Березівський районний суд Одеської
Справа № 494/1601/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м.
Березівка

Березівський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді - Курти Л.С.,

при секретарі - Івасько Л. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Березівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Златоустівської сільської
ради Березівського району Одеської
області, за участю третьої особи:
відділу Держземагенства у
Березівському районі Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно ,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2013 року до
Березівського районного суду Одеської
області надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Златоустівської сільської ради
Березівського району Одеської області,
за участю третьої особи: відділу
Держземагенства у Березівському
районі Одеської області про визнання
права власності на спадкове майно.
Позивачі в обґрунтування позовних
вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5
померла їх мати ОСОБА_3, та після смерті
матері відкрилась спадщина на належну
їй земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 7,5031 га. Заповіту на
земельну ділянку за свого життя мати не
склала, а тому спадкоємцями першої
черги за законом померлої матері є
позивачі. Вони вчасно звернулися про
прийняття спадщини до
Комінтернівської державної
нотаріальної контори, про що
зареєстровано спадкову справу. Однак,
нотаріальна контора оформити їм
свідоцтво про право власності на
спадщину за законом не змогла, оскільки
їх мати за життя не оформила своє право
власності на вищевказану ділянку та не
отримала на своє ім'я Державний акт.
Також, позивачі зазначили, що їх мати
звернулась до організації за
виготовленням технічної документації
із землеустрою щодо складання
Державного акту про право власності на
земельну ділянку, однак отримати
Державний акт не встигла, тому що
померла. На підставі викладено,
позивачі просили визнати за ними право
власності на ? вказаної земельної
ділянки на кожну.

У судовому засіданні 12.03.2014 року
позивачі та представник позивача
підтримали позовні вимоги та просили
їх задовольнити, посилаючись на
обґрунтування, зазначені у позовній
заяві.

Представники Златоустівської
сільської ради Березівського району
Одеської області та відділу
Держземагенства у Березівському
районі Одеської області у судовому
засіданні щодо заявлених позовних
вимог не заперечували та вважали за
можливим визнати за позивачами право
власності на земельну ділянку.

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимог та наданих сторонами
доказів, суд доходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України.

Відповідно до ст.16 ЦК України
визнання права є одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше право не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5
підтверджений наданим суду свідоцтвом
про смерть (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно рішення Березівського
районного суду Одеської області від
28.10.2008 року (а.с.7) за ОСОБА_3 визнано
право власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті матері, ОСОБА_4,
в тому числі: на земельну ділянку,
розташовану на території
Златоустівської сільської ради
Березівського району Одеської області,
площею 7,50 га, ділянка АДРЕСА_1, яка
належала померлій на праві власності
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю виданого
громадянину України серії Р1№474733,
виданого 23.03.2002 року Златоустівською
сільською радою Березівського району
Одеської області.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 до
своєї смерті, а саме у липні 2010 року
подала заяву до ПП «Геоніформсервіс»
про виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
виготовлення державного акта на право
власності на вказану земельну ділянку
(а.с.15).

На підставі вказаної заяви,
підприємство розпочало виготовлення
технічної документації (а.с.16-26). Так,
відділом Держкомзему у Березівському
районі Одеської області складено акт
прийому-передачі межових знаків від
22.07.2010 року (а.с.21) та видана довідка від
29.07.2010 року щодо присвоєння
кадастрового номеру вказаній ділянці
(а.с.20).

Проте, як встановлено судом та
зазначено позивачами у судовому
засіданні, Державний акт на право
власності їх мати отримати не встигла,
оскільки померла.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини, право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, в тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Беззаперечним є той факт, що
чоловіком померлої ОСОБА_3 був ОСОБА_5,
доньками - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-11).

Вказані особи є спадкоємцями першої
черги. Разом з цим, у матеріалах справи
міститься копія заяви ОСОБА_5 від 20
квітня 2011 року про відмову від
прийняття спадщини померлої дружини,
посвідчена державним нотаріусом (а.с.73).

Таким чином, суд робить висновок, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є єдиними спадкоємцями за
законом після смерті своєї матері.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
Комінтернівської державної
нотаріальної контори Одеської області
про прийняття спадщини (а.с.71-72), однак
постановою про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 21.02.2014 року їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
під АДРЕСА_1 площею 7,5031 га. (а.с.151).

Згідно з п. 23 Постанови №7 Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» у разі відмови нотаріуса
в оформлені права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, виданої
21.02.2014 року Комінтернівською державною
нотаріальною конторою вбачається, що
видати свідоцтво про право на спадщину
нотаріус не має можливості в зв'язку з
відсутністю у спадкоємців належних
правоустановчих документів на
спадкове майно, а саме: Державного акту
про право власності на земельну
ділянку.

Згідно зі ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить спадкодавцям на загальних
підставах зі збереженням його
цільового призначення.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008
року встановлює, що відповідно до ст. 1225
ЦК України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що право власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку під АДРЕСА_1
площею 7,5031 га, підтверджується
рішенням Березівського районного суду
Одеської області від 28.10.2010 року, та
технічною документацією із
землеустрою щодо складання державного
акта про права власності на вказану
земельну ділянку, але Державний акт на
право власності на земельну ділянку
отриманий не був.

Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа (фізична, юридична)
має конституційне право на судовий
засіб захисту свого інтересу.

Згідно Цивільного кодексу України
особа, яка вважає, що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
як з позовом про визнання права
власності ( ст. 392 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що
звертаючись до суду позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

Згідно п. 37 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМ
України від 17.10.2013 року №868
правовстановлюючими документами на
підставі яких проводиться реєстрація
права власності на об'єкти нерухомого
майна, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та
Закону України «Про державну
реєстрації по справі речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
встановлено, що об'єкти нерухомого
майна підлягають спеціальній
реєстрації відповідним органом. Згідно
зі ст.2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою факту
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, суд,
дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки задоволення їх
вимог не порушує невизнанні або
оспорюванні права, свободи чи інтереси
будь-яких осіб та вважає за можливе
визнати за ними право власності в
порядку спадкування за законом на
спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 1217, 1218, 1220,1225, 1261,1268 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 право
власності в порядку спадкування за
законом на ? земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер :01:001:0387,
розташовану на території
Златоустівської сільської ради
Березівського району Одеської області,
площею 7,5031 га, АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 право
власності в порядку спадкування за
законом на ? земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер :01:001:0387,
розташовану на території
Златоустівської сільської ради
Березівського району Одеської області,
площею 7,5031 га, АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляція
до Одеського апеляційного суду
протягом 10 днів з моменту його
проголошення

Суддя
Л. С.
Курта