Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 415/6399/13-ц
Провадження № 22ц/782/173/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Медведєвої Л.П., Соловей
Р.С.

при секретарі : Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луганську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Лисичанського
міського суду Луганської області від
23 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів та утримання непрацездатної
матері, третя особа - ОСОБА_4,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5
у якому просила стягнути з останнього
аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх
видів заробітку відповідача щомісячно,
посилаючись на те, що у 2009 році
подарувала відповідачу свою квартиру,
але після того вона зламала ногу та
погіршився стан її здоров'я, вона стала
потребувати у додатковому
матеріальному забезпеченні, оскільки
має невелику пенсію, але відповідач
добровільно матеріальної допомоги їй
не надає.

Рішенням Лисичанського міського
суду Луганської області від 23 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою на зазначене рішення, в якій
просить скасувати рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 грудня 2013
року, як незаконне та необґрунтоване,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

В ст. 303 ЦПК України зазначено, що під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлені судом першої інстанції
обставини у повному обсязі
відповідають матеріалам справи,
оскільки судом встановлено що ОСОБА_2
приходиться відповідачу матір'ю, що
підтверджується наявними в справі
копіями свідоцтв про народження та
укладення шлюбу (а.с.,28,35).

Позивач перебуває на пенсії та з жовтня
2012 року по жовтень 2013 року - місяць
звернення до суду, отримувала пенсію у
розмірі від 1507 грн. до 1569 грн. (а.с. 3).

Згідно довідки голови вуличного
комітету від 27 листопада 2013 року
позивач проживає разом з третьою
особою - донькою ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Середній розмір заробітної плати
відповідача, яку він отримував за
вирахуванням обов'язкових платежів з
травня по жовтень 2013 року становить - 3186
грн. (а.с. 26).

Відповідач має неповнолітню дочку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом
з ним (а.с. 27,29).

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_2 посилається на те, що вона є
непрацездатною, має похилий вік, дуже
хворіє, потребує сторонньої допомоги,
та її матеріального забезпечення не
вистачає на нормальне проживання, а
відповідач ухиляється від
добровільного його утримання.

Відповідно до ст .60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Розглядаючи справу та ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було доведено її
потреби у матеріальній допомозі з боку
відповідача, а тому в задоволенні
позову було відмовлено.

Апеляційний суд погоджується з даним
висновком, оскільки судом першої
інстанції обставини справи з'ясовані в
обсягу, необхідному для правильного
вирішення спору, відповідно до
встановлених обставин, правильно
визначено суть і характер
правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги, проте даний
обов'язок не є абсолютним.

Стягнення аліментів на утримання
батьків може відбуватися за наявності
одночасно декількох умов, а саме якщо
батько, мати є непрацездатними і при
цьому потребують матеріальної
допомоги.

Вказане покладає на стягувача
аліментів обов'язок доведення перед
судом не тільки своєї
непрацездатності, а й наявності
потреби в отримані матеріальної
допомоги від сина, дочки. Відповідно
дочка, син, на яких покладено такий
обов'язок, повинні довести обставини, з
урахуванням яких згідно із ч. 2 ст. 205 СК
України визначається розмір аліментів,
що підлягають стягненню.

Непрацездатним вважається той з
батьків, хто досяг загального
пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи
ІІІ групи. Потреба в матеріальній
допомозі має визначатись залежно від
наявності чи відсутності прожиткового
мінімуму.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач є пенсіонером за віком та
знаходиться на обліку в УПФУ м.
Лисичанська та відповідно до довідки з
УПФУ м. Лисичанська отримує пенсію, яка
перевищує 1500 грн. (а.с.3), що перевищує
розмір прожиткового мінімуму на одну
особу на місяць у грудні 2013 році,
встановленого для особи, яка втратила
працездатність, на рівні 949 грн. (Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік»).

З матеріалів справи вбачається, що
середній розмір заробітної плати
відповідача становить 3186 грн., а
прожитковий мінімум для працездатних
осіб становить - 1218 грн., а для дітей
віком від 6 до 18 років, згідно із ст. 180
СК України - 1286 грн.

ОСОБА_2 не надано ні суду першої,
ні апеляційної інстанцій належні
докази того, що вона потребує
матеріальної допомоги. В справі
відсутні докази підтверджуючі розмір
витрат на лікування та на придбання їх
у майбутньому.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 було заявлено клопотання про
призначення медичної експертизи для
встановлення характеру та ступеню
пошкодження її здоров'я. Проте колегією
суддів клопотання було залишено без
задоволення, оскільки відповідно до ч. 1
ст.303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Клопотання про
призначення медичної експертизи в суді
першої інстанції ані позивачкою, ані її
представником не заявлялося, тому
підстав для задоволення такого
клопотання не було.

За викладених обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим, постановленим з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 308 ЦПК України,
судова колегія,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лисичанського міського
суду Луганської області від 23 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після її проголошення.

Головуючий:

Судді: