Номер провадження № 22-ц/785/1611/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової
А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л.,
Таварткіладзе О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника
прокуратури Одеської області -
Харітонової О.Є.,

позивача ОСОБА_3,
представника Одеської міської ради -
Стефановської О.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом заступника прокурора
Суворовського району м. Одеси в
інтересах Одеської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди, за апеляційними
скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 15 серпня 2013 року, -

встановила:

26.03.2013р. , уточнивши позовні вимоги
заступник прокурора Суворовського
району м. Одеси в інтересах Одеської
міської ради звернувся до суду з
позовом до відповідачів про
зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_7 звільнити
будівлю кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
територія гідропарку «Лузанівка», на
земельній ділянці площею 0,0741 га.

Також прокурор просив зобов'язати
ОСОБА_3, ОСОБА_5 привести земельну
ділянку площею 0,0741 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, територія
гідропарку «Лузанівка», в попередній
стан, шляхом знесення самочинно
збудованих будівлі кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2» площею 291,4 кв.м. та
літнього майданчика площею 0,0450 га та
повернути за актом приймання-передачі
земельну ділянку площею 0,0741 га державі
в особі Одеської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в дохід
державного бюджету шкоду за самовільне
зайняття земельної ділянки в сумі 302,32
грн.

В обґрунтування позовних
вимог, позивач посилався на те, що під
час проведення перевірки додержання
вимог природоохоронного, земельного та
містобудівного законодавства при
розміщенні і експлуатації об'єктів,
розташованих на узбережжі Чорного моря
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не
оформили у встановленому законом
порядку користування земельною
ділянкою та продовжують незаконно
використовувати самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0311 га на
території пляжу «Лузанівка» під бар з
літнім майданчиком «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Будівництво бару «ІНФОРМАЦІЯ_2»
було здійснено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за
відсутністю дозволу на виконання
будівельних робіт, який видається
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю.

10.02.2012р. Суворовським районним судом м.
Одеси заочним рішенням визнано за
ОСОБА_3 право власності на ? частину
нежитлової будівлі бару загальною
площею 291,4 кв.м. розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_5
право власності на ? частину
нежитлової будівлі бару загальною
площею 291,4 кв.м. розташованої за
адресою: АДРЕСА_2.

Право власності за ОСОБА_3
та ОСОБА_5 зареєстровано в КП «ОМБІ та
РОН» 19.06.2012р. на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 10.02.2012р.

В подальшому ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 02.08.2012р. заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 10.02.2012 р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОМР про
визнання права власності - скасовано.

Однак, відповідно до договору
купівлі-продажу від 23.09.2012р. ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 передали у власність ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в рівних частинах кожному
будівлю бару за адресою: АДРЕСА_2.

Договір купівлі-продажу складено
23.08.2012р., тобто, після скасування
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 10.02.2012р.

26.04.2013р. Державною інспекцією
сільського господарства в Одеській
області складено акт перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства № 000302,
внесено припис № 001104, протокол про
адміністративне правопорушення № 000725
від 07.05.2013р. Постановою від 08.05.2013р.
адміністративна справа закрита,
оскільки в діях ОСОБА_5 вбачаються
ознаки злочину.

Державною інспекцією сільського
господарства в Одеській області
розраховано шкоду, за Методикою
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 25.07.2007
року № 963. Внаслідок самовільно
зайнятої земельної ділянки загальною
площею 0,0450 га відповідачами заподіяно
державі шкоду у розмірі 302,32 грн.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі.

Представник Одеської
міської ради, підтримала заявлені
вимоги.

Відповідач ОСОБА_7
заперечував проти позову та посилався
на те, що він не будував зазначену
споруду та не повинен відповідати за
дії інших осіб.

Інші відповідачі в судове
засідання не з'явились, повідомлені
належним чином, надали суду клопотання
про відкладення розгляду справи, які
судом визнано неповажними.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 15.08.2013р. позов заступника
прокурора Суворовського району м.
Одеси в інтересах Одеської міської
ради - задоволено частково.

Суд зобов'язав ОСОБА_3,
ОСОБА_5 знести самочинно збудовану
будівлю кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
площею 291,4 кв.м., літній майданчик
площею 0,0450 га, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних
вимог - відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного
суду м. Одеси від 20.08.2013р. виправлена
описка в рішенні суду від 15.08.2013р. , з
адреси: АДРЕСА_1 на адресу:
АДРЕСА_2(а.с.143).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
позові, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому посилається на те, що
справа розглянута у її відсутність,
вона на теперішній час звернулась до
Одеської міської ради для оформлення
земельної ділянки , на якій знаходяться
побудовані споруди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
позові, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому посилався на те, що
справа розглянута в його відсутність,
судовим рішенням його незаконно
зобов'язано знести самочинно
збудовану будівлю кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2», площею 291,4 кв.м., літній
майданчик площею 0,0450 га, які на
теперішній час належать ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в рівних частинах на підставі
договору купівлі - продажу від 23.09.2012р.,
який дії на теперішній час.

В судовому засіданні представник
прокуратури Одеської області -
Харітонова О.Є., представник Одеської
міської ради - Стефановська О.А. просили
апеляційні скарги відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_3 просив апеляційні
скарги задовольнити, рішення суду
скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Інші сторони до суду не прибули, про
час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази. Зважаючи на вимоги ч. 2
ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційних скарг,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню частково, а рішення суду
скасуванню , з постановленням нового
рішення про відмову в позові з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні
вимоги заступника прокурора
Суворовського району м. Одеси в
інтересах Одеської міської ради, суд
першої інстанції виходив з того, що
будівництво бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
літнього майданчика було здійснено
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, за
відсутністю дозволу на виконання
будівельних робіт, який видається
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю.
Кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_2» розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, на території
гідропарку «Лузанівка», на земельній
ділянці площею 0,0741 га, що знаходиться у
межах м. Одеси та відноситься до земель
комунальної власності, яка не була
надана відповідачам для будівництва ,
а тому позовні вимоги про знесення
самочинного будівництва, кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2» з літнім майданчиком,
особами які здійснили це будівництво -
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів повністю не
погоджується з таким висновком суду з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту права про
повернення земельної ділянки та
знесення самочинного будівництва,
позивач в силу ст. 10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України розглядає цивільні справи в
межах заявлених позовних вимог.

Отже, при вирішенні спору суд
повинен встановити наявність в особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або законного
інтересу, на захист якого подано позов,
а також з'ясувати питання про наявність
чи відсутність факту їх порушення або
оспорювання.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за
договором купівлі - продажу від 11
березня 2008р. придбали у ОСОБА_8 бар
«ІНФОРМАЦІЯ_3» загальною площею 22,1
кв.м., за адресою: АДРЕСА_2(а.с.14 -16).
Договір купівлі - продажу бару
«ІНФОРМАЦІЯ_3» посвідчений
нотаріально, а право власності на
придбану будівлю бару «ІНФОРМАЦІЯ_3»
було зареєстровано за ними
19.03.2008р.(а.с.109).

В результаті пожежі, що сталася у
барі «ІНФОРМАЦІЯ_3», згідно акту про
пожежу від 29.01.2008р., майно пожежею було
знищено. З метою здійснення
господарської діяльності,
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
здійснено самочинне будівництво
приміщення, яке використовується ними
як кафе - бар « ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.109).

Без будь-яких дозвільних документів
на право користування земельною
ділянкою, без дозволу на виконання
будівельних робіт на території пляжу
«Лузанівка» ОСОБА_3 та ОСОБА_5
побудували та розмістили капітальну
будівлю, зайнявши самовільно земельну
ділянку, та використовуючи її під бар з
літнім майданчиком «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Будівництво бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2» було здійснено ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 за відсутністю дозволу на
виконання будівельних робіт, яке
видається Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю.

На адресу відповідачів
неодноразово складались акти та
приписи, щодо порушення норм
земельного законодавства відносно
самовільного захвату земельної
ділянки та самочинного будівництва на
земельній ділянці (а.с.69-103).

Земельна ділянка, на якій знаходяться
самовільні споруди, розташована на
території парку - пам'ятки садово -
паркового мистецтва місцевого
значення ім. Котовського (охоронне
зобов'язання №115 від 12.12.2002р.(а.с.54,56-58).

10.02.2012р. Суворовським районним судом м.
Одеси заочним рішенням визнано за
ОСОБА_3 право власності на 12 частину
нежитлової будівлі бару загальною
площею 291,4 кв.м. розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_5
право власності на 12 частину
нежитлової будівлі бару загальною
площею 291,4 кв.м. розташованої за
адресою: АДРЕСА_2(а.с.18-19).

Право власності за ОСОБА_3
та ОСОБА_5 зареєстровано в КП «ОМБІ та
РОН» 19.06.2012р. на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 10.02.2012р.(а.с.17,21).

В подальшому ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 02.08.2012р. заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 10.02.2012р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до Одеської
міської ради про визнання права
власності - скасовано. Ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 23.11.2012р. позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 залишено без розгляду(а.с.11).

Однак, відповідно до договору
купівлі-продажу від 23.09.2012р.
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передали
у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних
частинах кожному будівлю
вищевказаного бару за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 291,4 кв.м.(а.с.24).

Право власності за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 зареєстровано в КП «ОМБІ та
РОН» - 19.11.2012р. на підставі договору
купівлі - продажу від 23.09.2012р.(а.с.22,23).

Колегія суддів перевірила доводи
апелянта ОСОБА_6, яка посилалась на те,
що вона звернулася до Одеської міської
ради щодо отримання права на
користування земельної ділянки, на
якій розміщена будівля кафе - бару «
ІНФОРМАЦІЯ_2». Згідно відповіді від
16.12.2013р., яка надана представником
Одеської міської ради, звернення про
оформлення документів на
землекористування за адресою: АДРЕСА_2,
на ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
відсутні. 23.05.2011р. ОСОБА_5 звертався із
заявою на адресу Одеської міської ради
про оформлення документів на
землекористування, але документи не
отримав(а.с.6-7 ).

26.03.2013р. прокурор в інтересах
Одеської міської ради, звернувся до
суду з позовом про визнання договору
купівлі - продажу від 23.09.2012р. між
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7
недійсним (а.с.1-5).

28.05.2013р., остаточно уточнивши
позовні вимоги прокурор звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення матеріальної
шкоди(а.с.47-52).

В позовних вимогах прокурор просив
зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнити
будівлю кафе - бару, загальною площею
291,4 кв.м., що розташований на земельній
ділянці 0,0741 га та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, фактично
розташований на території «Гідропарку
«Лузанівка».

Також прокурор просив зобов'язати
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 привести земельну
ділянку загальною площею 0,0741 га,
розташовану за адресою АДРЕСА_2, на
території «Гідропарку «Лузанівка» у
попередній стан шляхом знесення
самочинно збудованих будівлі - кафе -
бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною площею
291,4 кв.м., літнього майданчика площею
0,0450 га та повернути за актом приймання
- передачі земельну ділянку загальною
площею 0,0741 га за належністю державі в
особі Одеської міської ради.

За загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво, не набуває права
власності на нього( ч.2 ст.376 ЦК
України).Самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані(будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснила
самочинне будівництво ст.376 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.41 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ст.373 ЦК України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до вимог
закону.

Згідно до ст.116 Земельного
Кодексу України підставами набуття
права на землю(земельну ділянку) є
рішення органів місцевого
самоврядування в межах їх компетенції.

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним(ст.387 УК України).

Статті 387, 388 ЦК України
передбачають право власника на
витребування майна із чужого
незаконного володіння.

Під час розгляду справи, колегією
суддів звернута увага на те, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 набули
незаконно право власності на
самочинне будівництво на підставі
рішення суду від 10.02.2012р., яке в
подальшому було скасовано. Самовільне
будівництво було здійснено на
земельній ділянці, яка їм не була
відведена в установленому законом
порядку для будівництва вищевказаних
споруд. За договором купівлі - продажу
від 23.09.2012р. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продали
самочинне будівництво відповідачам
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які на теперішній час
користуються кафе - баром
«ІНФОРМАЦІЯ_2», загальною площею 291,4
кв.м. та літнім майданчиком.

Договір купівлі - продажу від
23.09.2012р. між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на теперішній час діє та
неоспорений в судовому порядку.

Стаття 204 ЦК України передбачає
презумпцію правомірності угоди, якою
її недійсність прямо не встановлена
законом або якщо вона невизнана судом
недійсною.

Відтак, оскільки спірний договір
купівлі - продажу від 23.09.2012р. є чинним,
позивачем в судовому порядку
неоспорений, недійсним судом не
визнаний, він підлягає виконанню, і
тільки в разі його недійсності
наступають наслідки передбачені
законом.

Між тим, рішенням суду зобов'язано
колишніх власників ОСОБА_3, ОСОБА_5
знести самочинно збудовану будівлю
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», площею 291,4
кв.м., літній майданчик площею 0,0450 га, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2, які на
теперішній час за договором купівлі -
продажу від 23.09.2012р. не є власниками
спірних приміщень.

Таким чином, прокурором вибрано
помилково спосіб захисту для звернення
до суду в інтересах Одеської міської
ради щодо зобов'язання колишніх
власників ОСОБА_3, ОСОБА_5 знести
самочинно збудовану будівлю кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_2», площею 291,4 кв.м., літній
майданчик площею 0,0450 га, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_2, оскільки на
теперішній час вони не є власниками
кафе - бару, а власниками самовільно
збудованих приміщень є ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на підставі договору купівлі -
продажу від 23 вересня 2012р., який
неоспорений в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
неправильний спосіб захисту є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та відмови в
задоволенні позову прокурору.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 15
ЦПК України позивач не позбавлений
можливості звернутися до суду із
позовом про захист свого порушеного,
невизнаного або оспорюваного права, у
тому числі і з позовом про визнання
договору купівлі - продажу недійсним ,
витребування майна з чужого
незаконного володіння з підстав,
передбачених чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1п.2,
309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково .

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 серпня 2013 року скасувати.

В позові заступника прокурора
Суворовського району м. Одеси в
інтересах Одеської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе