АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/45/14
Головуючий 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 04 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого:
Орловської Н.В.

Суддів :
Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 20 листопада 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про виділ частки в натурі та
визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013р. представник ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про виділ частки із спільної сумісної
власності та визнання права власності,
вказуючи, що вона є власником 3/10 частин
житлового будинку АДРЕСА_1

До складу належної їй 3/10 частини
домоволодіння належить господарські
приміщення: гараж розміром 3,48 х 5,45м,
зведений попереднім власником цієї
частини домоволодіння ОСОБА_4 у 1988р.,
право власності якої встановлено
рішенням виконкому Комсомольського
району м. Херсона № 198 у травні 1988р., а
також житлова прибудова до будинку
розміром 3,0 х 4,0м зведена попереднім
власником 3/10 частини житлового будинку
ОСОБА_5, право власності за яким
встановлено рішенням цього ж
виконкому від 14 липня 1989р. №225.

Решта господарських споруд,
зокрема сарай літ.«Ж», частина
прибудови літ.«а», санвузол зведені
самовільно власником 7/10 частин
домоволодіння.

Оскільки на підставі договору
дарування від 21.12.2004р. вона набула право
власності на 3/10 частини житлового
будинку та господарські споруди: гараж
літ.«В» розміром 3,48 х 5,45м та житлову
прибудову розміром 3 х 4м, право
власності на які були визнані за
попередніми власниками цієї частини
домоволодіння, просила виділити їй у
власність належну їй 3/10 частину із
спільної часткової власності та
приналежні до цієї частини гараж
літ.«В» і прибудову літ.«а-1». Визнати
право власності за нею на сарай - гараж
літ.«В» розміром 3,48 х 5,45м.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 20
листопада 2013р. у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність рішення суду в
межах визначених ст.303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що за рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 10.06.1980р.
попередніми співвласниками визначався
порядок користування житловим
будинком. ОСОБА_2 за свій рахунок і за
згодою ОСОБА_3 не проводила поліпшення
нерухомого майна, що б вказувало на
наявність підстав для збільшення
частки позивачки. Оскільки виділ
належної позивачці частки неможливий
без збільшення її розміру, тоді як
відповідачка не погоджується на зміну
розміру частки позивача, тому відсутні
законні підстави для задоволення
позовних вимог про виділ в натурі
належної ОСОБА_2 частини.

Проте такого висновку суд дійшов
внаслідок неналежної оцінки наявних у
справі письмових доказів, а також
неправильного застосування норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів
справи, домоволодіння АДРЕСА_1
перебуває у спільній частковій
власності сторін, де частка позивачки
складає 3/10, а відповідачці належить 7/10.

На час утворення спільної
часткової власності попередні
власники, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, укладаючи
25.04.1980р. договір купівлі продажу 3/10
частин спірного будинку у цьому ж
договорі передбачили порядок
користування, згідно якого у постійне
користування покупцеві, ОСОБА_4
надаються в житловому будинку літ.«А»
приміщення 1-1 (сіни), 1-2, 2-4 (жилі). Решта
приміщень в житловому будинку
залишилась у користуванні власника 7/10
частин (а.с.97).

Встановлений співвласниками у
цьому договорі порядок користування
будинком, відповідно до положень ст. 118
ЦК УРСР (в редакції 1963р.), є обов'язковим
для всіх правонаступників у спільній
частковій власності на це майно. Таке ж
правило для правонаступників у
спільній частковій власності
збережено і положеннями ч.4 ст.358 ЦК
України.

За висновком експерта, наданим
30.01.2014р. на даний час існуючий порядок
користування спільним житловим
будинком відповідає часткам, які
виникли після укладання договору
купівлі - продажу від 25.04.1980р.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням
Комсомольського райвиконкому м.
Херсона від 13.05.1988р. №198 за ОСОБА_4
оформлені зведені нею господарські
будівлі: веранда розміром 2,47 х 4,58м,
гараж літ.«В» розміром 3,48 х 5,45м. Ці
споруди внесені у технічну
документацію.

За визначенням ст. 132 ЦК УРСР, яка
діяла на час створення вказаних
споруд, та ст. 186 ЦК України, що діє на
час розгляду спору, приналежністю є
річ, призначена служити головній речі і
зв'язані із нею спільним господарським
призначенням. Приналежність наслідує
долю головної речі, якщо інше не
встановлено договором чи законом.

Отже, зведені ОСОБА_4, власником
3/10 частин житлового будинку
господарські приміщення прибудова
літ.«а-1», гараж літ.«В», зазначені у
рішенні виконкому від 13.05.1988р. № 198 та
внесені у технічну документацію на
нерухоме майно, є приналежністю саме
3/10 частин у спільній частковій
власності, а тому не підлягають
розподілу між нинішніми учасниками
спільної часткової власності,
сторонами у даній справі.

