У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг»,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного Управління юстиції
Міністерства юстиції України, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю: «Укрспецторг Групп»,
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню та стягнення
судових витрат, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення
Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 03 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 02 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до
відповідачів про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню
та стягнення судових витрат. В
обґрунтування позову ОСОБА_6
посилалася на те, що 23 травня 2013 року їй
стало відомо про виконавчий напис
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, вчинений
24 березня 2010 року та зареєстрований у
реєстрі за № 2581, відповідно до якого
звернено стягнення на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_2, що належить їй на
праві власності, яка передана в іпотеку
ПАТ «ОТП Банк» - правонаступнику ЗАТ
«ОТП Банк», вказуючи на те, що нотаріус
не переконався у безспірності суми
заборгованості, не перевірив, що нею не
отримано повідомлення банку про
усунення порушень, та вчинив
виконавчий напис з порушенням
встановленого порядку, оскільки
відсутній строк платежу, який настав за
зобов'язаннями, дата платежу зазначена
безпідставно, так як строк дії договору
до 03 червня 2019 року, внаслідок чого
просила суд визнати виконавчий напис
таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 03 липня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 02
жовтня 2013 року, в задоволенні позову
ОСОБА_6 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП
Факторинг», приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного Управління юстиції
Міністерства юстиції України, третя
особа - ТОВ «Укрспецторг Групп», про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню та стягнення
судових витрат відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8 порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень суду, із
ухваленням нового рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що сума заборгованості
підтверджена відповідними
документами, є безспірною, ПАТ «ОТП
Банк» виконало вимоги закону та надало
нотаріусу необхідні документи для
вчинення виконавчого напису.

Проте з таким висновком судів
погодитися не можна.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у відповідності до
виконавчого напису, вчиненого 24
березня 2010 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
запропоновано звернути стягнення на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, яка
належить на праві власності ОСОБА_6

Згідно з ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року № 1172 «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», а також Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі -
Інструкція).

Згідно з ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання боржником
письмової вимоги про усунення
порушень.

За змістом ч. 2 п. 284 Інструкції та ст. 87
Закону України «Про нотаріат»
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені наведеним вище Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості проводиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, а дії
нотаріуса при вчиненні виконавчого
напису мають бути спрямовані на
перевірку безспірності
заборгованості.

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Судами встановлено, що 05 серпня 2009 року
банком направлено ОСОБА_6 досудову
вимогу про погашення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 81 154,20
доларів США (а.с. 147).

24 березня 2010 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 було
вчинено виконавчий напис № 2581, за яким
було запропоновано звернути стягнення
на нерухоме майно - квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, у
рахунок задоволення вимог ПАТ «ОТП
Банк» в розмірі 86 012, 74 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 24 березня 2010 року
становить 683 809 грн 64 коп. (а.с. 138).

Відмовляючи у задоволенні позову,
судами не враховано, що при вчиненні
виконавчого напису, нотаріусом не
звернуто уваги на різний розмір суми
заборгованості, зокрема, згідно з
вимогою банку від 05 серпня 2009
року, яка була подана нотаріусу для
одержання виконавчого напису,
заборгованість позивача складає 81 154, 20
доларів США, а згідно з виконавчим
написом - 86 012, 71 доларів США, а наявність
таких розбіжностей свідчить про
спірний характер заборгованості.

Оскільки допущені судами порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи необхідно
звернути увагу на те, що при вирішенні
справ, які стосуються оспорювання прав
і обов'язків сторін, набутих на
підставі вчинених нотаріальних дій, у
тому числі про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню
(крім справ за скаргами на нотаріальні
дії чи відмову у їх вчиненні), нотаріуси
в розумінні ст. ст. 30, 34, 35 ЦПК не є
особами, прав і обов'язків яких
стосується спір сторін, оскільки
відсутня їх юридична
заінтересованість у результатах
вирішення справи судом і реалізації
ухваленого в ній рішення.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 03 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 02 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук