Головуючий суду 1 інстанції - Тарасов
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 420/1191/13-ц
Провадження № 22ц/782/271/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Луганської В.М.

суддів: Яреська А.В., Борисова Є.А.

за участю секретарі:
Скоробогатової Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Новопсковського районного
суду Луганської області від 03 грудня 2013
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом в
обґрунтування заявлених вимог
зазначили, що 13 травня 2006 року,
приблизно 14 годині 00 хвилин, відповідач
ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний № НОМЕР_1, рухався по
проїзній частині вул. Леніна смт.
Новопсков Луганської області з боку
автовокзалу в напрямку с.Заайдарівка
Новопсковського району Луганської
області, зі швидкістю не менше 83 км/год.,
яка перевищувала максимально
допустиму швидкість на даній ділянці 60
км/год. В цей час попереду вказаного
автомобіля, рухався скутер марки ХОНДА,
без реєстраційного номерного знаку,
під керуванням ОСОБА_4, на якому в
якості пасажирів знаходилися
малолітні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. У процесі руху,
навпроти ресторану «Україна», водій
ОСОБА_10 став виконувати маневр обгону
скутера ХОНДА з частковим виїздом на
зустрічну смугу руху, а водій скутера
ХОНДА ОСОБА_4 почав виконувати маневр
повороту вліво. В результаті чого,
сталося зіткнення вищевказаних
транспортних засобів.

Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення
вимог п.п. 2.3, 10.1, 12.3, 12.4 і 12.9 «б» Правил
дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил
дорожнього руху України з боку ОСОБА_2
виявились в тім, що він, керуючи
технічно справним автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний № НОМЕР_1, рухався по
проїзній частині вул.Леніна
смт.Новопсков Луганської області зі
сторони автовокзалу, в напрямку
с.Заайдарівка, з перевищенням
максимально допустимої швидкості на
даній ділянці 60 км/год., не вибрав
безпечну швидкість керованого ним
автомобіля з урахуванням дорожньої
обстановки, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух. При виникненні
небезпеки для руху, чим для водія
ОСОБА_2 являвся скутер ХОНДА, якого він
об'єктивно спроможний був виявити, не
вжив заходів до зменшення швидкості аж
до зупинки керованого ним автомобіля,
продовжував рух та на повороті з
вул.Леніна на вул.Першотравнева на
зустрічній смузі скоїв зіткнення з
скутером ХОНДА, під керуванням ОСОБА_4,
який порушуючи вимоги пунктів 9.4, 10.1 та
10.4 Правил дорожнього руху України
виконував маневр лівого повороту.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажиру скутера ОСОБА_8 згідно
з висновком судово-медичної експертизи
№ 677/136 від 02.10.2006 року були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді:
«перелому кісток склепіння та основи
черепа, крововиливу під оболонки і в
тканину головного мозку, трьох саден
голови, саден грудної клітини та
колінного суглоба», смерть якого
настала в лікувальному закладі о 12
годині ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Причиною
смерті ОСОБА_8 з'явилася відкрита тупа
травма голови з переломом кісток
склепіння та основи черепа,
крововиливами під оболонки і в тканину
головного мозку.

Крім того, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди водієві
скутера ОСОБА_4 були заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді: «важкої
відкритої черепно-мозкової травми,
забиття головного мозку 3 ступеня,
травматичного субарахноїдального
крововиливу, множинних ушкоджень
твердої мозкової оболонки, множинних
осколкових переломів склепіння черепа,
ран правої лобно-тім'яної області,
вираженого дисциркуляторного
гемолікворного сіндромаумеренного
правостороннього геміпарезу,
вираженого психоорганічного
синдрому», які згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 2116 від
18.08.2006 року, відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою
небезпеки для життя і здоров'я в момент
їх заподіяння.

ОСОБА_2 вчинив діяння, які за своїми
ознаками утворюють склад злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивачі вважають, що протиправними
діями відповідача їм завдано моральної
шкоди, яка заключається в тому, що в
результаті винних дій відповідача їх
малолітній син та внук ОСОБА_8 отримав
тілесні ушкодження від яких помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ОСОБА_4 отримав
тілесні ушкодження..

Душевні страждання, горе та скорботу
яку вони зазнали внаслідок смерті
ОСОБА_8 невимовні, до цього часу вони не
можуть «прийти в себе». З часу вчинення
злочину відповідачем вони не можуть
спокійно жити, повністю зруйновано їх
звичайний життєвий уклад, все валиться
з рук. Вони втратили найцінніше в їх
житті свого сина та онука. Крім того,
позивачу ОСОБА_4 з вини відповідача
були завдані тілесні ушкодження, у
зв'язку з чим він став інвалідом 3-ї
групи на все життя і постійно відчуває
дискомфорт, постійні головні болі,
швидко втомлюється, не може спокійно
спати.

Просили суд стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 300 000 грн., на користь ОСОБА_4
моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., на
користь ОСОБА_5 моральну шкоду в
розмірі 100 000 грн., на користь ОСОБА_7
моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., на
користь ОСОБА_6 моральну шкоду у
розмірі 100 000 грн.

Рішенням Новопсковського районного
суду Луганської області від 03 грудня 2013
року заявлені вимоги позивачів
задоволено частково. Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі - 300 000 грн., на користь
ОСОБА_4 - 100 000 грн., на користь ОСОБА_5- 100
000 грн., на користь ОСОБА_6 -100 000 грн. та на
користь ОСОБА_7 -100 000 грн. Суд стягнув з
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір
у розмірі 3654 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким ОСОБА_4 відмовити у задоволенні
позовних вимог. Позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити
частково, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_6, ОСОБА_7
в судовому засіданні апеляційну скаргу
не визнали, вважають, що підстав для
скасування судового рішення не має.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Відповідно до
ч.3 статті 303 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду першої інстанціє не
відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи заявлені вимоги
позивачів суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_2 несе
відповідальність відповідно до ч.3
ст.1187 ЦК України, однак такий висновок
суду не в повній мірі відповідає
вимогам закону та обставинам по справі.

В судовому засіданні встановлено,
що 13 травня 2006 року, о 14 годині 00 хвилин,
ОСОБА_2 керуючи технічно справним
автомобілем марки ВАЗ-21099,
реєстраційний № НОМЕР_1, рухався по
проїзній частині вул. Леніна
смт.Новопсков Луганської області з
боку автовокзалу в напрямку с.
Заайдарівка Новопсковського району
Луганської області, зі швидкістю не
менше 83 км/год., яка перевищувала
максимально допустиму швидкість на
даній ділянці 60 км/год. В цей час
попереду вказаного автомобіля, рухався
скутер марки ХОНДА, без реєстраційного
номерного знаку, під керуванням ОСОБА_4,
на якому в якості пасажирів
знаходилися малолітні ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У процесі руху, навпроти ресторану
«Україна», водій ОСОБА_10 став
виконувати маневр обгону скутера ХОНДА
з частковим виїздом на зустрічну смугу
руху, а водій скутера ХОНДА ОСОБА_4
почав виконувати маневр повороту
вліво. В результаті чого, сталося
зіткнення вищевказаних транспортних
засобів.

Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення
вимог п.п. 10.1, 12.3, 12.4 і 12.9 «б» Правил
дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил
дорожнього руху України з боку ОСОБА_2
виявились в тім, що він, керуючи
технічно справним автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний № НОМЕР_1, рухався по
проїзній частині вул.Леніна
смт.Новопсков Луганської області зі
сторони автовокзалу, в напрямку
с.Заайдарівка, з перевищенням
максимально допустимої швидкості на
даній ділянці 60 км/год., не вибрав
безпечну швидкість керованого ним
автомобіля з урахуванням дорожньої
обстановки, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух. При виникненні
небезпеки для руху, чим для водія
ОСОБА_2 являвся скутер ХОНДА, якого він
об'єктивно спроможний був виявити, не
вжив заходів до зменшення швидкості аж
до зупинки керованого ним автомобіля,
продовжував рух та на повороті з
вул.Леніна на вул.Першотравнева на
зустрічній смузі скоїв зіткнення з
скутером ХОНДА, під керуванням ОСОБА_4,
який порушуючи вимоги пунктів 9.4, 10.1 та
10.4 Правил дорожнього руху України
виконував маневр лівого повороту.

