СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Коток К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 листопада 2013р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення неустойки у зв'язку з
несплатою аліментів,

встановила:

у вересні 2013р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 145 541грн. 18коп. неустойки за
несвоєчасну сплату аліментів.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що рішенням суду
відповідач зобов'язаний з 25 січня 2000р.
сплачувати аліменти на утримання їх
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частини всіх видів заробітку
щомісячно, однак аліменти не сплачує, у
зв'язку із чим існує заборгованість у
сумі 47 871грн. 64коп. станом на липень 2013р.

У подальшому позивач збільшила
розмір позовних вимог до 242 058грн. 32коп.
за період з 1 січня 2009р. по 1 вересня 2013р.

Рішенням суду від 11 листопада
2013р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи та
не звернення уваги на ту обставину, що
він тривалий час не працює, не отримує
доходи, не може влаштуватися за
спеціальністю та сплачувати аліменти,
однак по мірі можливості надає
допомогу на утримання дочки. Також
апелянт вважає, що суд безпідставно не
зупинив провадження по справі до
вирішення його позову про визначення
місця проживання дитини з ним.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта та його
представника, які підтримали
апеляційну скаргу і просили у
задоволенні позову відмовити,
пояснення представника позивача, який
заперечував проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 3 квітня 2000р. з відповідача на
користь позивача стягнуто аліменти на
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 25 січня 2000р. і до
досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконує рішення суду і
аліменти не сплачує протягом всього
строку після рішення суду, тому

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/1440/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Ластовка Н.Д.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.позивач має право на отримання
неустойки.

-
2 -

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи, наданим сторонами доказам та
ґрунтується на нормах матеріального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

З довідки Придніпровського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського місько-го управління
юстиції від 9 липня 2013р. встановлено, що
відповідач з січня 2000р. по день видачі
довідки жодного разу аліменти не
сплатив і його борг становить 47 871грн.
(с.с.12).

Вказані обставини не були
спростовані відповідачем та не було
надано доказів у підтвердження
посилань, що він іноді виплачував
аліменти.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що саме з вини відповідача була
допущена заборгованість по сплаті
аліментів, тому позивач має право на
отримання неустойки.

Посилання апелянта на те, що він
тривалий час не працював, не має
можливості працевлаштуватися і
сплачувати аліменти, колегія суддів
вважає безпідставними, так як
відповідачем ні суду першої інстанції,
ні до апеляційної скарги не надані
документи, які підтверджують зазначені
ним обставини.

Доводи апелянта та його
представника про те, що заборгованість
виникла не з вини відповідача і на
нього не можна покладати
відповідальність за не сплату
аліментів, так як заборгованість
виникла з незалежних від нього причин,
а у зв'язку із тим, що він не отримував
заробітну плату, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки відповідач
був обізнаний про свій обов'язок
щомісячно виплачувати аліменти, однак,
свого обов'язку не виконує.

При цьому, апелянтом не надано
доказів у підтвердження того, що він не
працює та не працював, не має
можливості працевлаштування, а також
не отримання ним доходів в інший
спосіб.

На думку колегії суддів, саме
вказані дії свідчать про ухилення
відповідача від сплати аліментів та
підтверджують вину відповідача у
виникненні заборгованості по
аліментам.

Твердження апелянта та його
представника про те, що суд першої
інстанції безпідставно не зупинив
провадження у справі до вирішення його
спору з позивачем про визначення місця
проживання дитини, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
позивачем заявлені вимоги про
стягнення неустойки за несплату
аліментів за період з 1 січня 2009р. по 1
вересня 2013р., а позов про визнання місця
проживання дитини був відповідачем
поданий до суду у листопаді 2013р., тому
результати його розгляду не можуть
вплинути на право позивача отримати
неустойку за період, який передує
поданню позову.

У рішенні суду не наведений розрахунок
пені, а зазначено, що розрахунок
неустойки позивачем виконано
правильно.

Перевіряючи рішення суду в цій частині,
колегія суддів виходить з наступного.

При визначені розміру неустойки суд
повинен був керуватися нормами
Сімейного Кодексу України про те, що
аліменти повинні сплачуватися
щомісячно, роз'ясненнями Верховного
Суду України, які надані у листі від 25
листопада 2009р., та правовою позицією
Верховного Суду України, яка викладена
у справі 6-81цс13, що оскільки
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, то при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.
196 СК України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму, а не

-
3 -

виходячи із загальної суми
заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, якщо
платник аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

З довідки державного виконавця
про заборгованість відповідача по
аліментам вбачається, що вона
розрахована, виходячи із статистичних
даних середньомісячної заробітної
плати по місту Черкаси.

Сторони розмір заборгованості
не оспорювали, а відповідач не надав
докази, на підставі яких можливо
перерахувати заборгованість
відповідно до положень ст. 195 СК
України.

З наданого позивачем розрахунку
неустойки вбачається, що вона
розрахована, виходячи із
заборгованості по аліментам за кожний
місяць окремо, починаючи з 1 січня 2009р.
по 1 вересня 2013р. (с.с.49-52).

Таким чином, неустойка складає: січень
2009р. - 399,28 х 1% х 1706 дні = 6806,94грн.; лютий
2009р. - 399,28 х 1% х 1675 дні = 6683,25грн.; березень
2009р.- 399,28 х 1% х 1647 дні = 6571,53грн.; квітень
2009р. - 399,28 х 1% х 1616 дні = 6439,84грн.; травень
2009р. - 399,28 х 1% х 1584 дні = 6320,16грн.; червень
2009р. - 399,28 х 1% х 1553 дні = 6196,47грн.; липень
2009р. - 423,13 х 1% х 1523 дні = 6442,29грн.; серпень
2009р. - 423,13 х 1% х 1492 дні = 6311,16грн.;
вересень 2009р. - 457,79 х 1% х 1461 дні = 6676,77грн.;
жовтень 2009р. - 457,79 х 1% х 1431 дні = 6539,67грн.;
листопада 2009р. - 457,79 х 1% х 1400 дні = 6398грн.;
грудень 2009р. - 457,79 х 1% х 1370 дні = 6260,90грн.;
січень 2010р. - 473,25 х 1% х 1339 дні = 633,47грн.;
лютий 2010р. - 473,23 х 1% х 1308 дні = 6186,84грн.;
березень 2010р. - 473,25 х 1% х 1280 дні = 6054,40грн.;
квітень 2010р. - 473,25 х 1% х 1249 дні = 5907,77грн.;
травень 2010р. - 473,25 х 1% х 1291 дні = 5765,87грн.;
червень 2010р. - 501,50 х 1% х 1188 дні = 5951,88грн.;
липень 2010р. - 501,50 х 1% х 1158 дні = 5801,58грн.;
серпень 2010р. - 501,50 х 1% х 1127 дні = 5646,27грн.;
вересень 2010р.- 515 х 1% х 1096 дні = 5644,40грн.;
жовтень 2010р. - 515,50 х 1% х 1066 дні = 5489,90грн.;
листопад 2010р. - 515,50 х 1% х 1035 дні =
5330,25грн.;грудень 2010р. - 515,50 х 1% х 1005 дні =
5175,75грн.; січень 2011р. - 542,76 х 1% х 974 дні =
5279,08грн.; лютий 2011р. - 542,76 х 1% х 943 дні =
5111,06грн.; березень 2011р. - 542,76 х 1% х 915 дні =
4959,30грн.; квітень 2011р. - 542,76 х 1% х 884 дні =
4791,28грн.; травень 2011р. - 542,76 х 1% х 854 дні =
4628,68грн.; червень 2011р. - 542,76 х 1% х 823 дні =
4460,66грн.; липень 2011р. - 542,76 х 1% х 793 дні =
4298,06грн.; серпень 2011р. - 542,76 х 1% х 762 дні =
4130,04грн.; вересень 2011р. - 585 х 1% х 731 дні =
4276,35грн.; жовтень 2011р. - 585 х 1% х 701 дні =
4100,85грн.; листопада 2011р. - 585 х 1% х 670 дні =
3919,50грн.; грудень 2011р. - 585 х 1% х 640 дні =
3744грн.; січень 2012р. - 599 х 1% х 609 дні =
3647,91грн.; лютий 2012р. - 599 х 1% х 578 дні =
3462,22грн.; березень 2012р. - 637,25 х 1% х 549 дні =
3497,13грн.; квітень 2012р. - 637,25 х 1% х 518 дні =
3299,66грн.; травень 2012р. - 637,25 х 1% х 488 дні =
3108,56грн.; за червень 2012р. - 662,5 х 1% х 457 дні
= 2012,48грн.; липень 2012р. - 662,50 х 1% х 427 дні =
2826,74грн.; серпень 2012р. - 662,50 х 1% х 396 дні =
2012,48грн.; вересень 2012р.- 662,50 х 1% х 365 дні =
2416,30грн.; жовтень 2012р. - 662,50 х 1% х 335 дні =
2217,70грн.; листопад 2012р. - 662,50 х 1% х 304 дні =
2012,48грн.; грудень 2012р. - 662,50 х 1% х 274 дні =
1813,88грн.; січень 2013р. - 674,50 х 1% х 243 дні =
1637,82грн.; лютий 2013р. - 674,50 х 1% х 212 дні =
1428,88грн.; березень 2013р. - 674,50 х 1% х 184 дні =
1240,16грн.; квітень 2013р. - 674,54 х 1% х 153 дні =
1031,22грн.; травень 2013р. - 674,50 х 1% х 123 дні =
889,68грн.; червень 2013р. - 674,50 х 1% х 92 дні =
620,08грн.; липень 2013р. - 674,50 х 1% х 62 дні =
417,88грн.; серпень 2013р. - 674,50 х 1% х 31 дні =
208,94грн.

Тобто, даний розрахунок складено
відповідно до вищезазначених норм
матеріального права та правового
висновку Верховного Суду України, а
крім того, відповідачем не було
заявлено, що ним оспорюється розмір
неустойки або правильність її
розрахунку.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується із судом першої
інстанції про те, що наведений
позивачем розрахунок неустойки є
правильним.

- 4 -

Частиною 2 ст. 196 СК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Відповідачем ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду не були
надані докази його матеріального та
сімейного стану, тому колегія суддів не
вбачає правових підстав для
застосування зазначеної норми
матеріального права.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 листопада 2013р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: