№ 2з/255/11/2014
У Х В А Л А

13 січня 2014 року суддя Ворошиловського
районного суду м. Донецька Пруднікова
Г.М., розглянувши заяву позивачки
ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ворошиловського
районного суду м. Донецька знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальних
витрат.

До суду 20.11.2013 року надійшла заява
позивачки ОСОБА_1 про забезпечення
позову, в якій вона в якості
забезпечення позовних вимог просить
суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2.

Вважає, що у відповідача є можливість
розпорядитися зазначеним майном, що
ускладнить або зробить неможливим
виконання судового рішення у даній
справі.

Ухвалою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 21.11.2013 року в
задоволенні даної заяви було
відмовлено.

Зазначену ухвалу було скасовано
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 30.12.2013 року, справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає заяву позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Разом з тим, позивачкою ОСОБА_1 у
заяві про забезпечення позову не
доведено, що невжиття заходів
забезпечення може ускладнити або
зробити неможливим виконання рішення
суду. Також не надано обґрунтування
необхідності забезпечення позову
шляхом арешту зазначеної квартири.
Крім того, позивачкою не доведено, що
відповідачем можуть бути здійснені
будь-які дії з приводу відчуження
належного йому нерухомого майна. Крім
того, суд приймає до уваги, що після
повернення справи з Апеляційного суду
Донецької області на новий розгляд
позивачкою не надано суду жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження своїх вимог, викладених
в заяві про забезпечення позову.

Таким чином, заявлений вид
забезпечення позову не є достатньо
обґрунтованим.

За таких обставин у задоволенні
заяви позивачки ОСОБА_1 про
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвалу надруковано в одному
примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
Г.М.
Пруднікова