Справа № 2/434/406/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
Артемівський районний
суд міста Луганська в складі :

головуючого-судді
Труфанової М.О.,

при секретарі:
Тишакової О.А.

за участю представника позивача
Леоненко Б.В.

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом Дочірнього
підприємства «Луганський
холодокомбінат» Відкритого
акціонерного товариства
«Луганськхолод» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди у зв"язку з
недостачею,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить,
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду спричинену недостачею в сумі
155164,50 грн. та судові витрати по сплаті
судового збору - 1551,65 грн. Обгрунтовує
свої вимоги тим, що відповідач
перебувала з позивачем в трудових
відносинах та згідно наказу № 155-к від
09.11.2006 р. займала посаду кладовщика.
Згідно наказу № 155/1-к від 10.11.2006 р. за
відповідачем як за матеріально
відповідальною особою технологічного
цеху були закріплені камери № 1, 4, 5 , 11,
20, 41 (склад сировини № 3). Відповідачем
підписано договір про колективну
матеріальну відповідальність та
згідно затвердженої 03.09.2009 р. Робочої
інструкції кладовщика до її обов"язків
входило приймання, зберігання та
переміщення різних матеріальних
цінностей. На підставі наказу № 6 від
01.03.2012 р. у ввіреному відповідачу цеху в
період з 01.03.2012 р. по 09.03.2012 р. було
проведено інвентарізацію, в ході якої
було виявлено недостачу цукру-песку в
кількості 18450 кг на загальну суму 155164,50
грн, що підтверджується актом
контрольної перевірки інвентарізації
цінностей склада № 3 від 01.03.2012 р.
Наявність цукру на складі № 3 до
інвентарізації підтверджується Актом
контрольної перевірки інвентарізації
цінностей склада № 3 від 28.10.2011 р. Згідно
проведеного службового розслідування
від 13.03.2012 р. встановлено, що доступу до
складських приміщень сторонні особи не
мали, всі замки, контрольні пломби, та
вхідні дверці цілі та пошкоджень не
мають; відсутній цукор мав перебувати в
камерах № 1 та № 11, в інших камерах
наявність цукру встановлено не було; з
жовтня 2011 р. із ввірених ОСОБА_3 камер
зберігання цукор-песок нікуди не
переміщувався та невідвантажувався.
Вважає, що відповідач повинна
відшкодувати підприємству вказану
шкоду від повідно до Договору про
коллективну материальну
відповідальність. Інші члени колективу
технологічного цезу звільнені від
відшкодування шкоди на підставі
підпункту "б" п. 16 вказаного Договору у
зв"язку з встановленням конкретної
особи (ОСОБА_3) винної в причинені шкоди.
Добровільно відшкодовувати завдану
шкоду відповідач відмовляється.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позов та просив
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, та суду
пояснила, що вона дійсно працювала
кладовщиком на підприємстві позивача,
знаходилася у прямому підпорядкуванні
начальника технологічного цеху ОСОБА_4
Робота була сезонна, з кінця жовтня до
квітня наступного року склад сировини
закривався та завжди провадилася
інвентарізація. В кінці жовтня 2011 р. на
її складах була проведена
інвентарізація та ніякої недостачі не
було, згідно акту на складі залишилося
46681,88 т цукру. Склади були нею закриті на
ключ та опломбовані пломбіраторами
комісійно. Склад сировини був
зачинений до наступного сезону. В
скорочений тиждень вона мала виходити
на роботу один раз на тиждень на
повний робочий день. Цукор
знаходився в камері за № 11 та в
камері № 1. Камера № 11 знаходилася на
пероні на вулиці у дворі ДП "
Луганський холодокомбінат" ВАТ
"Луганськхолод", над нею була камера
спостереження, яку зняли до 27.02.2012
року. Камера № 1 знаходилася в
підвальному приміщенні інших складів,
які не освітлювалися періодично. Крім
того, в підвалі ще є камери, які
орендуються іншим підприємством. Ці
підвальні склади зачиняються
загальними дверима і опломбовуються
начальником технологічного цеху -
ОСОБА_4 Крім цього ОСОБА_4 опломбовує
також і ліфти в підвальних складах.
Ключі та пломбіратор від центральних
дверей знаходилися у неї. У кожного
кладовщика були свої ключі від
складів та свій пломбіратор. До 2010
року ключі від складів та
пломбіратори зберігалися у
кладовщиків, зі зміною керівництва
нас повідомили, що ключі від складів
ми мусимо здавати начальнику
технологічного цеху - ОСОБА_4, з жовтня
2011 року ключі знаходилися в
диспетчерській, за наказом ОСОБА_4
Диспетчерську кімнату в кінці
робочого дня закривали на ключ, та
здавали його під розпис до охорони.
В листопаді та грудні вона виходила
на роботу, але камери не відкривала,
з моменту проведення інвентаризації
від 28.11.2011 року по 27.02.2012 року цукор з
камер не видавався. В лютому 2012 року
їй зателефонувала ОСОБА_4 та запитала
де знаходиться ключ від камери № 1,
якій вона відповіла що всі ключі від
камер на одній зв'язці і в неї його
немає. Через деякий час вона
повідомила, що знайшла його окремо в
ящику стола. 20.02.2012 року, її викликали
на роботу у зв'язку з тим, що на
складі № 11 збираються робити ремонт і
необхідно було перевести цукор та
іншу сировину до інших складів. Вона
вийшла на роботу і займалася
переміщенням цукру і іншої сировини
до складу № 1. 27.02.2012 року я вирішила
перерахувати усю сировину. Я
підрахувала цукор та зрозуміла, що не
вистачає значної кількості цукру, та
попросила ОСОБА_5, старшого кладовщика
допомогти порахувати цукор, коли
порахували - не вистачало 18 450 кг цукру.
Після чого, вона повідомила про це
ОСОБА_4 та написала службову записку,
але керівництво ні яким чином не
відреагувало на її прохання,
робітників міліції не викликали. В
березні 2012 року її викликали та
повідомили, що вона мусить сплатити
гроші за цукор. 14.03.2012 року вона пішла
до міліції, але поки туди доїхала,
керівництво вже знаходилося в
міліції і писало заяву. Через 3 дні
було проведено інвентаризацію
матеріальних цінностей її складів.
09.03.2012 р директором Поповим С.П. був
виданий наказ №10 про проведення
начальником охорони Сурженко В.Г.
службового розслідування та 13.03.2012
року була надана докладна записка
від начальника охорони, згідно до
якої була виявлена нестача цукру 18450
кг та кондитерської глазурі 20 кг. Її
було відсторонено від роботи та 16.07.2012
року звільнили за п.2 ст. 41 КзоТ
України ( втрата довіри).

Цукор вона не викрадала, виконувала
свої обов"язки належним чином. Згідно
постанови про припинення
кримінального переслідування від
24.05.2012 року кримінальне провадження
щодо нею припинено. Вважає позов не
обгрунтованим та просила відмовити в
його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, та підтримав
свого довірителя в повному обсязі.
Просила у позові відмовити.

Вислухавши сторони, пояснення
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_5, ОСОБА_11, дослідивши письмові
матеріали цивільної справи, матеріали
кримінальної справи за фактом скоєння
злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК
України судом встановлено, що -

19.01.2006 року відповідач прийнята на
роботу до ДП "Луганський
хладокомбінат" ВАТ "Луганськхолод" на
підставі наказу № 5-1/к, товароведом в
технологічний цех (а.с. 21). 13.11.2006 року
згідно до наказу № 155 -к переведена на
посаду кладовщика технологічного
цеху (а.с. 20). Згідно наказу № 155/1-к від
10.11.2006 р. за відповідачем як за
матеріально відповідальною особою
технологічного цеху були закріплені
камери № 1, 4, 5 , 11, 20, 41 (склад сировини №
3) (а.с. 22). Відповідачем підписано
типовій договір про колективну
матеріальну відповідальність без дати,
номеру та вказівки часу, з якого він
набирає чинності (а.с. 24) та згідно
затвердженої 03.09.2009 р. Робочої
інструкції кладовщика (а.с. 23) до її
обов"язків входило приймання,
зберігання та переміщення різних
матеріальних цінностей. Згідно до
протоколу № 14 від 05.09.2011 року з 12.09.2011 р.
(а.с. 134), та згідно до наказу № 61 від
09.09.2011 року (а.с. 61) ДП " Луганський
холодокомбінат" ВАТ "Луганськхолод"
встановлена скорочена робоча неділя,
що також підтверджується табелями
робочого часу, згідно до яих
відповідач виходила один раз на
тиждень на роботу. 28 жовтня 2011 року
згідно до актів була проведена
інвентаризація матеріальних
цінностей, нестачі на складах у
відповідачки не було виявлено, та на
складі залишилося 46681,88 т цукру (а.с.
26-32). Склади відповідачкою в
присутності комісії були закриті на
ключ та опломбовані пломбіраторами,
тобто комісійно. Склад сировини був
зачинений до наступного сезону.
Ключі від всіх їй ввірених
складських приміщень та пломбіратор
знаходилися в диспетчерській на
підприємстві, згідно до розпорядження
ОСОБА_4, відповідачка зробила всі
необхідні заходи для збереження
підзвітних матеріальних цінностей.
Згідно до п. 1.4.1 Робочої інструкції
відповідачка підпорядковувалась
ОСОБА_4, яка є начальником
технологічного цеху (а.с. 23).
Диспетчерську кімнату в кінці
робочого дня закривали на ключ, та
здавали його під розпис до охорони,
що підтвердили свідки: ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_5 Згідно актів, наданих
відповідачем суду за час знаходження
її на скороченій неділі, склади
періодично відчиняли, та з них
видавалася сировина (а.с. 88-92), що не
заперечувалося представником позивача
в ході судового розгляду та який
підтвердив той факт, що сировина
відгружалася зі складу сировини без
ОСОБА_3 Підзвітні склади відповідача
відчинялися без її відому та з
дозволу начальника технологічного
цеху - ОСОБА_4

27.02.2012 року відповідач вийшла на
роботу, перерахувала цукор, у зв'язку з
переміщенням та виявила недостачу
значної кількості цукру. Після чого,
запросила ОСОБА_5 - старшого кладовщика
допомогти їй порахувати цукор, після
підрахунку була виявлена недостача 18
450 кг цукру, що було підтверджено в ході
судового засідання свідком ОСОБА_5
Надалі відповідач звернулася до
начальника технологічного цеху -
ОСОБА_4 та повідомила про недостачу,
після чого про недостачу було
докладено заступнику директора ОСОБА_9,
керівництво ДП «Луганський
холодокомбінат» ВАТ «Луганськхолод» з
цього приводу в правоохоронні органи
одразу не звернулися, що було
підтверджено в судовому засіданні
свідками ОСОБА_5, ОСОБА_11 27.02.2012 р.
відповідачем була складена термінова
службова записка (а.с. 87), в якій вона
повідомила директора підприємства про
виявлену недостачу; службова записка
зареєстрована в журналі вхідної
кореспонденції позивача 29.02.2012 р. (а.с.
102-103). На підставі наказу № 6 від 01.03.2012 р.
у ввіреному відповідачу цеху в період з
01.03.2012 р. по 09.03.2012 р. було проведено
інвентарізацію, в ході якої було
виявлено недостачу цукру-песку в
кількості 18450 кг на загальну суму 155164,50
грн, що підтверджується актом
контрольної перевірки інвентарізації
цінностей склада № 3 від 01.03.2012 р.
Наявність цукру на складі № 3 до
інвентарізації підтверджується Актом
контрольної перевірки інвентарізації
цінностей склада № 3 від 28.10.2011 р. Згідно
проведеного службового розслідування
від 13.03.2012 р. встановлено, що доступу до
складських приміщень сторонні особи не
мали, всі замки, контрольні пломби, та
вхідні дверці цілі та пошкоджень не
мають; відсутній цукор мав перебувати в
камерах № 1 та № 11, в інших камерах
наявність цукру встановлено не було; з
жовтня 2011 р. із ввірених ОСОБА_3 камер
зберігання цукор-песок нікуди не
переміщувався та невідвантажувався. (т.
1 кримінальної справи а.с. 1, 143, 144, 155).
Згідно до постанови про припинення
кримінального переслідування від
24.05.2012 року кримінальне
переслідування у відношенні ОСОБА_3
припинено згідно до п.2 ст.6 ст. 213 КПК
України в зв"язку з відсутністю в її
діях ознак складу злочину за ч. 4 ст. 191
КК України (а.с. 86) та крімінальне
провадження по вказаній кримінальній
справі в теперешній час зупинено у
зв"язку з необхідністю проведення
слідчих дій для встановлення особи, яка
скоїла вказаний злочин (а.с. 297 крим.
справи т. 1).

Відповідно до ст. 135-2 КЗпП України при
спільному виконанні працівниками
окремих видів робіт, зв'язаних із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації. Письмовий договір про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).

Перелік робіт, при виконанні яких
може запроваджуватися колективна
(бригадна) матеріальна
відповідальність, умови її
застосування, а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність розробляються за
участю профспілкових об'єднань України
та затверджуються Міністерством праці
України.

За змістом ч. 2 п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року № 14 "Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками", виходячи з вимог
цивільного процесуального
законодавства, суд у кожному випадку
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин, від
яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП
України залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

Відповідно до ч. 2 п. 14 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року № 14 "Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками", умови
колективної (бригадної) матеріальної
відповідальності визначаються
письмовим договором, укладеним між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади) на
підставі Типового договору про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність.

Згідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону " Про
колективні договори і угоди" Положення
колективного договору поширюються
на всіх працівників підприємств
незалежно від того, чи є вони членами
профспілки, і є обов'язковими як для
роботодавця, так і для працівників
підприємства. Положення генеральної,
галузевої (міжгалузевої),
територіальної угод діють
безпосередньо і є обов'язковими для
всіх суб'єктів, що перебувають у
сфері дії сторін, які підписали угоду.
Колективний договір, угода набирають
чинності з дня їх підписання
представниками сторін або з дня,
зазначеного у колективному договорі,
угоді.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала або майну
громадянина підлягає відшкодуванню
особою, яка її завдала, у повному
обсязі.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі тих доказів,які надали
сторони. Ст. 60 ЦПК України закріплює
обов'язок сторін довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно, до положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року N 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" передбачено, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв"язок та є вина зазначеної
особи.

Проаналізувавши всі докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає. Оскільки
позивачем не доведений факт заподіяння
шкоди відповідачем у наслідок його
непровомірних дій, причинний зв"язок
між шкодою та винними діями
відповідача, наявність вини
відповідача; кримінальне
переслідування у відношенні
відповідача припинено в зв"язку з
відсутністю в її діях ознак складу
злочину за ч. 4 ст. 191 КК України (а.с. 86)
та крімінальне провадження по вказаній
кримінальній справі в теперешній час
зупинено у зв"язку з необхідністю
проведення слідчих дій для
встановлення особи, яка скоїла
вказаний злочин, постанова набрала
законної чинності та не оскаржена
позивачем в законному порядку.

Кім того, при винесенні рішення суд не
може покласти в основу рішення типовий
Договір про колективну матеріальну
відповідальність, на якій посилається
позивач як на підставу стягнення з
відповідача завданої шкоди у зв"язку з
недостачею, оскільки він не містить
номеру, дати його укладання та вказівки
часу, з якого він набирає чинності (а.с.
24), згідно його змісту Договір мав
набрати чинності з конкретного часу,
але не встановлена дата з якої він
буде чинний.

Відповідач вчинила всі дії для
схоронності сировини в камерах,
виявила недостачу та повідомила про це
керівництво підприємства. Тому суд, при
винесенні рішення не може покласти в
основу рішення пояснення свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_9, та ОСОБА_8 в цієї
частині, оскільки вони протирічать
письмовим доказам по справі, а саме:
терміновій службовій записці
відповідача від 27.02.2012 р., журналу
вхідної кореспонденції позивача,
постанові про припинення
кримінального переслідування від
24.05.2012 року та інш, а також поясненням
свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, яким у
суда не має підстав не вірити, оскільки
вказані свідки були допитані у
судовому засіданні, попередження про
кримінальну відповідальність судом, їх
пояснення стабільні та не протирічать
письмовим доаказам по справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що
підстав для задоволення позову не має.

На підставі викладеного ст. 1166 ЦК
України, ППВСУ «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р.,
ППВСУ «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. та
керуючись ст. ст., 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Дочірнього підприємства
«Луганський холодокомбінат»
Відкритого акціонерного товариства
«Луганськхолод» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, у зв"язку з
недостачею, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Артемівський районний суд м. Луганська
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
М.О. Труфанова