Не є предметом спільної часткової
власності решта господарських
приміщень, прибудова до житлового
будинку літ.«а-2» (приміщення V площею
15,5 кв.м), яка введена у експлуатацію і
внесена у технічну документацію за
ОСОБА_5, власником 3/10 частин цього ж
житлового будинку, яку придбав у ОСОБА_4
за договором купівлі - продажу від
14.09.1988р.

Господарські приміщення: сарай -
гараж літ.«Ж», санвузол літ.«З», частина
прибудови літ.«а», розміром 0,99 х 3,85м є
приналежність 7/10 частин житлового
будинку, що належить ОСОБА_3 згідно
рішення виконкому Комсомольської
районної ради в м. Херсона від 16.03.2012р. №
51.

Зведені попередніми
співвласниками вказані прибудови і
господарські приміщення, право
власності на які встановлено за кожним
із них наведеними рішеннями органу
місцевого самоврядування та у
відповідності до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь в містах і селищах
міського типу УРСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31.01.1966р., що діяла
на момент внесення цих споруд до
технічної документації, за визначенням
ч.4 ст. 357 ЦК України є власністю того
співвласника, який їх збудував і не
змінює розміру часток у спільній
частковій власності.

За змістом позовної заяви,
пояснень позивачки ОСОБА_2 та
заперечень відповідачки ОСОБА_3
вбачається, що сторони дотримуються
встановленого попередніми власниками
порядку користування спільним
житловим будинком у відповідності до
належних їм часток.

Крім того, кожний із них користується
прибудовами до житлового будинку,
зведеними попередніми співвласниками.
Спору щодо цих приміщень не існує.
Питанням спору між ними є право
користування гаражем літ.«В», який
відповідачка вважає спільною
часткової власністю.

Проте, спірне господарське
приміщення побудоване у 1988р. власником
3/10 частин житлового будинку ОСОБА_4 та
рішенням виконкому Комсомольської
районної ради м. Херсона від 13.05.1988р. №
198 віднесено до належної їй частини
будинку із включенням у технічну
документацію, а тому є приналежністю
тієї частини житлового будинку, що
перебуває у власності позивачки.

Відповідно до ст. 358, 364 ЦК України
учасники спільної часткової власності
здійснюють свої права за їх згодою та
можуть домовитись про порядок
користування і володіння майном, яке
перебуває у їх спільній власності.
Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Кожний із співвласників має право на
виділ в натурі із майна, що є у спільній
частковій власності. У разі виділу із
спільного майна, право спільної
часткової власності на виділене майно
припиняється.

Оскільки 3/10 частин житлового будинку
перебуває у фактичному відокремленому
користуванні позивачки, та виділення
її в натурі не потребує жодних змін у
розмірі часток сторін на те майно, що
належить до спільної часткової
власності сторін, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відмову у задоволенні вимоги про виділ
частки позивачки із спільної часткової
власності.

Також помилковим є висновок суду про
те, що подібні вимоги були предметом
судового розгляду у спорі попередніх
власників згідно рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 10.06.1980р., оскільки цим
рішенням вирішено питання порядку
користування спільною земельною
ділянкою, тоді як спір щодо виділення
частки суд не розглядав.

Отже, рішення суду першої інстанції у
зазначеній частині слід скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
цих позовних вимог.

Решта позовних вимог, про визнання за
позивачкою права власності на гараж
літ.«В» не підлягають задоволенню,
оскільки ця господарська споруда за
визначенням ст. 186 ЦК України не є
самостійним об'єктом права власності,
а як приналежність слідує за головною
річчю.

На підставі викладеного, ст. 186, 356, 364 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 20
листопада 2013 року скасувати в частині
відмови у виділенні ОСОБА_2 в натурі 3/10
частин із спільної часткової власності
та приналежних до цієї частини
господарських споруд і ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Виділити із спільної часткової
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
у власність ОСОБА_2 3/10 частин, що
складається із приміщень 1-2 (коридор)
площею 8,5 кв.м., 1-3 (житлове) площею 11,9
кв.м., 1-4 (житлове) площею 14,3 кв.м. в
житловому будинку літ. «А» та
приналежні до цієї частини
господарські приміщення: прибудову
«а1», яка складається із приміщень № 1
(кухня), площею 6,2 кв.м., № IV (ванна)
площею 2,5 кв.м., прибудову літ. «а2»
приміщення V площею 15,2 кв.м., сарай-гараж
літ. «В» розміром 3,48м. х 5,45м.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає чинності негайно з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: