УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 березня 2014
року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 28 листопада 2012
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 12 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») звернулося з позовом, у якому
зазначало, що 09 червня 2006 року між ним
та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір № СL 701/169/2006, згідно з яким
останній отримав кредит у розмірі 43 851,49
доларів США строком до 09
червня 2012 року.

24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № СL
701/1088/2007, згідно з яким відповідач
отримав кредит у розмірі 23 867,59 доларів
США строком до 24 грудня 2013 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором станом на 06 травня 2011 року
заборгованість за кредитним договором
від 09 червня 2006 року склала 244 896 грн

20 коп., заборгованість за кредитним
договором від 24 грудня 2007 року - 306 639
грн 08 коп., які просило стягнути з
відповідача.

Заочним рішенням Дергачівського
районного суду Харківської

від 28 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитними
договорами у розмірі 309 432 грн 48 коп., з
яких: 105 053 грн 16 коп. боргу за
кредитним договором від 09 червня 2006
року № СL 701/169/2006, 204 379 грн 32 коп. боргу за
кредитним договором від 24
грудня 2007 року № СL 701/1088/2007. У іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 грудня

2013 року заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської

від 28 листопада 2013 року змінено.

У частині стягнення заборгованості за
кредитним договором

від 09 червня 2006 року № СL 701/169/2006 рішення
суду скасовано, у цій частині позову
відмовлено. У іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суддів
першої та апеляційної інстанцій та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 09 червня 2006 року
між АКБ «Райффайзенбанк Україна»,
правонаступником якого є ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є
ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № СL 701/169/2006,
згідно з яким останній отримав кредит у
розмірі 43 851,49 доларів США строком до 09
червня 2012 року зі сплатою процентів у
порядку та розмірах, визначених у
кредитному договорі (а.с. 12−?17).

Згідно з п. 1.4. ч. 2 кредитного договору
за користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити банку відповідну
плату. Для розрахунку відсотків за
користування кредитом
використовується відсоткова ставка у
розмірі, який визначений сторонами
договору у розмірі 12,58 % річних,
починаючи з 09 лютого 2010 року (а.с. 16).
Однак, на порушення умов кредитного
договору, ОСОБА_4 з 25 липня 2009 року не
здійснював погашення кредиту та сплати
відсотків у строки та у розмірах,
встановлених кредитним договором.

Згідно з довідкою ТОВ «ОТП Факторинг
Україна»

ОСОБА_4 повністю погасив
заборгованість за кредитним договором

від 09 червня 2006 року CL 701/169/2006, що
підтверджено постановою про
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку зі сплатою боргу у повному
обсязі від 16 листопада 2012 року (а.с. 82, 85).

24 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № СL
701/1088/2007, згідно з яким відповідач
отримав кредит у розмірі 23 867,59 доларів
США строком до 24 грудня 2013 року зі
платою процентів у порядку та розмірах,
визначених у кредитному договорі (а. с.
5-9).

Згідно з п. 1.4. ч. 2 кредитного договору
за користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити банку відповідну
плату. Для розрахунку відсотків за
користування кредитом
використовується відсоткова ставка у
розмірі, який визначений сторонами
договору в розмірі 12,03 % річних,
починаючи з 25 січня 2009 року (а.с. 8).
Однак, на порушення умов кредитного
договору, відповідач з 24 липня 2009 року
не здійснював погашення кредиту та
сплати відсотків у строки та у
розмірах, встановлених кредитним
договором.

Станом на 06 травня 2011 року загальна
заборгованість ОСОБА_4 за кредитним
договором № СL 701/1088/2007 склала 204 379 грн 32
коп.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Суди обґрунтовано задовольнили позов у
частині вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 24 грудня 2007 року № СL
701/1088/2007 на підставі наданого банком
розрахунку, який у встановленому
законом порядку відповідачем не
спростовано.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції та рішення суду першої
інстанції у нескасованій апеляційним
судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 грудня 2013 року та
заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
28 листопада 2012 року у нескасованій
апеляційним судом частині залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Журавель В.І.