Справа № 2-5986/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Соломянський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр «ТОР», треті
особи: Київська міська рада, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про визнання
майнових прав, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» про визнання за ними в
рівних частках майнових прав на об'єкт
інвестування - нежилі (офісні)
приміщення загальною площею 587 кв.м. на 9
поверсі забудови по АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачі
зазначали, що 31 липня 2007 року між ними
та відповідачем було укладено
інвестиційний контракт №15-І щодо
інвестування та будівництва нежилого
(офісного) приміщення загальною площею
470 кв.м. на 9 поверсі забудови по АДРЕСА_1,
варістю 1 898 800 грн.

Позивачі повністю оплатили вартість
об'єкту інвестування.

Здача об'єкту інвестування в
експлуатацію планувалася не пізніше
першого кварталу 2010 року.

01 червня 2012 року у зв'язку з порушенням
відповідачем строків будівництва між
сторонами було укладено додаткову
угоду №1 до інвестиційного контракту,
відповідно до якої позивач додатково
отримує у власність нежиле приміщення
загальною площею 117 кв.м., строк
закінчення будівництва та передачі у
власність інвестору об'єкта
інвестування визначено не пізніше
четвертого кварталу 2015 року.

Позивачі зазначали, що в порушення умов
інвестиційного контракту і додаткової
угоди нежилі приміщення загальною
площею 587 кв.м. на 9 поверсі забудови не
збудовані і у власність їм не передані,
відповідачем не надано їм довідки про
100% інвестування щодо нежитлового
приміщення площею 587 кв.м., що змусило їх
звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 12 листопада 2013 року у
якості третіх осіб у справі було
залучено Київська міська рада,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та просив позов задовольнити,
посилаючись на викладені у позовних
заявах обставини.

Представник позивачів у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча відповідач
належним чином повідомлявся про день,
час і місце розгляду справи, клопотань
про відкладення розгляду справи до
суду не надійшло. Тому суд, відповідно
до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе
проводити заочний розгляд справи на
підставі наявних у справі доказів.

Від третьої особи Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві до суду надійшла заява про
розгляд справи за відсутності її
представника.

Представник третьої особи Київської
міської ради у судове засідання не
з'явився, хоча третю особу було
належним чином повідомлено про день,
час і місце розгляду справи, а тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
його відсутності.

Суд, заслухавши позивача, представника
позивачів, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що 31 липня 2007
року ТОВ «Науково-виробничий центр
«ТОР» (замовник) та ОСОБА_1 і ОСОБА_2
(інвестор) уклали інвестиційний
контракт №15-І (а.с.а.с. 15-20).

Згідно з пунктом 2.1 зазначеного
інвестиційного контракту замовник
зобов'язувався своїми силами і
засобами, за рахунок коштів інвестора,
збудувати і передати інвестору нежиле
(офісне) приміщення, що буде
знаходитися в будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Пунктом 2.3. контракту визначено, що
об'єкт інвестування - це нежиле (офісне)
приміщення, загальною площею 470 кв.м.,
поверх 9.

Відповідно до пункту 4.2.6. контракту
замовник зобов'язувався збудувати і
передати у власність інвестора об'єкт
інвестування не пізніше першого
кварталу 2010 року.

Протоколом погодження договірної ціни
№1 від 31 липня 2007 року сторони
домовились, що загальна вартість
об'єкта інвестування становить 1 898 800
грн. (а.с.а.с. 21-23).

09 листопада 2007 року ТОВ
«Науково-виробничий центр «ТОР» видало
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довідку про оплату
ними 100% загальної площі нежитлового
приміщення (470 кв.м.), що буде збудоване
на 9 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

01 червня 2012 року сторони уклали
Додаткову угоду №1 до інвестиційного
контракту №15-І від 31 липня 2007 року
(а.с.30), якою було змінено пункт 4.2.6.
інвестиційного контракту та викладено
його в новій редакції, згідно з якою
замовник зобов'язувався збудувати і
передати у власність інвестора об'єкт
інвестування не пізніше першого
кварталу 2015 року.

Крім того, сторони домовилися, що у
зв'язку із зменшенням вартості об'єкта
інвестування додатково до об'єкту
інвестування згідно інвестиційного
контракту №15-І від 31 липня 2007 року
інвестор отримає нежиле приміщення
загальною площею 117 кв.м.

Пунктом 2.2. Додаткової угоди №1
визначено, що характеристика та
розміщення додаткового приміщення, яке
отримує інвестор буде узгоджено
сторонами додатково шляхом підписання
план-схеми, яка буде невід'ємним
додатком до цієї угоди.

Згідно з пунктом 2.3. Додаткової угоди №1
після підписання сторонами план-схеми
розміщення додаткового нежилого
приміщення, замовник зобов'язаний
протягом 5 робочих днів видати
інвестору нову довідку про 100% оплату
об'єкта інвестування, в якій буде
зазначено загальна площа об'єктів
інвестування.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майнові
права є неспоживною річчю. Майнові
права визнаються речовими правами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 5 статті 7 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» визначено, що
інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами та результатами інвестицій
відповідно до законодавчих актів.

Статтею 9 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» передбачено,
що основним правовим документом, який
регулює взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» держава
гарантує стабільність умов
здійснення інвестиційної діяльності,
додержання прав і законних інтересів
її суб'єктів.

Умови договорів, укладених між
суб'єктами інвестиційної діяльності,
зберігають свою чинність на весь
строк дії цих договорів і у випадках,
коли після їх укладення
законодавством (крім податкового,
митного та валютного законодавства, а
також законодавства з питань
ліцензування певних видів
господарської діяльності) встановлено
умови, що погіршують становище
суб'єктів або обмежують їх права, якщо
вони не дійшли згоди про зміну умов
договору.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Позивачі просять визнати за ними в
рівних частках майнові права на об'єкт
інвестування - нежилі (офісні)
приміщення загальною площею 587 кв.м. на 9
поверсі забудови по АДРЕСА_1.

Однак, позивачами надано суду докази
про укладення ними інвестиційного
контракту з відповідачем на об'єкт
інвестування - нежиле (офісне)
приміщення загальною площею 470 кв.м. на 9
поверсі забудови по АДРЕСА_1.

Зазначена обставина ніким не
оспорюється, відповідачем видано
довідку про оплату 100% вартості
зазначеної площі.

Разом з тим, умовами інвестиційного
контракту та додаткової угоди №1 до
нього не передбачено права часткової
власності кожного позивача на об'єкт
інвестування.

Позивачами не надано суду доказів
узгодження сторонами план-схеми, яка
буде невід'ємним додатком до
додаткової угоди 31, відповідно до якої
повинні бути визначені характеристика
та розміщення додаткового приміщення,
площею 117 кв.м.

Крім того, судом встановлено, що
відповідач зобов'язався збудувати і
передати у власність інвестора об'єкт
інвестування не пізніше першого
кварталу 2015 року.

Посилання позивачів на ст.ст. 9, 10, 13
Закону України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» є необгрунтованими,
оскільки позивачами не зазначено
обставин про ризики невиконання
забудовником своїх зобов'язань перед
управителем, що були б передбачені
договором.

Таким чином, позовні вимоги позивачів є
необґрунтованими і безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 11, 177, 178, 190, 328, 509, 526 ЦК України,
ст.ст. 10, 27, 31, 209, 213-215 ЦПК України,
Законом України «Про інвестиційну
діяльність»,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр «ТОР», треті
особи: Київська міська рада, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про визнання
майнових прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн