УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Весна»,
третя особа - відділ Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Весна»
на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ТОВ «Агрофірма
«Весна», третя особа - відділ
Держкомзему у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, про
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок.

Позовні вимоги мотивувала тим, що на
підставі державних актів на право
приватної власності вона є власником
трьох земельних ділянок, одна з яких
площею 7,520 га та дві по 8,000 га, що
розташовані на території
Павлопільської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетровської області.

27 березня 2008 року між нею та ТОВ
«Агрофірма «Весна» було укладено
договори оренди 265, 266, 267, згідно з якими
вона передала товариству в строкове
платне користування вказані земельні
ділянки.

Відділом Державного комітету по
земельних ресурсах у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
договори оренди №№ 266, 267 зареєстровані
18 травня 2011 року, а договір оренди № 265 -
04 серпня 2011 року.

Вважаючи, що договори оренди землі є
укладеними з моменту їх державної
реєстрації, на момент якої у договорах
була відсутня передбачена частиною
першою статті 15 Закону України від 6
жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду
землі» істотна умова, а саме умова
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, ОСОБА_3 просила
визнати договори оренди недійсними;
зобов'язати відповідача повернути
належні їй земельні ділянки у стані не
гіршому порівняно з тим, у якому вони
були передані в оренду; зобов'язати
відділ Державного комітету по
земельних ресурсах у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
скасувати державну реєстрацію
договорів оренди.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди
землі № 265 від 27 березня 2008 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Нікопольському районі, про що в реєстрі
землі зроблено запис за № 00398 від 4
серпня 2011 року, що укладений між ОСОБА_3
та ТОВ «Агрофірма «Весна», щодо оренди
земельної ділянки, розташованої на
території Павлопільської сільської
ради, площею 7,520 га, кадастровий №
-01-003-0247, та скасовано його
державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір оренди
землі № 266 від 27 березня 2008 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Нікопольському районі, про що в реєстрі
землі зроблено запис за № 00054 від
18 травня 2011 року, що укладений між
ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Весна», щодо
оренди земельної ділянки, розташованої
на території Павлопільської сільської
ради, площею 8,000 га, кадастровий №
-01-002-0332, та скасовано його
державну реєстрацію.

Визнано недійсним договір оренди
землі № 267 від 27 березня 2008 року,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Нікопольському районі, про що в реєстрі
землі зроблено запис за № 00197 від
18 травня 2011 року, що укладений між
ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Весна», щодо
оренди земельної ділянки, розташованої
на території Павлопільської сільської
ради, площею 8,000 га, кадастровий №
-01-002-0333, та скасовано його
державну реєстрацію.

Зобов'язано ТОВ «Агрофірма «Весна»
передати ОСОБА_3 за актами
прийому-передачі спірні земельні
ділянки у стані не гіршому порівняно з
тим, у якому вони були передані в
оренду.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма
«Весна» просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 липня 2013 року
відмовлено ТОВ «Агрофірма «Весна» у
відкритті касаційного провадження на
підставі п. 5 ч. 4 ст.328 ЦПК
України.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 грудня 2013 року цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«Агрофірма «Весна», третя особа -
відділ Держкомзему у Нікопольському
районі Дніпропетровської області, про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки допущено до
провадження Верховного Суду України

Постановою Верховного Суду України
від 19 лютого 2014 року заяву ТОВ
«Агрофірма «Весна» задоволено.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 липня 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Переглядаючи справу в касаційному
порядку, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд й суд
касаційної інстанції, виходив із того,
що договори оренди земельних ділянок
від 27 березня 2008 року не містять усіх
істотних умов, які передбачені ст. 15
Закону України «Про оренду землі»,
зокрема умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду.
Відсутність в договорі оренди землі
однієї з істотних умов є підставою для
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок. Також, суди
зазначили, що договори оренди є
укладеними з моменту їх державної
реєстрації, а тому відсутність в
договорі оренди істотної умови про
передачу у заставу та внесення до
статутного фонду є підставою для
визнання договору недійсним.

Проте, погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3
належать три земельні ділянки, одна з
яких площею 7,520 га та дві по 8,000 га, що
розташовані на території
Павлопільської сільської ради
Нікопольського району
Дніпропетровської області.

27 березня 2008 року між нею та ТОВ
«Агрофірма «Весна» було укладено
договори оренди 265, 266, 267, згідно з якими
вона передала товариству в строкове
платне користування вказані земельні
ділянки.

Відділом Державного комітету по
земельних ресурсах у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
договори оренди №№ 266, 267 зареєстровані
18 травня 2011 року, а договір оренди № 265 -
04 серпня 2011 року.

Статтями 18, 20 Закону України «Про
оренду землі» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації, якщо такий договір
укладений. Після державної реєстрації
укладеного договору оренди землі він
набирає чинності.

Відповідно до пунктів 6 оспорюваних
договорів оренди земельних ділянок
договори діють з моменту державної
реєстрації, а згідно з пунктами 39
договори набирають чинності після
підписання сторонами та державної
реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши
згоди щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
договір, надаючи згоді встановленої
форми.

Частинами 1,2 статті 15 Закону України
«Про оренду землі» встановлені істотні
умови, досягнення згоди з яких є
обов'язковим для укладення договорів
оренди землі. Відсутність у договорах
оренди землі хоча б однієї з істотних
умов є підставою для визнання
договорів недійсними.

На момент укладення 27 березня 2008 року
ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Весна»
договорів оренди, частиною першою
статті 15 Закону України «Про оренду
землі» були встановлені такі істотні
умови для договорів оренди землі:
об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін.

Така істотна умова, як передача у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
на момент укладення 27 березня 2008 року
договорів оренди землі в статті 15
Закону України «Про оренду землі» була
відсутня. Зміни до статті 15 Закону
України "Про оренду землі", якими
передбачено необхідність зазначення в
договорах оренди землі такої умови,
внесено Законом України від 16 вересня
2008 року № 509-VI «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву», який набрав
чинності 14 жовтня 2008 року, тобто після
укладення спірних договорів. Вказаний
Закон України від 16 вересня 2008 року №
509-VI регулює відносини, які виникли з
дня набрання ним чинності і зворотної
дії в часі немає.

Відповідно до ч.2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень першої та (або) апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 336, ч.2
ст. 338 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Весна»
задовольнити.

Рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.С. Ткачук

судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

6

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

№ 6-10168св14

Доповідач: Гримич М.К.

Головуючий у першій інстанції: Багрова
А.Г.