Справа № 362/3105/13-ц
Провадження № 2/362/128/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 з 1987 по 1994 року. З 1995 року по 1997
року проживали спільно без реєстрації
шлюбу, а з 1997 року по 2012 року знову
спільно проживали разом в
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до рішення Васильківського
міськрайоннного шлюбу Київської
області від 15.11.2012 року шлюб було
розірвано.

В період шлюбу за спільні кошти було
збудовано житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1. 16.02.2006 року на
ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно -
домоволодіння, яка розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Цей житловий будинок
є об'єктом права сумісної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 На сьогодні сторони не
домовились про порядок поділу
нерухомого майна. Таким чином, оскільки
жодного договору про поділ набутого
майна між сторонами укладено не було,
то воно належить кожному в рівних
частках, тобто по 1/2 частині кожному.
Станом на теперішній час вони
знаходяться у вкрай напружених
стосунках, вона навіть змушені з дітьми
з'їхати зі спірного спільного будинку в
орендовану квартиру. В зв'язку з чим
просила визнати за нею право власності
на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_1 подала заяву про збільшення
розміру позовних вимог, а саме: про
визнання за нею права власності на 3/4
частини вказаного житлового будинку
та виділення їй цієї частини в
натурі, в зв'язку з тим, що їх діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з нею,
знаходяться на її утриманні, аліменти
присуджені судом відповідач не
сплачує. Також зазначила, що спірний
будинок має три кімнати та діти, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
залишаються проживати з нею. Та повинні
проживати в окремих кімнатах, оскільки
різної статі. В зв'язку з чим просить
визнати за нею право власності на 3/4
частини вказаного житлового будинку
та виділення їй цієї частини в
натурі, а за відповідачем визнати право
власності на 3/4 частину
вищезазначеного житлового будину, та
виділення йому цієї частки в натурі.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги з підстав
наведених в заяві про збільшення
розміру позовних вимог, просили
задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 та його представник
- ОСОБА_5 заперечували проти
задоволення позовних вимог щодо
визнання за позивачем 3/4 частин
спірного будинку, та виділу позивачці
цієї частини в натурі, відповідно до
запропонованого нею варіанта. Просили
позов задовольнити частково та визнати
право власності на спірний будинок в
рівних частках за кожним з подружжя
та виділом цієї частини в натурі
відповідно до частки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі із 12 листопада 1997
року до 27 листопада 2012 року.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 розірвано (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно серії САА № 132235 від
16.02.2006 року виданого Данилівською
сільською радою право приватної
власності на домоволодіння, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2. (а.с.9)

Після розірвання шлюбу у будинку
залишилася проживати позивач ОСОБА_1
разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідач ОСОБА_2

Згоди щодо поділу будинку сторони не
дійшли.

Згідно зі ст. 60 СК України, майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Стаття 70 СК України
встановлює, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. На підставі
ст.71 СК України, майно, що є обєктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п.22, 23, постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) ,
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відступ від
засад рівності часток подружжя у
спільному майні, обґрунтовані тим, що з
ОСОБА_1 залишаються проживати донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітний
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо якого не
виконується рішення суду про стягнення
аліментів, у зв'язку з чим виникла
заборгованість.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 20.02.2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів задоволено
частково. Судом ухвалено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
у твердій грошовій сумі у розмірі 800
грн. щомісячно, починаючи з 16 січня 2013
року до досягнення дитиною повноліття
(а.с.18-19).

Відповідно до довідки - розрахунку № 4
від 02.09.2013 року заборгованість по
аліментам згідно виконавчого листа №
2-362 від 05.03.2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти в
розмірі 800 грн становить 6400 грн. (а.с. 79).

В судовому засіданні встановлено, та
цей факт не заперечується позивачем
ОСОБА_1, що відповідач частково сплачує
аліменти. Станом на 24.01.2014 року в
рахунок погашення заборгованості по
аліментам ОСОБА_2 сплачено 3800 грн.

Судом встановлено, що правових підстав
для застосування ч. 2, 3 ст. 70 СК України
немає, оскільки істотні
обставини, які впливають на відступ від
засад рівності поділу часток майна
подружжя, відсутні. Відтак є всі
підстави для застосування до даних
правовідносин ч. 1 ст. 70 СК
України.

Щодо поділу будинку в натурі, в зв'язку
з тим, що сторони відмовилися від
проведення судово-технічної
будівельної експертизи можливих
варіантів його поділу в натурі, а
вирішення справи про поділ будинку в
натурі неможливо без проведення
судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки для цього
необхідні спеціальні знання у галузі
науки і техніки, відповідно до вимог
ст. 143 ЦПК України, у суду відсутні
підстави щодо поділу будинку в натурі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судові витрати в
розмірі 1698 грн. 44 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 68-71 СК України, з урахуванням
Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділу
спільного майна подружжя», ст. ст. 5, 6,
7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 83, 88, 195,
196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частини житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частини житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 1198 грн.44 коп. та
витрати на оплату послуг оцінки
вартості житлового будинку в розмірі 500
грн., а всього:1698 (одна тисяча шістсот
дев'яносто вісім) грн. 44 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя