Номер провадження № 22-ц/785/1608/14
Головуючий у 1 інстанції Драніков С.М.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України»- Рябчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
судді Біляївського районного суду
Одеської області від 11 жовтня 2013 року, -

встановила:

09.10.2013р. Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Біляївського районного
суду Одеської області від 11 жовтня 2013р.
відкрито провадження по вказаній
справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу судді Біляївського районного
суду Одеської області від 11.10.2013р.
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою передати справу до Суворовського
районного суду м. Одеси, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, а оскільки суд першої інстанції
відкрив провадження по справі, яка
взагалі непідсудна вищевказаному
суду.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України»- Рябчук В.П. погодилася з
апеляційною скаргою.

Відповідач та третя особа до
суду не прибули, про час та місце
розгляду справи були сповіщені
належним чином, про що у справі є
докази. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження по вказаній
справі, суд першої інстанції зазначав,
що позовна заява подана з додержанням
вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, та
підлягає розгляду за підсудністю у
Біляївському районному суді Одеської
області.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви,
позивач по справі ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку. Предметом спору
є звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартири АДРЕСА_1, тобто
нерухомого майна, яке знаходиться на
території Суворовського району м.
Одеси(а. с. 4-9).

Суддя першої інстанції безпідставно
відкрив провадження по справі за
місцем проживання третьої особи
ОСОБА_3 в Біляївському районі
Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

На ці обставини звертає увагу п. 42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності», де
зазначено, що виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (частина
перша статті 114 ЦПК). Згідно з
положеннями статті 181 ЦК до нерухомого
майна належать: земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на них,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Також на вказані обставини звертає
увагу п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», де
зазначено, що правила статті 114 ЦПК
України про виключну підсудність
застосовуються до позовів, що
виникають із приводу нерухомого майна
(наприклад, звернення стягнення на
нерухоме майно, передане в заставу
іпотечне майно, передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки, визнання договору
іпотеки недійсним тощо).

Судовою колегією встановлено, що
спірна квартира, з приводу якої виникли
спірні правовідносини, знаходяться у
Суворовському районі м. Одесі. Позивач
звертаючись до Біляївського районного
суду Одеської області про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку
звернувся з порушенням правил
виключної підсудності, встановленої
ст. 114 ЦПК України.

Тому позов позивача про визнання
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку,
відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
підлягає розгляду в Суворовського
районному суді м. Одеси.

За таких обставин, у судді першої
інстанції не було законних підстав для
відкриття провадження по справі в
Біляївському районному суді Одеської
області, в зв'язку з непідсудністю
даної справи Біляївському районному
суду Одеської області.

Таким чином, судова
колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги, та вважає, що
ухвала судді першої інстанції від
11.10.2013р. про відкриття провадження,
постановлена з порушенням норм
процесуального права, і порушує право
ОСОБА_2 на захист своїх прав та
інтересів в судовому порядку.

Враховуючи викладене, ухвалу судді
першої інстанції від 11.10.2013р. про
відкриття провадження необхідно
скасувати, а питання про відкриття
провадження у справі передати на
розгляд Суворовському районному суду
м. Одеси, оскільки відповідно до п.20
постанови пленуму Верховного Суду
України « Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» від 24 жовтня 2008р. №12 в разі
скасування ухвали, апеляційний суд
направляє справу на новий розгляд до
суду, якому вона підсудна.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.2п.4, 311,312ч.3,
315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Біляївського районного
суду Одеської області від 11 жовтня 2013
року скасувати, справу направити до
Суворовського районного суду м. Одеси
для вирішення питання про відкриття
провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе