Справа № 680/1422/13-ц
№ 2/680/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р.
смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд в складі :

головуючої - судді
Шуригіної О.В.,

при секретарі Фурман
Г.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Нова Ушиця
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання її
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, яке знаходиться
в АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що є власником
квартири, яка знаходиться за
вищевказаною адресою.

Вказує, що з 22 серпня 2002 року по 12
серпня 2010 року сторони проживали у
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Новоушицького районного суду
від 12 серпня 2010 року шлюб між позивачем
та ОСОБА_3 було розірвано.

Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_3 виїхала з
квартири та стала проживати в будинку
батьків в с. Пилипи Хребтіївські,
Новоушицького району Хмельницької
області, проте залишилась
зареєстрованою в квартирі.

Відповідач у добровільному порядку
знятися з реєстраційного обліку не
бажає, тому вимушений звернутися до
суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його
представник вимоги підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Позивач додав, що
внаслідок реєстрації відповідача в
квартирі витрачає зайві кошти на
оплату комунальних послуг, а також це
створює моральні перешкоди для
спільного проживання з другою дружиною
та її дітьми.

Відповідач позов не визнала, мотивуючи
тим, що дане житло є їх спільною
сумісною власністю, внаслідок
неспроможності позивача утримувати
сім»ю вона вимушена була виїжджати на
тимчасові заробітки в м. Москву,
зароблені кошти витрачала на утримання
та лікування спільних дітей, ремонт
даної квартири. Після розірвання шлюбу
в 2010 році вони періодично підтримували
шлюбні стосунки, намагались відтворити
сім»ю, тому в грудні 2012 року вона
приїхала до позивача, проте їй стало
відомо, що ремонтні роботи він не
завершив, в січні 2013 року створив нову
сім»ю, з якою проживає у їх спільному
житлі. Вона мала намір проживати в
квартирі, влаштувати дітей у навчальні
заклади в смт. Нова Ушиця, але
проживання в квартирі іншої жінки
створило їй перешкоди. Іншого житла на
праві власності вона не має.

Дослідивши докази по справі,
заслухавши пояснення сторін, суд
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1., про що свідчить
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №18047202 від 11 березня
2008 року, власником якої він став на
підставі укладеного договору купівлі
продажу ВЕТ141477 р. № 1215/ 03.08.2007/
посвідченого Новоушицькою державною
нотаріальною конторою.

З 22 серпня 2002 року по 12 серпня 2010 року
сторони проживали у зареєстрованому
шлюбі.

Рішенням Новоушицького районного суду
від 12 серпня 2010 року шлюб між позивачем
та ОСОБА_3 розірваний.

Згідно договору купівлі-продажу від
03.08.2007 року позивач купив квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного
Кодексу майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Статтею 63 цього ж Кодексу передбачено,
що дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно паспортних даних сторін та
довідки Новоушицької селищної ради
від 29.10.2013 року у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані сторони та дружина -
ОСОБА_4 , син дружини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка дружини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, син сторін ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка сторін - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач не заперечив , що відповідач
іншого житла, яке б належало їй на праві
власності, не має, проживає без
реєстрації в селі Пилипи Хребтіївські
у будинку матері, під час знаходження
відповідача на заробітках їх спільні
діти проживають у її матері, та не
спростував свідчень відповідача щодо
наміру проживати в квартирі з грудня 2012
року.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з
поважної причини, а саме внаслідок
відсутності постійних доходів у
позивача, важким матеріальним
становищем сім»ї та необхідністю
утримувати дітей, була вимушена
працевлаштуватись в м. Москві, після
повернення в грудні 2012 року не мала
можливості проживати у спірній
квартирі, оскільки відповідач вселив
іншу дружину з її дітьми.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою; свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану,
або документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
звернення особи.

Виходячи із наведеного, також не
підлягає задоволенню вимога позивача
про зняття відповідача з
реєстраційного обліку за спірною
адресою, оскільки ці повноваження вже
покладені на відповідні органи
законом і додаткового вирішення не
потребують.

Керуючись ч.2 ст. 405 ЦК України, ст..ст.60,63
Сімейного Кодексу, ст..3,15, 88, 118,119,120,
213-215, 224-227 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання її такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. В. Шуригіна