Справа № 140/2865/13-ц Провадження №
22-ц/772/590/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Безрученко А. М.Категорія:
52Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Дочірнього підприємства «Українська
горілчана компанія «Nemiroff» (далі - ДП УКГ
«Nemiroff») про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що наказом № 1044-нк від
19.09.2013 року її було звільнено з роботи у
ДП УКГ «Nemiroff» з посади оформлювача
готової продукції у зв'язку зі змінами
в організації виробництва і праці та
скороченням працівників згідно п. 1 ст.
40 КЗпП України. Даний наказ позивачка
вважає незаконним, винесеним з
порушенням вимог трудового
законодавства України, а тому просила
його скасувати, поновити її на роботі,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду у розмірі 10000
грн.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, представник позивачки
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права та на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, в апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким вказаний позов задовольнити в
повному обсязі.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивачки ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримала повністю та просила її
задовольнити, посилаючись на викладені
в ній доводи.

Представник відповідача Тихонова О.А.,
пославшись на подані нею заперечення,
просила відмовити в задоволенні
апеляційної скарги, зазначаючи, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
представників сторін у справі та
дослідивши матеріали справи вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст. 43 КЗпП України визначено,
що розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадків ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

У відповідності до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП
України одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, працівник, за своїм
розсудом, звертається за допомогою до
державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас власник або уповноважений ним
орган доводить до відома державної
служби зайнятості про наступне
вивільнення працівника із зазначенням
його професії, спеціальності,
кваліфікації та розміру оплати праці.
Державна служба зайнятості пропонує
працівникові роботу в тій же чи іншій
місцевості за його професією,
спеціальністю, кваліфікацією, а при її
відсутності - здійснює підбір іншої
роботи з урахуванням індивідуальних
побажань і суспільних потреб. При
необхідності працівника може бути
направлено, за його згодою, на навчання
новій професії (спеціальності) з
наступним наданням йому роботи.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в
задоволенні позову суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
відповідач звільнив позивачку за п. 1
ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог
чинного трудового законодавства.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що на ДП «УГК «Nemiroff»
відсутня професійна спілка, захист
прав працівників, контроль за
дотриманням адміністрацією
підприємства чинного законодавства
України про працю здійснює Рада
трудового колективу. Функції та
повноваження Ради трудового колективу
визначені Колективним договором ДП
«УГК «Nemiroff» (а.с. 27-30), чинна редакція
якого була зареєстрована в управлінні
праці та соціального захисту
Немирівської районної державної
адміністрації 30.05.2008р., а також
Положенням про Раду трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff» (а.с. 32-34).

Згідно з ч. 3 ст. 64 Господарського
кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
численність працівників і штатний
розпис.

У зв'язку з господарською необхідністю,
зменшенням обсягу виробництва на
зборах Ради трудового колективу ДП
«УГК «Nemiroff» від 16.07.2013 року було
розглянуто звернення керівництва
підприємства про надання згоди Ради
трудового колективу на зміни в
організації виробництва і праці -
ліквідацію Сувенірного цеху № 2 та
скорочення посади оформлювач готової
продукції 1 р. За результатами розгляду
вказаного звернення Рада трудового
колективу прийняла рішення дати згоду
керівництву підприємства на зміни в
організації виробництва та праці -
ліквідацію Сувенірного цеху № 2 та
скорочення посади - оформлювач готової
продукції 1 р., що оформлено протоколом
№ 6 від 16.07.2013р. (а.с.23-25).

16 липня 2013 року було видано наказ №
344-НО, відповідно до якого прийнято
рішення з 19 вересня 2013 року внести
зміни до штатного розпису виробничого
відділу ДП «УГК «Nemiroff» і ліквідувати
Сувенірний цех № 2 в складі: старшого
майстра (1 одиниця), майстра виробничої
дільниці (1 одиниця), оформлювача
готової продукції (18 одиниць),
оформлювача готової продукції 1
розряду (5 одиниць) та скоротити посаду
«оформлювач готової продукції 1
розряду» у виробничому відділі (5
одиниць). Із даним наказом ОСОБА_1 була
ознайомлена 18.07.2013 року під розпис
(а.с.38-39).

Згідно копії трудової книжки позивачка
з 01.08.2006 року була переведена на посаду -
оформлювач готової продукції 2 розряду
(а.с. 9).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49-2 КЗпП
України ОСОБА_1 було особисто
попереджено про наступне вивільнення
за 2 місяці - 18.07.2013 року (а.с.40).

19.09.2013 року ДП «УГК «Nemiroff» видано наказ
№ 1044-НК, відповідно до якого ОСОБА_1
було звільнено з займаної посади,
оформлювача готової продукції, з яким
вона була ознайомлена (а.с. 122).

У доводах апеляційної скарги
представник позивача зазначає, що
судом не було враховано, що позивач до
звільнення працювала на посаді
оформлювача готової продукції 2
розряду, а скорочення стосувалось лише
посад оформлювача готової продукції 1
розряду та оформлювача готової
продукції без зазначення розряду.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що в поняття
«оформлювач готової продукції»
входить і оформлювач готової
продукції, який має відповідний розряд.
Окрім того, позивачка завчасно під
розпис була повідомлена про майбутнє
вивільнення, тому розуміла, що
підлягатиме вивільненню з посади, на
якій на той момент працювала.

Таким чином, певна невідповідність у
повній назві посади в трудовій книжці,
повідомленні про майбутнє вивільнення
та наказі про звільнення не впливає на
факт дотримання відповідачем порядку
вивільнення працівників.

Посилання апелянта на те, що позивачці
не було запропоновано на ДП «УГК «Nemiroff»
іншу роботу не можна вважати
обґрунтованими.

Виходячи з положень ст. 49-2 КЗпП власник
або уповноважений ним орган одночасно
з попередженням про звільнення
зобов'язаний запропонувати працівнику
переведення на іншу роботу, за
відповідною професією чи за
спеціальністю працівника лише у разі
її наявності. Крім того, вказана
правова норма зобов'язує запропонувати
працівнику роботу за відповідною
професією чи спеціальністю, а не
будь-яку роботу.

У протоколі Ради трудового колективу
ДП «УГК «Nemiroff» від 16.07.2013 року № 6
зазначено, що станом на 16 липня 2013 року
в штатному розписі підприємства немає
вакантних посад, які можна було б
запропонувати працівникам, які
підлягають скороченню. Це вбачається і
з відповідних списків вакантних посад
станом на 18.07.2013 року та 19.09.2013 року (а.с.
41-42).

Судом першої інстанції було вірно
встановлено підстави за яких вакантні
посади на підприємстві «вантажника» та
«комірника» не могли бути
запропоновані позивачці.

У відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП
України відповідач довів до відома
Немирівський районний центр
зайнятості про наступне та фактичне
вивільнення працівників шляхом
подання відповідних звітів (а.с. 120-121).

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

ОСОБА_2 не було доведено обставини,
якими вона обґрунтувала свої позовні
вимоги.

Враховуючи, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
проведене звільнення було здійснене ДП
«УГК «Nemiroff» у відповідності до вимог
чинного законодавства і жодних прав
ОСОБА_2 порушено не було, тому доводи
щодо відшкодування завданої позивачці
моральної шкоди не можна прийняти до
уваги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а оскаржуване рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити, рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.В. Жданкін