У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Головного управління державної
міграційної служби України в
Автономній Республіці Крим в особі
Феодосійського міського відділу, третя
особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Феодосійської
міської ради, про виселення та
зобов'язання вчинити певну дію, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 23 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 20
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що в забезпечення
зобов'язання за кредитним договором
від 1 листопада 2007 року ОСОБА_4 (після
розірвання шлюбу ОСОБА_4) в цей же день
уклала з відкритим акціонерним
товариством «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Фідокомбанк»
договір іпотеки, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1 Крим. На підставі
виконавчого напису нотаріуса від 20
січня 2009 року звернуто стягнення на
заставлене майно - спірну квартиру. Під
час примусового виконання виконавчого
напису було встановлено, що в спірній
квартирі проживають відповідачі, що
перешкоджає реалізації майна з
прилюдних торгів. В добровільному
порядку відповідачі звільнити спірне
приміщення відмовилися. Позивачем у
відповідності до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» 10
листопада 2011 року та 22 листопада 2012
року на адресу відповідачів були
направлені вимоги про виселення та
зняття з реєстраційного обліку як
відповідачки так і її неповнолітніх (на
час направлення вимоги від 10 листопада
2011 року) дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
яких було зареєстровано в спірній
квартирі після укладення договору
іпотеки. Враховуючи наведене, позивач
просив задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Рішенням Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 23 липня
2013 року з урахуванням ухвали
Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25
вересня 2013 року про виправлення описки,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 20 листопада 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.
Зобов'язано Головне управління
державної міграційної служби України в
Автономній Республіці Крим в особі
Феодосійського міського відділу зняти
з реєстрації місця проживання за
вказаною адресою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення та
ухвали судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалення нового рішення
у справі про відмову в задоволенні
позовних вимог, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
вірно виходили з доведеності позовних
вимог на підставі ст. 60 ЦПК України.

Установлено, що між сторонами було
укладено договір іпотеки квартири
АДРЕСА_1 Крим, яка належить на праві
власності відповідачці. Відповідно до
виконавчого напису нотаріуса звернуто
стягнення на іпотечне майно - спірну
квартиру. Матеріалами справи
підтверджено, що позивачем у
відповідності до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» 10 листопада 2011
року та 22 листопада 2012 року на адресу
відповідачів були направлені вимоги
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку. В зв'язку з
відмовою добровільного виселення зі
спірної квартири позивач звернувся до
суду з позовом про виселення
відповідачів на підставі ст. 109 ЖК
України.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують. Так,
зокрема посилання заявника на
проживання в спірній квартирі
неповнолітніх дітей не має правового
значення в даному спорі, оскільки
судами вірно встановлено, що
реєстрація дітей відповідачки в
спірній квартирі відбулася після
укладення договору іпотеки та з
порушенням умов п. 4.1.4 договору іпотеки.
Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, при дослідженні та
встановленні доказів у справі
дотримані норми процесуального права,
у зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 23 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 20
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Фаловська І.М.