АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 - 561/2014 року
Головуючий у 1 інстанції Ісаєвська
Доповідач Котула Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Котули Л.Г.

Суддів Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
05 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія ICTV",
директора-президента Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія ICTV" ОСОБА_13 про
захист честі, гідності, ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації , відшкодування збитків та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року у задоволені
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
комерційна телерадіокомпанія ICTV",
директора-президента Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія ICTV" про захист
честі, гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
, відшкодування збитків та моральної
шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 ОСОБА_7 просить рішення суду
скасувати та ухвалите нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Належним чином повідомлені ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та директор-президент
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
комерційна телерадіокомпанія ICTV"
ОСОБА_13. у судове засідання не з'явилися
, проте їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_8., яка
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити з підстав,
викладених у ній, представника ТОВ "
Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія" ( ICTV) Велігуру М.Г.,
яка заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги , вказуючи на те , що
суд обґрунтовано відмовив у
задоволені апеляційної скарги,
оскільки вона безпідставна,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 3, 10 Конституції
України честь та гідність людини
визнаються в Україні одними з найвищих
соціальних цінностей.

Разом з тим, право висловлювати
судження, оцінки, думки гарантовано ст.
34 Конституції України. Це право
закріплено також у ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є складовою
частиною національного законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації

За змістом ч. 3 ст. 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію,
в якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 15 постанови № 27.02.2009 № 1"
Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи " при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

В той же час, відповідно до частин 1,2
ст. 30 Закону України "Про інформацію"
ніхто не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

З огляду на приписи ст. 277 ЦК України
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їхньої відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1"
було поширено оспорювану позивачем
інформацію про пластичну хірургію та
про особу позивача.

Судом належним чином перевірялися
доводи позивача щодо поширення в
телепередачі недостовірною
інформації та інформації , яка
принижує його честь , гідність та
ділову репутацію і не знайшли свого
підтвердження.

Для перевірки обставин , які були
поширені в телепередачі відповідачами
судом були допитані свідки, які
підтвердили достовірність поширеної
інформації , витребувана медична
документація та досліджено протокол
засідання клініко-експертної комісії
МОЗ України , яка на підставі наказу
МОЗ України від 07.04.2011 року № 105- Адм "
Про проведення клініко-експертної
оцінки якості надання медичної
допомоги ОСОБА_5." здійснила експертизу
надання медичної допомоги в КЗ "
Київська обласна клінічна лікарня "
лікарем ОСОБА_1 та встановила , що
лікуючим лікарем при наданні медичної
допомоги ОСОБА_5 була допущена
тактична помилка: ускладнення , які
виникли в післяопераційний період ,
пов'язані з недооцінкою лікарем
причинно-наслідкових зв'язків між
гормональним фоном пацієнтки(
наявність гормонального дисбалансу) ,
наявністю фіброзно - кістозною
мастопатією молочних залоз і
виникнення ускладнень.

Обстеження ОСОБА_5 у КЗ " Київська
обласна клінічна лікарня" було
проведено не в повному обсязі , зокрема
: не враховані скарги пацієнтки,
недостаньо був зібраний анамнез, не
проведено УЗО молочних залоз,
маммографія, відсутні консультації
маммолога, ендокринолога-гінеколога,
що дозволило б визначити правильну
тактику лікувальних дій.

Внаслідок цього післяопераційний
період був ускладнений нагноєнням
країв рани, розходженням швів,
серозними виділеннями з правової
молочної залози ( т.1 а.с.66-69).

Судом була також досліджено
матеріали цивільної справи №2-5/11
Печерського районного суду м. Києва за
позовом ОСОБА_4 до Київської міської
клінічної лікарні №1 , третя особа ,
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди з якої вбачається ,
що 10 жовтня 2003 року лікар-хірург ОСОБА_1
провів ОСОБА_4 операцію
фронто-темпоральний лістинг внаслідок
якої їй спричинені тяжкі наслідки.

Зазначені обставина
підтверджуються наявними в матеріалах
справи копіями висновків
судово-медичної експертизи, комісійної
судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні був допитаний
свідок ОСОБА_10, який працює професором
кафедри хірургії, головним напрямком
якої є пластична хірургія, який
пояснив , що був у якості експерта на
телепередачі і з історії хвороби
ОСОБА_4 та з її слів йому відомо , що їй
була виконана підтяжка обличчя, а в
післяопераційний період була ішемія
на лобі та виражене рубцювання, яке є
негативним результатом проведеної
операції.

Судом також було допитано свідка
ОСОБА_11, брата загиблої ОСОБА_12 , якій
ОСОБА_1 проводив операцію та яка під
час проведення операції померла і
причиною смерті за даними медичних
довідок був шок після проведення
хірургічного втручання під
внутрішньовенною анестезією з приводу
атрофії молочних залоз.

Ці обставини , як пояснив свідок,
йому відомі із даних досудового
слідства.

З наведеного випливає, що
відповідачі оприлюднили правдиве
викладення фактів, а також оціночне
судження, що стосується цих фактів .В
рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Лінгенс проти
Австрії" суд розрізняє факти та
оціночні судження . Існування фактів
можна довести , а правдивість
критичного висловлювання є неможливою
для виконання і порушує свободу на
власну точку зору , що є
фундаментальною частиною права,
захищеного статтею 10 Конвенції.

Відмовляючи у задоволені позову ,
суд дійшов правильно висновку , що
висловлювання кореспондентів ТОВ "
Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія " (ICTV) у сюжеті
передачі " ІНФОРМАЦІЯ_1" про позивача
містять факти, достовірність яких
належними доказами підтверджена та
оціночні судження з використанням
мовних засобів , алегорій , критики ,
гіпербол.

Крім того , як зазначив у своєму
запереченні ТОВ " Міжнародна
комерційна телерадіокомпанія " (ICTV) ,
відповідач використав своє право
критики, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питання , що
становить громадський інтерес і сам
сюжет, що стосується позивача
направлений не на приниження його
честі , гідності та ділової репутації ,
а на доведення до широкого кола
громадськості негативних фактів
пов'язаних з діяльністю пластичних
хірургів в Україні.

Судом з'ясовані обставини, що мають
значення для правильно вирішення
спору, дана належна оцінка зібраним у
справі доказам, висновки суду
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, а тому посилання в
апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду обставинам справи є
необґрунтованим. Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
дають підстав вважати, що мало місце
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів не вбачає підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 ОСОБА_7 відхилити, а рішення
Печерського районного суду м. Києва від
05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: