АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2357/14
1-й інстанції - Мороз В.П.
Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Тамакулової В.О.,
Макарова М.О.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
16 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -
КП «ДМБТІ», Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання права
власності на частину квартири, поділ
майна, що є спільною сумісною
власністю, стягнення сум та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення грошової
компенсації та визнання права
власності на майно ,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись з позовом до ОСОБА_5, третя
особа - КП «ДМБТІ», Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції та з урахуванням
уточнень просили про визнання права
власності на частину квартири, поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
та стягнення сум. ( а.с. 7,98,141)

У квітні 2013 року відповідачка
ОСОБА_5 подала зустрічний позов про
стягнення грошової компенсації та
визнання права власності на майно. (
а.с.)

Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
16 грудня 2013 року було відмовлено в
позові, як первісного та і зустрічного.
( а.с.217)

З таким рішенням не погодився ОСОБА_3,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати в частині відмови у
задоволенні первісного його позову та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його вимоги. ( а.с.231)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскільки рішення суду оскаржується
тільки ОСОБА_3, законність і
обґрунтованість рішення районного
суду в частині інших осіб, колегією
суддів не перевіряється.

Зазначене судове рішення в
оскарженій частині відповідає
вимогам закону

Як вбачається з матеріалів
справи, за договором купівлі-продажу
від 22 лютого 2009 року відповідачка
ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_7 двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.( а.с.110)

24 квітня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6
зареєстрували шлюб, остання прийняла
прізвище чоловіка «ОСОБА_5». 12 серпня 2011
року даний шлюб був розірваний, а 20
серпня 2011 року відповідачка
зареєструвала новий шлюб і змінила
прізвище на «ОСОБА_5».

Звертаючись з позовом, а у
подальшому двічі його уточнюючи,
позивач ОСОБА_3 у кінцевій редакції від
20 березня 2013 року просив визнати за ним
право власності на ? частину зазначеної
квартири, визначити порядок
користування цією квартирою, а також
поділити спільно нажите у шлюбі майно в
рівних долях та стягнути судові
витрати.( а.с.144)

Судом першої інстанції було
правильно встановлено, що 21 липня 2011
року між подружжям, яке на цей час
припинило сімейні відносини, була
досягнута угода стосовно поділу
спільно нажитого майна у шлюбі, і яка
була оформлена у вигляді договору про
розподіл майна, а також розпискою,
написаною ОСОБА_3

З даного договору видно, що ОСОБА_3
отримав нажите сумісно з відповідачкою
майно на загальну суму 25 659 грн., а
остання на суму 13 107 грн.( а.с.80-82)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 районний суд обґрунтовано
прийняв до уваги зазначений договір,
за яким подружжя в добровільному
порядку поділило сумісне майно, а також
правильно прийшов до висновку, що
квартира АДРЕСА_1 не є спільною
сумісною власністю подружжя, а
являється одноособовою власністю
ОСОБА_5, оскільки була нею придбана до
укладання шлюбу.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК
України, на підтвердження свої
позовних вимог, позивачем ОСОБА_3
надано не було.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
справа судом розглянута в межах
заявлених сторонами вимог і на
підставі наданих ними доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
являються безпідставними, висновки
суду щодо законності та
обґрунтованості рішення суду в
оскарженій частині не спростовують.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
закону, ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності і ухвалене без порушень
норм матеріального та процесуального
права. А отже апеляційна скарга не
задовольняється.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
16 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: