Номер провадження № 22-ц/785/253/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Колмакові В. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів (аліментів) на
утримання дружини - інваліда після
розірвання шлюбу та відшкодування
завданої моральної (немайнової) шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кодимського районного суду
Одеської області від 11. 11. 2013 р.,

в с т а н
о в и л а:

07. 08. 2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання її як інваліда в
розмірі 1/4 загального доходу
відповідача з дня розірвання шлюбу і
відшкодування моральної шкоди в сумі
300000 грн.

Вказала, що має на це право на підставі
ст. 76 СК України у зв'язку з поведінкою
відповідача, з яким шлюб розірвано у
зв'язку з протизаконними діяннями
відповідача, який зловживав спиртним,
допускав щодо неї моральне, фізичне,
фінансове і сексуальне насильство,
внаслідок чого вона стала інвалідом 3
групи, починаючи з періоду до весілля і
по день після суду, назначеного 31. 01. 2011
р. з приводу аліментів, а також вказала,
що в останні 2 роки після розірвання
шлюбу він її тероризував, морально
низводив. Послалася на те, що внаслідок
тілесних ушкоджень і психологічних
страждань, які були їй завдані
відповідачем, в неї утворилася хвороба
«вітіліго", яка фактично невиліковна, а
ознаки хвороби можна видалити лише за
допомогою пластичної операції, але
вони можуть появитися знову при стресі
і поширюватися по тілу, що робить не
естетичним її вигляд, внаслідок чого
вона не може побудувати своє особисте
життя, що вона оцінює у 150000 грн.
Зазначила, що в результаті усього
побаченого її 3 дітей - 1996 р. н., 2006 р. н.,
2010 р. н., перенесли великі потрясіння і
пережили фізичне та психологічне
насилля в сім'ї від відповідача, що
привело до погіршення у їх
психологічному розвитку (на протязі 2
років вона водила дітей не тільки до
спеціалістів, але зверталася і до
нетрадиційної медицини, яка дала
відчутний результат), що вона оцінює в
150000 грн. З урахуванням викладеного у
позові вважає, що сума завданого їй
особисто і її 3 неповнолітнім дітям за
весь час спільного проживання в
результаті неправомірних дій ОСОБА_3
складає 300000 грн.

Рішенням Кодимського районного суду
Одеської області від 11. 11. 2013 р.
відмовлено у задоволенні зазначеного
позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду як
незаконного та необґрунтованого лише в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення моральної шкоди та
просить ухвалити нове рішення і
стягнути з відповідача моральну
(немайнову) шкоду компенсацію у 300000
грн., зокрема з неконкретизованим
посиланням на те, що на протязі цілого
року відповідач, який зійшовся з іншою
жінкою, її тероризує та донімає тим, що
вимагає, щоб вона відмовилася від
житла, а також не дає спокою дітям і
вона на протязі року 10 раз зверталася
за допомогою до лікарів, часто була на
лікарняному і була змушена покинути
роботу, а відповідач і його дружина
постійно влаштовують сварки, запросив
свідка-сусіда, який охарактеризував її
як сварливу жінку, а коли колишній
чоловік на час повернувся в сім'ю, то
він свідомо провокував її на сварку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
доводи апеляційної скарги щодо рішення
суду, а ОСОБА_3 просив залишити рішення
суду без змін.

Розглянувши доводи скарги щодо рішення
суду і перевіривши матеріали справи в
межах позову та апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК
України сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у

суді першої інстанції.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд першої інстанції встановив, що
заперечуючи проти позову в частині
стягнення моральної шкоди відповідач
ОСОБА_3 надав до суду письмові докази,
згідно з якими він з 1992 року і до цього
часу працює в локомотивному депо ДП
«Одеська залізниця» на посаді
помічника машиніста, за місцем своєї
роботи та проживання характеризується
позитивно, відповідно до медичної
довідки від 10 липня 2013 року та
сертифікату серії 10 ААГ №406256 від 24
вересня 2013 року будь-яких психічних та
наркологічних протипоказань для
роботи в умовах підвищених ризиків не
має. Справно сплачує аліменти на
утримання неповнолітніх дітей.

Водночас, всупереч вимог ст.10,11 та 60 ЦПК
України позивачем ОСОБА_2 не надано
жодних належних та допустимих доказів,
які б доводили її позов в частині щодо
стягнення моральної шкоди, як не надано
жодних доказів, які б підтверджували як
протиправну поведінку відповідача, так
і причинно-наслідковий зв'язок між цією
поведінкою та погіршенням її стану
здоров'я.

Саме з цих підстав вимоги позивача щодо
стягнення моральної шкоди суд першої
інстанції визнав недоведеними і
відмовив у задоволенні позову в цій
частині.

Матеріали справи і доводи апеляційної
скарги наведене не спростовують.

Тому, виходячи з матеріалів справи і
викладених обставин у їх сукупності,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно і обгрунтовано у
зв'язку з недоведеністю відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди в
сумі 300000 грн.

Відповідно ж до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.
1, 308 ЦПК України під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень норм
матеріального та процесуального права
не допустив, а наведені в апеляційній
скарзі доводи висновки суду не
спростовують, в зв'язку з чим рішення
суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317,
319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Кодимського районного суду
Одеської області від 11. 11. 2013 р. залишити
без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша