Кіровський районний суд міста Макіївки
Провадження №2/268/551/14
Справа №
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014 року

м. Макіївка

Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:

головуючий суддя
Перевєрзєв М.М.

за
участю сторін:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

при
секретарі Покашовій
В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

09 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, мотивуючи свої
вимоги фактичним припиненням
подружнього життя і неможливістю
збереження сім'ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, в
обґрунтування яких послалась на факти
і обставини, викладені у заяві, та
зазначила, що з 23 липня 2005 року
перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, від якого вони мають дитину -
сина ОСОБА_3, який на теперішній час
проживає з нею. Спільне життя з ОСОБА_2 в
останні роки не склалося, оскільки
виявилось, що у кожного з них різні, не
співпадаючи погляди на питання
поведінки та взаємовідносин у сім'ї, що
призводило до непорозуміння між ними
та сварок. З 24 листопада 2013 року їх
сімейні стосунки були фактично
припинені, оскільки за їх взаємною
домовленістю відповідач пішов з сім'ї.
З цього часу вони постійно мешкають за
різними адресами, не ведуть спільне
господарство. До теперішнього
часу примирення між ними не відбулося.

За час окремого проживання вона
дійшла висновку про втрату почуття
любові до чоловіка, неможливість
збереження сім'ї та необхідність
юридичного оформлення фактичного
розлучення між ними. Питання про
розірвання шлюбу ними вирішено
обопільно, а збереження шлюбу
суперечить її інтересам. Посилаючись
на наведене, позивачка просить суд
розірвати шлюб.

Відповідач позовні вимоги про
розірвання шлюбу визнав, підтвердивши
наведені позивачкою обставини та
причини, що призвели до припинення
сімейних відносин.

Як пояснив ОСОБА_2 в судовому засіданні,
вони з дружиною різні за характером, що
призводило до непорозуміння між ними
та сварок, негативний характер
відносин між ними постійно зростав.
Вважає, що збереження сім'ї є
неможливим, тому просить не надавати
строку для примирення, оскільки це
питання вирішено ними остаточно.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

За приписами статті 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають спільні права
та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як
визначено нормою статті 112 СК України,
суд постановляє якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
громадяни України ОСОБА_2 і ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 23 липня 2005 року,
актовий запис № 837 в Книзі реєстрації
шлюбів міського відділу реєстрації
актив цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції. Подружжя
мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Для позивачки цей
шлюб другий, для відповідача - перший.

Наявними в матеріалах справи
доказами підтверджено, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з 24 листопада 2013 року фактично
припинили шлюбні відносини, не
проживають спільно однією сім'єю та не
ведуть сумісне господарство. За цей час
подружжя не здійснили реальних дій
щодо збереження родинних стосунків.
Сторони не мають наміру зберегти свою
сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає,
що надання у даному випадку подружжю
строку для примирення суперечить
моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності, суд,
приймаючи до уваги існуючи взаємини
між подружжям, ступінь конфліктних
стосунків та причини розлучення,
небажання кожного з них продовжувати
шлюбні відносини, дійшов висновку, що
подальше подружнє життя ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є
неможливим та суперечить їх інтересам.

У разі визнання відповідачем позову, як
визначено в частині 4 статті 174 ЦПК
України, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

За таких обставин заява позивачки
відповідає дійсній волі подружжя, тому
позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Позивачка не наполягає на
відновленні її дошлюбного прізвища та
не вимагає компенсації за понесені
судові витрати, пов'язані із зверненням
до суду.

На підставі вищенаведеного,
керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 3, 110-112 Сімейного
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23
липня 2005 року у міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області, актовий
запис № 837, розірвати.

За вибором позивачки її прізвище
ОСОБА_2 залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: М.М. Перевєрзєв