Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/457/14
Головуючий у 1 інстанції: Дубіна Л. А.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Пільщик Л.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 грудня 2013 року по
справі за позовом Запорізької обласної
кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
по процентам по кредитному договору,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Запорізька обласна
кредитна спілка «Довіра» звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по процентам
по кредитному договору.

В обґрунтування позову зазначав, що
23.12.2008 між ЗОКС «Довіра» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №10530,
згідно якого останній надано кредит у
сумі 10000 на придбання металевого
гаража, строком до 23.12.2009 грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ЗОКС «Довіра» і ОСОБА_5, який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 укладено
договір поруки.

Згідно рішення Ленінського районного
суду від 04.03.2011, яке набрало законної
сили 26.03.2013, розірвано кредитний
договір та стягнуто у солідарному
порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
у сумі 24110 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за відсотками у сумі 12400
грн., яка утворилася за період з
вересня 2009 по березень 2013.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Запорізької
обласної кредитної спілки «Довіра»
заборгованість по процентам за
Кредитним договором №10530 від 23.12.2008 у
сумі 12400 грн., а також витрати на оплату
судового збору у сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4
зазначають, що рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, тому
просять його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ЗОКС «Довіра»
залишити без задоволення.

В засідання апеляційного суду апелянти
не з'явилися, про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, апелянт ОСОБА_3направила
клопотання про відкладання розгляду
справи, пославшись на хворобу. Оскільки
документів на підтвердження
поважності причини неявки в судове
засідання апелянт не надала, колегія
визнала їх неповажними і вважала за
можливе на підставі ст.305 ч.2 ЦПК України
розглянунти справу у відсутність
незьявившихся апелянтів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи і погоджуються з
положеннями норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлені і
не оспорюються сторонами ті обставини,
що 23.12.2008 року між ЗОКС „Довіра" та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
10530, згідно якого остання отримала
кредит в сумі 10000 грн. на придбання
металевого гаража, строком до 23.12.2009
року.

Відповідно до п. 1.1 Договору кредит
надано на умовах забезпеченості,
повернення строковості, платності та
цільового характеру з виплатою 4%
щомісячно наперед від залишку суми
неповернутого кредиту.

Кредитний договір забезпечений
Договором поруки № 10530 від 23.12.2008 року,
який укладено ЗОКС „Довіра" ОСОБА_4 і
ОСОБА_5

Пунктом 3 Договору поруки сторони
передбачили, що він діє до повного
повернення суми по кредиту і сплати
належних процентів.

У зв'язку з невиконанням кредитних
зобов'язань ОСОБА_3 ЗОКС „Довіра"
звернулась до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором і просила розірвати
кредитний договір та стягнути
заборгованість по кредиту та по
процентам за користування ним у сумі
24110 грн.

Заочним рішенням ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2011
року заявлені позовні вимоги
задоволені у повному обсязі.

З вказаним рішенням ОСОБА_3 не
погодилась, оскаржила його в
апеляційному порядку і 17.10.2011 року
рішенням апеляційного суду
Запорізької області заочне рішення від
04.03.2011 року скасовано, та ухвалено нове
рішення, згідно якого позовні вимоги
ЗОКС „Довіра" задоволені частково:
стягнуто заборгованість за кредитним
договором у сумі 17550 грн., в іншій
частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 17.10.2011 року скасовано, справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 26.03.2013 року заочне рішення
ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04.03.2011 року залишено без
змін.

З урахуванням того, що кредитний
договір розірвано лише у березні 2013
року позивач просив стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за відсотками у сумі 12400
грн., яка утворилася за період з
вересня 2009 по березень 2013.

Задовольняючи позовні вимоги, щодо
стягнення заборгованості за
відсотками у сумі 12400 грн. за період з
вересня 2009 року по березень 2013 року суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що оскільки до 26 березня 2013 року
Кредитний договір № 10530 від 23.12.2008 року
був дійсним, то для сторін договору є
обов'язковими умови його укладання та
виконання.

Такий висновок суду узгоджується з
встановленими обставинами по справі та
нормами матеріального закону, зокрема
ст.ст. 536,1048 ЦК України, якими
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір яких
встановлюється договором, законом або
іншими актами цивільного
законодавства. У разі відсутності
іншої домовленості сторін проценти
виплачуються щомісячно до дня
повернення позики.

Наведені в скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваних
судових рішень.

Підстав для скасування або зміни
судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209,218,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 грудня 2013 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: