Справа № 168/20/14
Пров.№ 6/168/3/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року Старовижівський районний
суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Самрука Ф. В

при секретарі-Островерхій Т.
С.,

за участю: головного
державного виконавця-Осіїк О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Стара
Вижівка подання головного державного
виконавця відділу ВДВС
Старовижівського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 у
праві виїзду за межі України,

в с
т а н о в и в:

головний державний виконавець ВДВС
Старовижівського районного управління
юстиції у Волинській області
звернулась в суд з поданням, погодженим
з начальником ВДВС Старовижівського
районного управління юстиції
Волинської області (надалі РУЮ), про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, до виконання
боржником зобов"язання.

Вимоги обгрунтовує тим, що
відносно боржника ОСОБА_1 відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-424 від
22.12.2010р. Старовижівського районного
суду про стягнення з нього аліментів в
користь ОСОБА_2 на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Але боржник
сплачує аліменти періодично з власного
розрахунку, а не відповідно вимог
чинного законодавства та розрахунків,
наданих ВДВС. За викликом до ВДВС
ОСОБА_1 з"являється та надає
недостовірну інформацію щодо місця
свого проживання. Станом на 01.11.2013р.
заборгованість по аліментах ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 становить 5710грн.47коп.

В судовому засіданні
державний виконавець подання
підтримала, з підстав, зазначених у
ньому і просила його задоволити.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що в
задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов"язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов"язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ч.2 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Згідно ст.6 Закону України "Про порядок
виїзду з України та в"їзду в Україну
громадян України" від 21.01.1994року
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, коли діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов"язання-до виконання зобов"язань,
або розв"язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках.

Тобто за змістом вищезгаданих норм
діючого законодавства випливає, що
тимчасове обмеження виїзду боржника за
межі України є винятковим заходом
обмеження особистої свободи фізичної
особи, який застосовується лише при
наявності достатніх підстав вважати,
що така особа ухиляється від виконання
зобов"язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням, і з цією
метою має реальну можливість та намір
вибути за межі України.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні у ВДВС Старовижівського РУЮ
знаходиться виконавчий лист, виданий
Старовижівським районним судом
Волинської області 22.12.2010р. за №2-424 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.,
аліментів врозмірі 3/10 частин усіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15.11.2010р.
до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість за цим виконавчим
листом станом на 01.11.2013року становить
5710грн. 47коп., що стверджується
відповідним розрахунком. З цього ж
розрахунку та копії письмового
пояснення боржника вбачається, що він
заборгованість по виконавчому листу
погашає періодично в міру можливостей,
на даний час ніде не працює і тому
сплачує аліменти з коштів, які надають
йому батьки, тобто боржник не
ухиляється від сплати боргу,а також і
те, що в разі заборони йому виїзду за
кордон він не зможе сплачувати
аліментів. Тому суд вважає, що
обмеження у виїзді за кордон боржника
ОСОБА_1 може негативно відобразитися в
першу чергу на матеріальному становищі
неповнолітньої дитини ОСОБА_3, яка
проживає із стягувачем ОСОБА_2

Крім того, доказів, які б переконливо
свідчили б про ухилення боржника від
виконання обов"язку по сплаті
аліментів та його намір і реальну
можливість вибути за межі України з
метою ухилення від сплати аліментів
ВДВС не надано і не здобуто в судовому
засіданні.

Отже, на підставі викладеного, суд
вважає, що відсутні підстави для
задоволення подання ВДВС про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Керуючичь ст.ст.14,377-1 ЦПК України, п.18 ч.3
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження", ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в"їзду в
Україну громадян України" суд,

У Х В А Л
И В:

в задоволенні подання головного
державного виконавця відділу ВДВС
Старовижівського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
протягом п"яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: Ф. В. Самрук