АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1486/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/496/14
Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М. І.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою
Сільськогосподарського
багатопрофільного кооперативу «Росія»

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 10 грудня
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 до Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія», з участю третьої особи -
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району, про розірвання
договорів оренди земельних ділянок та
стягнення заборгованості по орендній
платі,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися з позовом про
розірвання договорів оренди належних
їм земельних ділянок, укладених з
відповідачем.

Підстави позову вмотивовували
наступним. 02 січня 2007 року між
сторонами були укладені договори
оренди земельних ділянок, які
зареєстровані у Зіньківському
районному відділі Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20
березня 2008 року, відповідно за №№
17, 18 та 52, у
відповідності до умов яких позивачі
передали в оренду СБФК «Росія» належні
їм на праві власності земельні ділянки
площею 4,96 гектарів кожна, кадастрові
номери відповідно: :00:039:0019,
:00:039:0017 та :00:039:0007,
розташовані на території
Кирило-Ганнівської сільської ради
Зіньківського району. Строки дії
договорів оренди визначені умовами
договорів тривалістю у 10 років.

Обґрунтовуючи підстави
розірвання договорів оренди, позивачі
вказували на неналежне виконання
відповідачем умов оренди, які
виявилися у невиплаті у повному
розмірі орендної плати, ненаданні
послуг по відробітковій формі орендної
плати.

Окрім того, позивачі просили суд
стягнути із СБФК «Росія» на їх користь
заборгованість по орендній платі та
судові витрати, пов'язані з розглядом
справи.

В ході судового розгляду, у
зв'язку з повним погашенням
відповідачем заборгованості по
орендній платі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
від позовних вимог в частині стягнення
заборгованості відмовилися.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 10 грудня 2013
року розірвано договір оренди
земельної ділянки площею 4,96 гектарів,
кадастровий номер :00:039:0019,
зареєстрований у Зіньківському
районному відділі Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20
березня 2008 року за № 17, - укладений
02 січня 2007 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем і мешканцем АДРЕСА_1, і
Сільськогосподарським
багатофункціональним кооперативом
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка, Зіньківського району,
- згідно якого ОСОБА_2 передав її в
оренду відповідачеві -
Сільськогосоподарському
багатофункціональному кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району, -
строком на 10 років.

Стягнуто із Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району
на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 300
гривень в рахунок відшкодування витрат
на правову допомогу.

Розірвано договір оренди земельної
ділянки площею 4,96 гектарів,
кадастровий номер :00:039:0017,
зареєстрований у Зіньківському
районному відділі Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20
березня 2008 року за № 18, - укладений
02 січня 2007 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженцем і мешканцем АДРЕСА_1, і
Сільськогосподарським
багатофункціональним кооперативом
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка, Зіньківського району,
- згідно якого ОСОБА_3 передав її в
оренду відповідачеві -
Сільськогосоподарському
багатофункціональному кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району, -
строком на 10 років.

Стягнуто із Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району
на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 300
гривень в рахунок відшкодування витрат
на правову допомогу.

Розірвано договір оренди земельної
ділянки площею 4,96 гектарів,
кадастровий номер :00:039:0007,
зареєстрований у Зіньківському
районному відділі Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20
березня 2008 року за № 52, - укладений
02 січня 2007 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженкою міста Кременчук
Полтавської області, мешканкою
АДРЕСА_1, і Сільськогосподарським
багатофункціональним кооперативом
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка, Зіньківського району,
- згідно якого ОСОБА_4 передала її в
оренду відповідачеві -
Сільськогосоподарському
багатофункціональному кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району, -
строком на 10 років.

Стягнуто із Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія», з юридичною адресою в селі
Кирило-Ганнівка Зіньківського району
на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - 300
гривень в рахунок відшкодування витрат
на правову допомогу.

З рішенням суду не погодився
відповідач Сільськогосподарський
багатофункціональний кооператив
«Росія». Подав апеляційну скаргу, у
якій просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Апелянт вважає рішення суду
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги вмотивовує тим, що
суд дійшов невірного висновку про
наявність підстав для розірвання
договорів оренди, вказуючи на
невідповідність нормам Закону України
«Про оренду землі» та нормам
Земельного кодексу. А саме: зазначав, що
ст. 141 ч. 1 п. Д Земельного кодексу
України передбачає припинення права
користування земельною ділянкою у разі
систематичної несплати земельного
податку або орендної плати.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає до задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неправильне застосування
судом матеріального або
процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 мають на праві приватної
власності земельні ділянки площею по
4,96 гектарів кожен, кадастрові номери
відповідно: :00:039:0019, :00:039:0017 і
:00:039:0007, які розташовані на
території Кирило-Ганнівської
сільської ради Зіньківського району,
та були передані окремо кожному з
позивачів на підставі рішення 20-ї сесії
23 скликання вказаної сільської ради
від 14 березня 2001 року для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Даний факт
підтверджується Державними актами на
право власності на земельні ділянки,
відповідно: серії 11-ПЛ №000876, серії 11-ПЛ
№000878 та серії 11-ПЛ №000872, які
зареєстровані в книзі реєстрації
державних актів 10 травня 2001 року.

Також судом встановлено, що 02
січня 2007 року позивачі уклали договори
оренди вказаних земельних ділянок з
відповідачем, у відповідності до умов
яких передали в оренду
Сільськогосподарському
багатофункціональному кооперативу
«Росія» належні їм земельні ділянки
строком на 10 років. Ці договори
зареєстровані у Зіньківському
районному відділ Полтавської
регіональної філії центру ДЗК 20
березня 2008 року відповідно за №№
17, 18 та 52.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині розірвання договорів оренди
земельних ділянок, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
факт невиплати орендної плати з вини
відповідача, який мав місце протягом
трьох років, і як наслідок факт
невиконання ним умов договору.

Проте з таким висновком колегія
суддів не може погодитися за наступних
обставин.

Згідно зі ст. 19 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства

Відповідно до ст. 21 Закону
України «Про оренду землі» розмір та
строки орендної плати за землю
встановлюється за згодою сторін у
договорі оренди.

Згідно ст. 22 вказаного Закону
орендна плата може справлятися у
грошовій, натуральній та відробітковій
( надання послуг орендодавцю ) формах.

Сторони можуть передбачити в
договорі оренди поєднання різних форм
орендної плати.

Орендна плата за земельні
ділянки, що перебувають у власності
фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін ( ст. 23
Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону
України «Про оренду землі» на вимогу
однієї із сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141
Земельного кодексу України підставою
для припинення права користування
земельною ділянкою є систематична
несплата орендної плати.

Положеннями договорів оренди,
укладених між сторонами, копії яких
маються в матеріалах справи, визначено,
що орендна плата повинна виплачуватися
орендарем на протязі року, але не
пізніше 31 грудня ( п. 11 ).

Згідно додатків до вказаних вище
договорів оренди землі формами
орендної плати за ними визначені:
натуральна та відробіткова відповідно
у 70 % та 30 %. Ці додатки були підписані
орендодавцями, тобто позивачами.
Заперечень щодо визначених сторонами
форм орендної плати від останніх не
надходило.

Заперечуючи проти позову орендар
вказував на наявність у нього боргу по
орендній платі перед позивачами за 2010
рік, 2011 рік та 2012 рік у різних розмірах (
а.с. 62 ).

В ході розгляду справи позивачі
відмовилися від заявлених раніше
позовних вимог про стягнення
заборгованості по орендній платі у
зв'язку з повним погашенням боргу
відповідачем. Відмова від позовних
вимог ніким не оскаржена. Проте колегія
суддів, звертаючи увагу на те, що суд не
прийняв відмову від цих позовних вимог
у передбаченому процесуальним законом
порядку, вважає, що судовий процес
потребує дослідження підстав для їх
задоволення у повному обсязі.

Матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_2 у 2010-2012
роках отримав натуральної орендної
плати у грошовому еквіваленті
відповідно: 1830 грн., 1890 грн. та 3530 грн.
орендної плати; ОСОБА_3 у 2010-2012 роках
отримав натуральної орендної плати у
грошовому еквіваленті відповідно: 2050
грн., 1940 грн., 2670 грн. орендної плати;
ОСОБА_4 у 2010 - 2012 роках отримала
натуральної орендної плати у грошовому
еквіваленті відповідно: 1830 грн., 1830 грн.
та 2130 грн. орендної плати.

Згідно довідок, наданих
відповідачем ( а.с. 63 - 69 ) виплата
орендної плати здійснювалася за
рахунок натуральної оплати.
Відробітковою формою оплати
орендодавці ( позивачі ) протягом
вказаних вище років не користувалися.

Потягом трьох років позивачі
періодично зверталися з заявами про
погашення заборгованості по орендній
платі, що підтверджується копіями
вказаних заяв і поштовими
повідомленнями про їх одержання
відповідачем.

При цьому, питання про заміну
відробіткової форми оплати іншою в них
не ставилося.

Також матеріалами справи
підтверджується і той факт, що
позивачі, як орендодавці, не зверталися
до орендаря з вимогами про зміну умов
договору, у тому числі і з вимогами про
зміну форми орендної плати.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції, виходячи з
пояснень позивача ОСОБА_2, встановлено,
що заборгованість по орендній платі у
розумінні позивачів виникла внаслідок
нездійснення розрахунку по грошовій
оплаті.

Проте, матеріалами справи
підтверджується, що така форма
орендної плати умовами договорів
оренди земельних ділянок не була
передбачена. Судом встановлено, що
заборгованість по виплаті орендної
плати, на наявність якої посилався
відповідач, подаючи заперечення проти
позову, утворилася внаслідок не
використання позивачами послуг з
відробіткової форми орендної плати.

З урахуванням викладеного,
вбачається, що у виникненні боргу по
виплаті орендної плати за договорами,
який був усунений в ході розгляду
справи, відсутні винні дії системного
характеру відповідача.

Суд першої інстанції не звернув
на вказані обставини уваги, внаслідок
чого невірно оцінив надані сторонами
докази та дійшов невірного висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог орендодавців.

Постановою Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року у справі №
6-94ц/13 сформована правова позиція, яка
полягає у наступному: відповідно до
статті 15 Цивільного кодексу України та
статті 3 Цивільного процесуального
кодексу України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею 15 Закону України від 06 жовтня
1998 року № 161- XIV «Про оренду землі»,
визначити істотність цих умов, а також
з'ясувати у чому саме полягає порушення
їхніх законних прав.

В матеріалах справи не знаходять
свого підтвердження обставини, на які
посилаються позивачі ( орендодавці) як
на підставу своїх позовних вимог та
порушення належних їм прав.

Поряд з цим, колегія суддів
звертає увагу на те, що незадоволення
умовами оренди земельних ділянок,
наявність яких була встановлена в
судовому засіданні згідно пояснень
позивача, може бути усунена шляхом
зміни умов договорів оренди земель у
разі звернення сторін з такими
пропозиціями, що передбачено чинним
законодавством та положеннями самих
оспорюваних договорів.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування рішення Зіньківського
районного суду Полтавської області від
10 грудня 2013 року з ухваленням нового,
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до
Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія» про розірвання договорів
оренди земельних ділянок та стягнення
заборгованості по орендній платі в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського
багатопрофільного кооперативу
«Росія»- задовольнити.

Рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 10 грудня
2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до
Сільськогосподарського
багатофункціонального кооперативу
«Росія» про розірвання договорів
оренди земельних ділянок та стягнення
заборгованості по орендній платі -
відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ________
В.І. Корнієнко

Судді: ________ Г.Л. Карпушин
________П.С. Абрамов