НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/3014/2012
№ 2/183/138/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про визнання договору дарування
удаваним, встановлення укладення
договору купівлі-продажу, визнання
права власності на 12 частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування удаваним,
встановлення укладення договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на 12 частину квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилалася на те, що 06 вересня 1991
року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3,
від шлюбу дітей не мають.

З самого початку подружнього життя,
вони мали намір придбати квартиру,
знайшли квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Вона довіряла чоловіку, тому, у
переговорах щодо умов договору з
продавцем ОСОБА_5 вона не приймала
участі, оформленням займався її
чоловік, який повідомив про ціну
квартири - 22 634 грн.

05 квітня 2002 року чоловік взяв гроші для
укладення договору купівлі-продажу,
повідомив її, що купив вищезазначену
квартиру, вона та відповідач ОСОБА_3
переїхали в зазначене житло, проживали
в ньому.

11 липня 2011 року вона та відповідач
перестали підтримувати шлюбні
відносини, а в березні 2012 року їй стало
відомо, що її чоловік та ОСОБА_5 уклали
щодо квартири не договір
купівлі-продажу, а договір дарування.

Вона вважає, що договір дарування є
удаваним, оскільки між сторонами був
фактично укладений договір
купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 60 СК України,
майно, яке придбане в шлюбі, є спільною
сумісною власність подружжя, в разі
поділу майна, у відповідності до ст. 70
СК України, частки чоловіка та дружини
є рівними.

В зв'язку з наведеним, посилаючись на
ст.ст. 235 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 70 СК
України, ОСОБА_1 просила суд:

-визнати договір дарування, укладений 05
квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
щодо квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 - удаваним.

-визнати, що 05 квітня 2002 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу спірної квартири,

-визнати за нею, ОСОБА_1 право власності
на 12 частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, посилалися на
підстави звернення до суду, викладені в
заяві, просили суд задовольнити вимоги.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, посилався на те, що між
ОСОБА_5 та ним був укладений договір
дарування, дружина знала про це.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засідання позов не визнав,
посилався на те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
дійсно був укладений договір
дарування, позивачу ОСОБА_1 було про це
відомо, в зв'язку з чим, просив
відмовити в задоволенні позову, крім
того, просив суд застосувати наслідки
пропуску позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про місце, дату і час
розгляду справи належним чином
повідомлений, в своїй заяві від 02.04.2012
року посилався на те, що між ним та
ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, але, з метою зменшення
витрат при укладенні угоди,
нотаріально був оформлений договір
дарування. В своїх письмових
поясненнях від 28.10.2013 року ОСОБА_5
посилався на те, що він подарував
квартиру ОСОБА_3, а вже на наступний
день після укладення угоди ОСОБА_3
подарував йому 2 950 доларів США.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06 вересня 1991 року
був укладений шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, що підтверджується відміткою в
паспорті позивача (а.с.5), та не
заперечувалося сторонами.

05 квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
був укладений договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняв в дар квартиру
загальною площею 32 кв.м., житловою
площею 13,90 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, договір посвідчений
нотаріально. (а.с.6)

Оскільки оспорюваний договір був
укладений у 2002 році, до правовідносин
повинні застосовуватися норми
Цивільного Кодексу України в редакції
1963 року, який діяв на зазначений період
часу.

У відповідності до ст. 243 ЦК України (в
редакції 1963 року), за договором
дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у
власність.

В той же час, судом встановлено, що 06
квітня 2002 року ОСОБА_5 отримав від
ОСОБА_3 2 950 доларів США за продану ним
квартиру по АДРЕСА_1, що
підтверджується розпискою ОСОБА_5
(а.с.33)

У відповідності до ст. 41 ЦК України (в
редакції 1963 року) угодами визнаються
дії громадян і організацій, спрямовані
на встановлення, зміну, або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Згідно до ч.2 ст. 58 ЦК України ( в
редакції 1963 року) якщо угода укладена з
метою приховати іншу угоду (удавана
угода), то застосовуються правила, що
регулюють ту угоду, яку сторони дійсно
мали на увазі.

Оскільки ОСОБА_5 передав майно у
власність ОСОБА_3 не безоплатно,
отримав за квартиру грошові кошти, суд
приходить до переконання, що договір
дарування є удаваним.

У відповідності до ст. 224 ЦК України (в
редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_5
передав майно у власність ОСОБА_3, а
останній, в свою чергу передав ОСОБА_5
за майно грошові кошти, між сторонами
був укладений договір купівлі-продажу,
а тому, до правовідносин повинні
застосовуватися правила, які регулюють
договір купівлі-продажу.

В зв'язку з вищенаведеним, позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання
договору дарування удаваним, визнання
укладеним договору купівлі-продажу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В заперечення позовних вимог
представник позивача посилався на
пропуск ОСОБА_1 позовної давності, в
зв'язку з чим, суд приходить до
наступного.

У відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межа
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права або
інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

В той же час, згідно до ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не була
стороною договору, їй стало відомо про
укладення договору дарування тільки у
2012 році з відповіді Комунального
підприємства «Новомосковське міське
бюро технічної інвентаризації»,
відповідачі не надали суду доказів
того, що ОСОБА_1 знала про договір
дарування, суд приходить до
переконання, що позовна давність нею не
пропущена.

Відповідно до ст.ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині і чоловікові на праві спільної
сумісної власності.

Враховуючи те, що спірне нерухоме майно
було придбане подружжям ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 в період шлюбу, зазначене майно
є спільною сумісною власністю
подружжя.

У відповідності до ст. 69 СК України,
дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Згідно до вимог ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними., якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом не встановлено наявності між
подружжям домовленості щодо спірного
майна та шлюбного договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що частки майна подружжя є
рівними, тому, за кожним з них необхідно
визнати право власності по 12 частці
спірного нерухомого майна - квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

Згідно наданих квитанцій, позивач
поніс судові витрати в сумі 226,36 грн.,
які підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 41, 58, 224, 243
ЦК України «в редакції 1963 року), ст.ст.
256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70
Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір дарування, укладений 05
квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняв в дар квартиру
загальною площею 32 кв.м., житловою
площею 13,90 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 - удаваним.

Визнати, що 05 квітня 2002 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру
загальною площею 32 кв.м., житловою
площею 13,90 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Провести поділ майна подружжя ОСОБА_1
та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 і.н. НОМЕР_1 право
власності на 12 частину квартири
загальною площею 32 кв.м., житловою
площею 13,90 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 12 частину квартири
загальною площею 32 кв.м., житловою
площею 13,90 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 і.н. НОМЕР_1 судові
витрати в сумі 226,36 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький