Дата документу 30.01.2014
Провадження № 2/334/421/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Ленінський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Франчук Н.С.

за участю прокурора Красулі Н.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району про
позбавлення батьківських прав та
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та встановлення часу побачень

в с
т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до Ленінського районного
суду м.Запоріжжя з позовом про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
1981 року народження, відносно
неповнолітнього ОСОБА_4, 2006 року
народження, батьком якого є відповідач.

В позові позивачкою зазначено, що
ОСОБА_2 не виявляє інтересу до
внутрішнього світу сина, не сприяє його
духовному та фізичному розвитку, його
здоров'ям не цікавиться, вихованням та
освітою не займається. Ніяких відносин
з дитиною не підтримує. Всі турботи по
утриманню, вихованню та освіті сина
лежать на ній. Крім того, її другий
чоловік, з яким на теперішній час вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі має
намір на усиновлення її сина ОСОБА_4. З
цих підстав, вона змушена була
звернутися до суду.

До початку судового розгляду,
відповідач ОСОБА_2 подав суду
зустрічний позов про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною та визначення
побачень з дитиною, оскільки ОСОБА_1
протягом двох років чинить перешкоди у
спілкуванні з сином, не надає
можливості батькові вільно бачитися з
дитиною та повноцінно виконувати свої
батьківські обов"язки.

Ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2
був прийнятий судом до провадженнч та
об"єданий з первісним позовом ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивачка за
первісним позовом ОСОБА_1 наполягаючи
на фактах викладених у своєму позові,
наполягала на його задоволенні, а у
задоволенні зустрічного позову
просила суд відмовити, оскільки ОСОБА_2
не бажає спілкуватися з дитиною, він не
виявляє інтересу до сина, не
цікавиться станом його здоров'я. Крім
того, він має заборгованість по сплаті
аліментів, тобто кошти на утримання
сина вона отримує не регулярно. Також, у
неї виникають труднощі з питань вивозу
дитини за межі України, оскільки їй
потрібно постійно отримувати дозвіл
батька на виїзд дитини. На теперішній
час, її другий чоловік, з яким вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі має
намір на усиновлення її сина ОСОБА_4.

Представник органу опіки та
піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Ленінському району у судовому
засіданні надав висновок районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району, за яким
вважається за недоцільне позбавлення
батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
та встановити порядок участі у
вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
один з вихідних днів за попередньою
домовленістю між батьками, за місцем
проживання батька, без присутності
матері дитини. Стосовно виїзду дитини
за межі України, рекомендувати батькам
звернутися до відповідних органів для
врегулювання даного питання.

Прокурор у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
первісного позову, оскільки він є
необґрунтованим та безпідставним, у
задоволенні зустрічного позову вважає
за можливим його задовольнити на
розсуд суду з урахуванням висновків
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району.

Розглянувши матеріали справи вислухав
пояснення сторін та свідків, які були
допитані за клопотанням сторін,
дослідивши надані суду письмові
докази, суд вважає первісний позов
таким, що не підлягає задоволенню, а
зустрічний позов слід задовольнити
частково з наступних підстав:

3гідно із ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути зокрема:
визнання права; відновлення становища,
яке існувало до порушення.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін, і
сторони у справі мають рівні
права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 164 СК України надає вичерпний
перелік підстав для позбавлення
батьківських прав. Так, мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування тя бродяжництва;

6) засуджені за вчинення
умисного кримінального правопорушення
щодо дитини.

У відповідності до п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної
Постанови зазначає, що не можна
позбавити батьківських прав особу, яка
не виконує своїх батьківських
обов'язків у наслідок не залежних від
неї причин, як то перешкоджання другим
з батьків у спілкуванні з дитиною та
прийманні участі в її вихованні.

У судовому засіданні не було добуто
жодного підтвердження перелічених у
ст..164 СК України підстав для
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

А навпаки знайшло підтвердження той
факт, що позивачка перешкоджає
відповідачу у вільному спілкуванню з
дитиною та не дає йому можливості
реалізувати своє право на утримання та
виховання дитини.

Пояснення позивача у судовому
засіданні зводилося лишу у тому, що
вона категорично проти спілкування
батька з дитиною, оскільки у неї є
чоловік, який бажає усиновити її сина
та зможе його виховувати та утримувати.

З цих підстав суд критично віднісся до
показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
які намагалися довести суду, що
теперішній чоловік позивача буде
кращим батьком ніж ОСОБА_2 Проте
довести обставини щодо ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини свідки
не змогли.

По встановленим правилам статті 153 СК
України, мати, батько та дитина мають
право на безперешкодне спілкування між
собою, крім випадків, коли таке право
обмежено законом, а за нормами статті 157
ч.2 Сімейного кодексу України, той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

Отже в силу закону, відповідач, як
батько має абсолютне однакове з
відповідачкою право на спілкування з
дитиною.

Виходячи з вищевикладеного, з метою
захисту прав та інтересів малолітньої
дитини, беручи до уваги ставлення
батьків до виконання батьківських
обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я,
графік роботи батьків, ставлення
батьків один до одного та інші
обставини, що мають істотне значення,
на підставі ст. 17, 141, 150, 151, 153, 157
Сімейного кодексу України, ст. 11, 12, 15
Закону України «Про охорону дитинства»
суд вважає доцільним встановити
порядок участі у вихованні та
спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім
ОСОБА_4, 2006 року народження один з
вихідних днів за попередньою
домовленістю між батьками, за місцем
проживання батька, без присутності
матері.

Питання щодо надання дозволу батьком
на виїзд дитини за межі України
позивачем не ставився, тому не може
бути вирішено у даному судовому
засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53,59, 60, 88, 143, 144, 212, 213
ЦПК України, ст.15,16 ЦК України, ст.. 157,
159, 164, 165 СК України суд,

В И Р І Ш
И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та встановлення часу побачень
- задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у
спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, 2006 року
народження.

Встановити порядок участі у вихованні
та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітнім
ОСОБА_4, 2006 року народження один з
вихідних днів за попередньою
домовленістю між батьками, за місцем
проживання батька, без присутності
матері.

У задоволенні інших позовних вимог
зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення.

Суддя
Н.Ю.Козлова