Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц- 797/117/14 р.
інстанції Семенуха Т.Б.
Доповідач в апеляційній
інстанції Моцний М.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді -
Моцного М.В.,

суддів - Клочка
В.П., Козуб О.В.,

за участю:

секретаря -
Мазнєва Ю.М.,

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Севастополі
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Нахімовського районного суду м.
Севастополя від 16 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про виділ частки майна у натурі,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 у серпні 2012 року
звернувся до суду з позовом у якому
просив виділити в натурі належну йому
1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та
припинити право спільної часткової
власності сторін на вказаний житловий
будинок.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він
та відповідач ОСОБА_5 на праві
спільної часткової власності
володіють зазначеним житловим
будинком. Внаслідок неприязних
стосунків між сторонами спільне
користування будинком являється не
можливим, а тому позивач звернувся до
суду із позовом про виділ його частки
та припинення права спільної часткової
власності, оскільки у добровільному
порядку дійти згоди щодо користування
спірним будинком сторони не змогли.

Рішенням Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 16 жовтня 2013 року у
задоволенні вимог позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить його скасувати,
як таке що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, а тому просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення позивача та його
представника в підтримання
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні вимог позову, суд першої
інстанції виходив з того, що у склад
спірного житлового будинку входять
самовільні побудови, що унеможливлює
його реальний виділ. До того ж суду не
надано дозволу уповноважених органів
на проведення перебудови житлового
будинку, яка є необхідною для
проведення виділу долі позивача.

З таким висновком погоджується колегія
суддів апеляційного суду.

Згідно 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до положень статті 356 ЦК
України власність двох чи більше осіб
із зазначенням частки кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно із частинами першою, третьою
статті 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою; кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Судом першої інстанції встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 на праві спільної часткової
власності, а саме: позивачу належить 1/3
частка будинку на підставі заочного
рішення Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 10.12.2009 року та 2/3
частки належать відповідачу на
підставі свідоцтва про право власності
від 05.09.1996 року.

Частиною першою статті 364 ЦК України
передбачено право співвласника на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі
спільного майна - це перехід частини
цього майна у власність учасника
спільної власності пропорційно його
частки в праві спільної власності й
припинення для цієї особи права на
частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній
частковій власності, впливає на
порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої
статті 364 ЦК України, якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки
зі спільного нерухомого майна в
порядку статті 364 ЦК України право
спільної часткової власності
припиняється, при виділі частки із
спільного нерухомого майна власнику,
що виділяється, та власнику (власникам),
що залишаються, має бути виділена
окрема площа, яка повинна бути
ізольованою від приміщення іншого
(інших) співвласників, мати окремий
вихід, окрему систему
життєзабезпечення (водопостачання,
водовідведення, опалення тощо), тобто
складати окремий об'єкт нерухомого
майна в розумінні статті 181 ЦК України
та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту
нерухомого майна реєстраційного
номера, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію
об'єктів нерухомого майна для
реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу,
виділу та розрахунку часток житлових
будинків, будівель, споруд, іншого
нерухомого майна при підготовці
проектних документів щодо можливості
проведення цих робіт визначається
Інструкцією про проведення поділу,
виділу та розрахунку частко об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06.2007 року № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4
зазначеної Інструкції поділ об'єкта
нерухомого майна (виділ частки) на
окремі самостійні об'єкти нерухомого
майна здійснюються відповідно до
законодавства на підставі висновку
щодо технічної можливості такого
поділу (виділу) з дотриманням чинних
будівельних норм та з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції
передбачено, що не підлягають поділу
об'єкти нерухомого майна, до складу
яких входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти нерухомого майна. Питання щодо
поділу об'єктів нерухомого майна може
розглядатись лише після визнання права
власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з
нормами статей 316, 317, частинами першою,
другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей
316, 317 ЦК України право власності - це
право особи володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на свій
розсуд, але у межах, передбачених
законом, здійснення особою самочинного
будівництва відповідно до частини
другої статті 376 ЦК України не породжує
в неї права власності на таке майно,
відтак виключає це майно із цивільного
обороту.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України
самочинним будівництвом є не тільки
новостворений об'єкт, а і об'єкт
нерухомості, який виник в результаті
реконструкції, капітального ремонту,
перебудови, надбудови уже існуючого
об'єкта, здійснених без одержаного
дозволу місцевих органів виконавчої
влади чи органів місцевого
самоврядування, розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, дозволу на
виконання будівельних робіт, наданого
органами архітектурно-будівельного
контролю, оскільки в результаті таких
дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на
який власником (власниками) отримано
право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу
яких входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти не є об'єктами права власності
(ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть
бути предметом поділу (виділу) згідно
із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
05.06.2013 року № 346/347 проведеної
Севастопольським відділенням
Харьківського науково-досліднього
інститутом судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса розділ житлового
будинку АДРЕСА_1 з урахуванням часток
сторін без проведення переобладнання
та перепланування не можливий. Усі
варіанти виділу наведені у висновку за
умови переобладнання житлового
будинку відповідно до вимог БДН А.3.1-5-96
«Організація будівельного
виробництва» та «Положення про порядок
надання дозволу на проведення
будівельних робіт». Дозвіл на
виконання будівельних робіт надається
інспекціями
державного-архітектурно-будівельного
контролю, на підставі затвердженої у
встановленому порядку проектної
документації, за наявності дозволу
районної адміністрації, газового
господарства та державної пожежної
інспекції (а.с. 66-79).

Також з зазначеного експертного
дослідження видно, що на земельній
ділянці на якій розмішено спірний
житловий будинок є самовільно зведені
будівлі та споруди, а саме: мансарда над
літ. А, навіс літ а1, а2, прибудова з
підвалом літ. а3, сарай літ. Б, сарай літ.
В, сарай літ. Г.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідні дозволи на переобладнання
та дозвіл на виконання будівельних
робіт відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає
вірними висновки суду першої інстанції
щодо неможливості виділу позивачу
частини спірного житлового будинку,
оскільки у його склад входять
самовільно збудовані (реконструйовані,
переплановані) об'єкти, за відсутності
відповідного дозволу на проведення
перебудови, а тому підстави для
задоволення вимог позову відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
04.12.2013 року у справі № 6-130 цс 13.

Доводи апеляційної скарги таких
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

За таких обставин слід визнати, що суд
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, а тому, відповідно до вимог ч.1
ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст.ст.313, 314
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 16 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
В.П.Клочко

О.В.Козуб

Апеляційний суд міста Севастополя

Справа № 22ц- 797/117/14 р.
Головуючий в першій

Категорія 5
інстанції Семенуха Т.Б.

Доповідач в апеляційній

інстанції Моцний М.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді -
Моцного М.В.,

суддів - Клочка
В.П., Козуб О.В.,

за участю:

секретаря -
Мазнєва Ю.М.,

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Севастополі
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Нахімовського районного суду м.
Севастополя від 16 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про виділ частки майна у натурі,
-

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ст.ст.313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 16 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
В.П.Клочко

О.В.Козуб