УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської
І.М., Гримич М.К., Висоцької В.С., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
боргу за договором позики та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про визнання правочинів недійсними, за
касаційною скаргою ОСОБА_7, подану
представником ОСОБА_8, на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
17 березня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
боргу за договором позики з
урахуванням індексу інфляції у розмірі
1 272 066 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 11
березня 2005 року він передав ОСОБА_7 у
борг грошові кошти у розмірі 159 000
гривень під 2,5% річних строком до 25
листопада 2005 року, що підтверджується
розпискою.

01 листопада 2005 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 був укладений договір позики,
відповідно до якого ОСОБА_6 передав
ОСОБА_7 в борг грошові кошти у розмірі
303000 гривень, а ОСОБА_7 зобов'язалась
повернути вказані грошові кошти
позивачу до 01 листопада 2006 року.

14 березня 2008 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_7
в борг грошові кошти у розмірі 37 500
доларів США строком до 14 червня 2008 року,
що підтверджується розпискою.

У зв'язку з тим, що відповідач
ухиляється від виконання взятих на
себе зобов'язань щодо повернення
коштів, тому позивач змушений був
звернутись до суду з даним позовом.

У грудні 2009 року ОСОБА_7 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6
про визнання правочинів недійсними.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_7
хворіє на тяжке психіатричне
захворювання з 26 травня 1999 року по
теперішній час, що підтверджується
довідкою від 16 вересня 2008 року, виданою
Одеським обласним психоневрологічним
диспансером. Крім того, вказувала, що
коштів від ОСОБА_6 не отримувала.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 17 березня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 18 жовтня 2013 року,
позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1 069
716 грн в рахунок відшкодування боргу з
урахуванням інфляції, 24 333 грн 53 коп. у
рахунок відшкодування 3% річних та
судові витрати в розмірі 1790 грн, а
всього стягнуто 1 095 839 грн 53 коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про її відхилення та залишення без змін
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 березня 2011 року та ухвали
апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2013 року, оскільки вони є
законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану
представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Одеси від 17 березня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич В.С. Висоцька О.В.
Умнова