Справа № 712/9809/13ц
Провадження № 2/712/115/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Соснівський районний
суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді -
ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі -
ТКАЧ А.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Черкаській
області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів про визнання недійсним
договору дарування, посилаючись на те,
Фонд державного майна, його
регіональні відділення здійснюють
державну політику у сфері
приватизації. Управління державним
майном, яке не увійшло до статутних
капіталів господарських товариств у
процесі приватизації, але перебуває на
їх балансі здійснюється ними згідно з
Положенням, затвердженим наказом ФДМУ,
Міністерства економіки України від
19.05.1999 N 908/68, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за
№ 414/3707. Рішенням Соснівського
районного суду міста Черкаси від 12.03.2001
року за позовом ОСОБА_3 повністю
задоволені позовні вимоги позивача та
визнано за ним право власності на
вищевказаний об'єкт нерухомості, що
безпідставно був перейменований та
проходив по справі як комплекс
будівель столярного цеху (адмін.
Будівля, гараж, столярний цех В-1,
столярний цех Б-1, котельня, вбиральня,
навіс, огорожа) розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 28.11.2011 року за апеляційною скаргою
регіонального відділення рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12.03.2001 було скасовано. ОСОБА_3 в
позові про визнання права власності на
столярний цех відмовлено повністю.
Згідно з договором дарування від 03.06.2003
року зазначений об'єкт ОСОБА_3 було
подаровано ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а відтак
на даний час він на праві приватної
власності належить останнім. Вважають,
що як орган управління державним
майном не можуть належним чином
розпорядитися вищезазначеним
державним майном, право власності
держави на спірний об'єкт є порушеним, а
тому звернулись з даним позовом до
суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив суд визнати договір
дарування від 03.06.2002 року АЕК № 156078 на
комплекс адмінбудівель, що знаходяться
по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за № 10127 приватним нотаріусом
ОСОБА_5 недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та просив в задоволені
позову відмовити, так як на момент
укладення договорів дарування всі
вимоги щодо правочину відповідачем
були виконані

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, належним чином
були повідомлені, причини неявки суду
не відомі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини, які
регулюються нормами цивільного
законодавства.

Як встановлено в судовому
засіданні, Згідно з ст.24 Закону України
„Про приватизацію державного майна",
ст. 19 Закону України „Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі" об'єкти
соціально-побутового призначення
приватизованого державного
підприємства, що не ввійшли до
статутного фонду господарського
товариства, створеного в процесі
приватизації, передаються йому на
баланс з метою забезпечення належного
утримання до вирішення питання про
передачу їх до комунальної власності
територіальної громади.

До таких об'єктів належить
нерухоме майно - побуткомбінат в
АДРЕСА_1 яке не увійшло до статутного
фонду ВАТ «Дослідне господарство
племінний завод «Україна» в процесі
приватизації, але залишилось на його
балансі і є об'єктом права державної
власності.

03 червня 2002 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір
дарування на комплекс адмінбудівель,
що знаходяться по АДРЕСА_1 АЕК № 156078,
нотаріально посвідчений та
зареєстрований в реєстрі за № 10127
приватним нотаріусом ОСОБА_5

Відповідно до листа
Регіонального відділення Фонду
державного майна України № 11-08-1080 від 22
березня 2012 року, вказано що Актом
перевірки стану збереження та
використання державного майна від 29
лютого 2012 року (за участю наглядової
ради ВАТ) встановлено, що зазначене
державне майно знаходиться на обліку у
ВАТ, однак перебуває у володінні третіх
осіб та знищене під час пожежі.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що відповідно до ЦК України
та наказу ФДМУ від 19 травня 1999 року №
908/68 господарські товариства, на
балансі яких перебуває державне майно,
яке не увійшло до статутних фондів у
процесі приватизації, несуть
матеріальну відповідальність за
збереження такого майна, було
запропоновано у місячний термін
відшкодувати завдані державі збитки в
розмірі 15 8534,88 грн.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме з квитанцій, ОСОБА_2
сплатив збитки державі в розмірі 15 8534,88
грн.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечить ЦК, іншим законом України,
які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість дана
Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади
України, органів влади Автономної
Республіки Крим у випадках і в межах,
встановлених Конституцією України та
законом, а також моральним засадам
суспільства. Зміст правочину не
повинен суперечити положенням також
інших, крім актів цивільного
законодавства , нормативно-правових
актів, прийнятих відповідно до
Конституції України (статті 1, 8
Конституції України).

Відповідність чи не
відповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватись судом
відповідно до законодавства, яке
діяло на момент вчинення правочину.

Як на підставу недійсності
правочину позивач регіональне
відділення Фонду державного майна у
Черкаській області посилається на
належність будівель підприємства
побутового обслуговування, побут
комбінат, інв. № 117, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 (перейменований в
«комплекс будівель столярного цеху)
до державної власності, управління
яким здійснює регіональне відділення,
а вчинення правочину порушує вимоги
ст. 207 ч. 1 КК України та право
власності регіонального відділення.

Між тим, як встановлено в судовому
засіданні відповідно до листа
Регіонального відділення Фонду
державного майна України № 11-08-1080 від 22
березня 2012 року, вказано що Актом
перевірки стану збереження та
використання державного майна від 29
лютого 2012 року (за участю наглядової
ради ВАТ) встановлено, що зазначене
державне майно знаходиться на обліку у
ВАТ, однак перебуває у володінні третіх
осіб та знищене під час пожежі.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що відповідно до ЦК України
та наказу ФДМУ від 19 травня 1999 року №
908/68 господарські товариства, на
балансі яких перебуває державне майно,
яке не увійшло до статутних фондів у
процесі приватизації, несуть
матеріальну відповідальність за
збереження такого майна, було
запропоновано у місячний термін
відшкодувати завдані державі збитки в
розмірі 15 8534,88 грн.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме з квитанцій, ОСОБА_2
сплатив збитки державі в розмірі 15 8534,88
грн.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що на час вчинення
спірного правочину не були порушені
права позивача, вказаний правочин
повністю відповідає вимогам
цивільного законодавства, а тому
відсутні підстави для визнання його
недійсним.

За таких обставин, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 30, 203, 225 ЦК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів.
Особи, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення мають
право оскаржити його в т ой же
строк з дня отримання копії судового
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: