АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №629/3612/13-ц
Провадження №22-ц/790/1587/2014
1-ї інстанції: Помазан В.А.
Доповідач: Трішкова І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого -
Трішкової І.Ю.,

суддів -
Кірсанової Л.І., Пилипчук Н.П.,

при секретарі -
Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції в
приміщенні Лозівського міськрайонного
суду Харківської області цивільну
справу за апеляційною скаргою Відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області на ухвалу
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 23 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2,
інтереси якого представляє ОСОБА_3, до
Управління Пенсійного фонду України в
Лозівському районі Харківської
області, ОСОБА_4, третя особа - відділ
Державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
визнання права власності на майно та
звільнення його з-під арешту,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача подав до суду заяву про
забезпечення позову, посилаючись на те,
що 03.08.2013 року автомобіль марки FORD TRANSIT
2006 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить подружжю на праві
спільної сумісної власності було
тимчасово затримано співробітниками
органів внутрішніх справ. Як стало
відомо його довірителю, 27 червня 2013
року державним виконавцем ВДВС
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області було
винесено постанову про розшук
вказаного майна. На підставі вказаної
постанови про розшук транспортний
засіб було тимчасово затримано та
передано на зберігання відповідальній
особі за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що автомобіль
знаходиться на зберіганні у особи, яка
є не відомою його довірителю та
відповідачеві, місце зберігання
автомобіля розташовано за значною
відстанню від місяця проживання
позивача, умови зберігання можуть
призвести до негативних наслідків
(пошкодження чи втрата транспортного
засобу, доведення автомобіля до
непридатності його подальшого
використання та зменшення вартості), а
також можливим значним збиткам,
представник позивав вважав, що за таких
обставин неприйняття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в подальшому або призвести до
незворотних наслідків.

В порядку забезпечення позову
представник позивача просив вилучити
вказаний автомобіль у особи, у якої
вказаний транспортний засіб
знаходиться на тимчасовому зберіганні
- ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та передати
його на відповідальне зберігання
відповідачеві ОСОБА_4.

Ухвалою Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 23 жовтня 2013 року заява
задоволена.

З метою забезпечення позову вилучено
автомобіль марки FORD TRANSIT 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_4, у особи, у якої
вказаний транспортний засіб
знаходиться на тимчасовому зберіганні
- ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та передано
його на відповідальне зберігання
відповідачеві - ОСОБА_4

В апеляційній скарзі
представник Відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області просить скасувати
ухвалу суду і відмовити у задоволенні
заяви про забезпечення позову,
посилаючись на безпідставність
застосування мір забезпечення позову,
а також порушення суддею норм
процесуального законодавства.

Судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд виходив з того, що невжиття
заходів забезпечення позову значно
ускладнить чи зробить неможливим
виконання судового рішення.

Але з таким висновком суду погодитись
не можна, оскільки судом порушені норми
процесуального права.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача. При цьому суд
повинен враховувати не тільки права
позивача, але й права відповідача.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

ОСОБА_2 в позовній заяві просив
звільнити з-під арешту спірний
автомобіль, обтяження на який
накладено 09.04.2013 року державним
виконавцем ВДВС відповідно до
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
в процесі виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України в Лозівському
районі Харківської області про
стягнення з ОСОБА_4 суми
заборгованості.

В порядку забезпечення позову просив
вилучити автомобіль, який знаходиться
на відповідальному зберіганні у
третьої особи, і передати на
відповідальне зберігання відповідачці
по справі ОСОБА_4, яка є боржником у
виконавчому провадженні.

Частиною 1 п.7 ст.152 ЦПК України
передбачений окремий вид забезпечення
позову - передача речі, яка є предметом
спору, на зберігання іншим особам.

Суд забезпечив позов шляхом передачі
автомобіля ОСОБА_4, не звернувши увагу
на те, що відповідачка є боржницею
відповідно виконавчого провадження і
передачею їй на відповідальне
зберігання автомобіля може утруднити
виконання стягнення боргу на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Лозівському районі.

Крім того, встановлено, що на час
розгляду апеляційної скарги
Лозівським міськрайонним судом
Харківської області 11.11.2013 року
ухвалено рішення, яким повністю
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2, але
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 27.01.2014 року
рішення суду першої інстанції в
частині звільнення автомобілю з-під
арешту та оголошення заборони на його
відчуження скасовано і в цій частині в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції не
врахував вище наведені норми
процесуального законодавства, не
зазначив, яким чином невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду про визнання права спільної
сумісної власності на автомобіль.

За таких обставин ухвалу суду першої
інстанції не можна визнати законною та
обгрунтованою, а тому вона підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст303,307,312,314,319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області
задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 23 жовтня
2013 року скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно і оскарженню
не підлягає.

Головуючий

Судді