справа № 208/5919/13-ц
№ провадження 2/208/47/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

06 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді
Нельге Д.В.,

при секретарі
Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія» до ОСОБА_1 «Про
стягнення суми страхового
відшкодування та відсотків річних від
простроченої суми», -

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд стягнути на свою користь з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 5830,40 грн., а
також 3% річних від простроченої суми,
що складають суму у розмірі 503,75 грн.,
разом із понесеними ним судовими
витратами у розмірі 214,60 грн. судового
збору.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що,
06.02.2008р. між відповідачем та позивачем
було укладено договір добровільного
страхування відповідальності
відповідача за непогашення ним
кредиту, за яким позивач, як страховик,
взяв на себе зобов'язання виплатити
кредитору суму страхового
відшкодування у разі невиконання чи
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором, укладеним ним 06.02.2008р. з ПАТ
«Банк Камбіо». Після настання
страхового випадку, позивач, згідно
умов договору добровільного
страхування відповідальності
відповідача, виплатив кредитору
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 6330,40 грн., яка,
частково, у розмірі 500,00 грн. була
повернута позивачу відповідачем. Разом
з цим, сума страхового відшкодування у
розмірі 5830,40 грн. є не сплаченою
відповідачем, на підставі чого, згідно
умов договору страхування та положення
ст.993 ЦК України позивач просить суд
стягнути її з відповідача на свою
користь. Також, на підставі положення
ст.625 ЦК України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь три
проценти річних від простроченої суми,
що складають суму у розмірі 503,75 грн.,
разом із понесеними ним судовими
витратами у розмірі 214,60 грн. судового
збору.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій зазначив, що,
підтримує позов у повному обсязі, та
просить провести розгляд справи за
його відсутності, на підставі наявних у
справі доказів, і, не заперечує проти
заочного розгляду справи у разі неявки
відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, що дозволило
суду визнати його неявку в судове
засідання з неповажних причин та, за
письмовою згодою позивача, відповідно
до ст.224 ЦПК України, провести заочний
розгляд справи у відсутності
відповідача, на підставі наявних у
справі доказів.

Разом з цим, у письмових запереченнях
на позов відповідач ОСОБА_1,
посилаючись на положення ст.267 ЦК
України, просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Як вбачається зі змісту укладеного
06.02.2008р. договору добровільного
страхування відповідальності
позичальника за непогашення кредиту №
004521, позивач, як страховик у даному
договорі, зобов'язався у разі
невиконання чи неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
укладеним ним 06.02.2008р. із ТОВ УКБ «Банк
Камбіо», виплатити вигодонабувачу
(кредитору) по кредитному договору
страхове відшкодування у розмірі суми
прострочених платежів на погашення
заборгованості позичальника по
кредиту перед банком.

Як вбачається з довідки, наданої
позивачу 14.12.2011р. Філією «Донецька
дирекція ПАТ «Банк Камбіо», у зв'язку із
настанням страхового випадку, а саме
неповернення застрахованим за
договором добровільного страхування
боржником ОСОБА_1 передбачених
кредитним договором платежів, ПАТ
«Українська страхова компанія»
здійснила виплату Філії «Донецька
дирекція ПАТ «Банк Камбіо» страхових
платежів за боржника ОСОБА_1 у розмірі
6 330,40 грн., яка, як зазначає позивач, у
розмірі 500,00 грн. була частково
повернута відповідачем позивачу.

Як зазначено у п.5.4 вищевказаного
договору добровільного страхування
відповідальності позичальника за
непогашення кредиту, після сплати
страхового відшкодування до
Страховика переходять у межах
сплаченої суми права вимоги, які
Кредитор має по відношенню до осіб, які
несуть відповідальність за заподіяння
збитків.

Сплативши, таким чином, вигодонабувачу
- Філії «Донецька дирекція ПАТ «Банк
Камбіо» суму страхового відшкодування
у розмірі 6 330,40 грн., позивач,
посилаючись на положення ст.993 ЦК
України, просить стягнути з
відповідача вказану суму, яку він
сплатив кредитору через невиконання
відповідачем взятих на себе за
кредитним договором зобов'язань.

Згідно ст.993 ЦК України, до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача суми страхового
відшкодування у розмірі 5830,40 грн. є
обґрунтованими.

Крім того, згідно ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що, згідно п.5.4.
вищевказаного договору добровільного
страхування відповідальності
позичальника за непогашення кредиту,
після сплати страхового відшкодування
до Страховика переходять у межах
сплаченої суми права вимоги, які
Кредитор має по відношенню до осіб, які
несуть відповідальність за заподіяння
збитків, суд також приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог позивача в частині стягнення з
відповідача встановлених ст.625 ЦК
України трьох процентів річних від
простроченої суми, що складають суму у
розмірі 503,75 грн.

Разом з цим, відповідно до положення
ст.256 ЦК України, особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу у межах
строку позовної давності.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

Перебіг позовної давності стосовно
вимоги страховика про матеріальне
відшкодування починається з моменту
виконання ним свого зобов'язання за
договором добровільного страхування.

Як вбачається з довідки, наданої
14.12.2011р. Філією «Донецька дирекція ПАТ
«Банк Камбіо», першу виплату
страхового відшкодування за договором
добровільного страхування позивач
здійснив 25.11.2008р., відповідно до чого
саме з цього часу позивач мав право
звернутись до суду за захистом свого
порушеного права.

Разом з цим, дослідивши матеріали
справи, суд встановив, що, за захистом
свого порушеного права позивач
звернувся з порушенням строку позовної
давності.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Встановивши, таким чином, в ході
розгляду справи, що, позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права за межами строку
позовної давності, суд, приймаючи до
уваги заяву відповідача про
застосування позовної давності,
вважає за необхідне у задоволенні
даного позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову «Українська
страхова компанія» до ОСОБА_1 «Про
стягнення суми страхового
відшкодування та відсотків річних від
простроченої суми» - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі до Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Нельга Д. В.