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, будучи належним чином
повідомлена про день та час розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомила, заяви про розгляд справи у
її відсутності не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності відповідача в порядку ч. 4
ст. 169 ЦПК України та ухвалити заочне
рішення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню. До такого
висновку суд приходить на підставі
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно ордера, виданого виконавчим
комітетом Вінницької міської ради
06.08.1971 року №1717 вбачається, що він
виданий на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 29.07.1971 року №546 ОСОБА_3,
надано право на зайняття квартири
АДРЕСА_1, склад сім'ї чоловік ОСОБА_1 та
бабуся ОСОБА_8

Згідно свідоцтва про право власності
на житло виданого 18.05.1993 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради народних
депутатів від 18.05.1993 року №322 ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на праві приватної спільної
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Право власності зареєстроване за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вінницьким обласним
об'єднаним бюро технічної
інвентаризації 13.08.1993 року, реєстровий
номер №827/6411 кн. 151 ст. 106.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, виданого відділом реєстрації
актів громадянського стану Вінницької
міської ради Вінницької області 04.05.2000
року серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано 04.05.2000 року, актовий
запис №611.

Як вбачається із довідки виданої
Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційна контора №6" від
21.01.2013 року № 187 ОСОБА_2, бувша дружина
не проживає з 1994 року по теперішній час
по АДРЕСА_1, в квартирі зареєстрований
ОСОБА_1, оплата за житлово-комунальні
послуги проводиться ним вчасно.

З оглянутої в судовому засіданні
інвентаризаційної справи №99064,
зокрема, вбачається, що згідно
технічного паспорту виданого
Комунальним підприємством Вінницької
міської ради "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" 27.03.2013 року
на квартиру АДРЕСА_1, власниками
квартири є ОСОБА_1 - 1/2 частки та ОСОБА_2 -
1/2 частки.

Як вбачається з довідки Комунального
підприємства Вінницької міської ради
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" від 26.04.2013 року №2301,
згідно матеріалів інвентаризаційної
справи №99064 та проведеного розрахунку
Комунального підприємства Вінницької
міської ради "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" станом на
27.03.2013 року інвентаризаційна вартість
квартири складає 56 373 грн. 00 коп.

Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 03.10.2000 р.
ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом свої порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач добросовісно заволодів майном,
а саме, 1/2 часткою квартири, яка
належала його бувшій дружині ОСОБА_2
Заволодіння чужим майном не є
результатом протиправної поведінки
позивача, не пов'язане з насильством,
обманом, використанням хворобливого
стану власника, не суперечить основам
правопорядку та моралі. Доказами
добросовісного володіння позивача суд
вважає надані ним докази про те, що він
зареєстрований та проживає в квартирі,
сплачує комунальні послуги, послуги за
електропостачання, водопостачання,
теплопостачання. Позивач продовжує
безперервно та відкрито, не приховуючи
цього факту від третіх осіб, володіти
часткою квартири протягом більше
десяти років.

Власник майна фактично відмовилася від
майна, що підтверджується довідкою
виданою Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційна контора №6" від
21.01.2013 року № 187 ОСОБА_2, згідно якої
бувша дружина позивача не проживає по
АДРЕСА_1 з 1994 року по теперішній час.
Крім того, відповідно до рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 03.10.2000 р. ОСОБА_2 визнано такою, що
втратила право на користування
квартирою АДРЕСА_1. І фактично з цього
часу позивач добросовісно заволодів
майном, яке належало його бувшій
дружині ОСОБА_2 та продовжує
безперервно та відкрито володіти даним
майном.

На підставі викладеного, враховуючи
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позивач добросовісно
заволодів майном, а саме, 1/2 часткою
квартири, яка належала його бувшій
дружині ОСОБА_2, тривалий час проживає в
даній квартирі і продовжує відкрито,
тобто, очевидно для третіх осіб,
безперервно володіти цією часткою
квартири протягом більше десяти років,
а тому, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК
України суд вважає за можливе позовні
вимоги задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Одним
із способів захисту цивільних прав,
передбачених ч.2 ст.16 ЦК України є
визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач довів обставини, на які
посилався як на підставу своїх
позовних вимог, надав суду докази, що
підтверджують його позовні вимоги,
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує думку
позивача, який просить судові витрати
покласти на нього та вважає, що судові
витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57, 88, 212, 213, 214, 215, 224- 226 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, яка згідно свідоцтва
про право власності на житло виданого
18.05.1993 року на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської Ради народних депутатів від
18.05.1993 року №322 належить ОСОБА_2.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