Порушення вимог Правил дорожнього
руху України з боку водія скутера ХОНДА
ОСОБА_4 виявилися в тім, що перед зміною
напрямку руху не переконався в тому, що
виконуваний ним маневр ліворуч буде
безпечним і не створить небезпеки
іншим учасникам дорожнього руху, в тому
числі і водієві автомобіля ВАЗ-21099
ОСОБА_2, а так само перед маневром
наліво не зайняв своєчасно відповідне
крайнє положення, його дії не
відповідають вимогам п.10.1 та п.10.4 ПДР
України і знаходяться, з технічної
точки зору в причинному зв'язку з
виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажиру скутера ОСОБА_8 згідно
з висновком судово-медичної експертизи
№ 677/136 від 02.10.2006 року були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді:
«перелому кісток склепіння та основи
черепа, крововиливу під оболонки і в
тканину головного мозку, трьох саден
голови, саден грудної клітини та
колінного суглоба», смерть якого
настала в лікувальному закладі о 12
годині ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Причиною
смерті ОСОБА_8 з'явилася відкрита тупа
травма голови з переломом кісток
склепіння та основи черепа,
крововиливами під оболонки і в тканину
головного мозку, що підтверджується
матеріалами кримінальної справи ( т.1
а.с.53-54).

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди водієві скутера ОСОБА_4 були
заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді: «важкої відкритої
черепно-мозкової травми, забиття
головного мозку 3 ступеня,
травматичного субарахноїдального
крововиливу, множинних ушкоджень
твердої мозкової оболонки, множинних
осколкових переломів склепіння черепа,
ран правої лобно-тім'яної області,
вираженого дисциркуляторного
гемолікворного сіндромаумеренного
правостороннього геміпарезу,
вираженого психоорганічного
синдрому», які згідно з висновком
судово-медичної експертизи № 2116 від
18.08.2006 року, відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою
небезпеки для життя і здоров'я в момент
їх заподіяння, що підтверджується
матеріалами кримінально справи ( т.1 а.с.
94-95).

Як вбачається із матеріалів
кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були дослідженні
в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
обвинувачувався у вчиненні злочину
передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ОСОБА_4 обвинувачувався у вчинені
злочину передбаченого ч.1 ст.291 КК
України.

Відповідно до постанови
Новопсковського районного суду
Луганської області від 22 серпня 2013 року
ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на
підставі п „в" ст.1 , ст.6 Закону України
„Про амністію в 2011 році".

Відповідно до постанови
Новопсковського районного суду
Луганської області від 04 квітня 2013 року
позивача ОСОБА_4 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ч.1
ст.291 КК України на підставі ст.49 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності.

Відповідно до висновку комісійної
автотехнічної експертизи від 11.09.2006
року , який міститься в матеріалах
кримінальної справи ( т.1 а.с.128-135),
висновку комісійної авто технічної
експертизи від 12.05.2008 року, який
міститься в матеріалах кримінальної
справи (т.3 а.с.43-51), висновку повторної
судової авто технічної експертизи від
23.01.2009 року, який міститься в матеріалах
кримінальної справи (т.3 а.с.223-230) в дані
дорожній обстановці дія водія скутера
ХОНДА ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.
9.2. 9.4, 10.1 та п.10.4 ПДР України і
знаходяться, з технічної точки зору в
причинному зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновком комісійної судової
транспортно- трасо логічної і авто
технічної експертизи № 11312/3278 від 22.04.2010
року, який міститься в матеріалах
кримінальної справи ( т.4 а.с. 159-179) дії
водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_10 не
відповідають вимогам п.п. 10.1, 12.3, 12.6 г),
12.9 б) Правил дорожнього руху України і
знаходяться з технічної точки зору в
причинному зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди. Дії
водія скутера ХОНДА ОСОБА_4 не
відповідають вимогам п.10.1 і 10.4. Правил
дорожнього руху і знаходяться з
технічної точки зору в причинному
зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком додаткової
комісійної судової авто технічної і
транспортно-трасологічної експертизи
№ 2190-2191 від 07.06.2011 року, який міститься
в матеріалах кримінальної справи (т.5
а.с.51- 62) в умовах даної пригоди водій
ОСОБА_2 не мав технічної можливості
упередити подію шляхом виконання
вимог п.12.3 правил дорожнього руху,
водій ОСОБА_4 мав технічну можливість
упередити подію шляхом належного
виконання вимог п.10.1 і 10.4 Правил
дорожнього руху України.

З технічної точки зору фактичні дії
водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам
п.10.1 і.10.4 Правил дорожнього руху
України і знаходилися в причинному
зв'язку з наступивши ми наслідками.

В фактичних діях водія ОСОБА_2
невідповідність вимогам п.12.3. Правил
дорожнього руху України, які б
знаходилися в причинному зв'язку з
даною дорожньо-транспортною пригодою
не вбачається. Невідповідність
фактичних дій водія ОСОБА_2 вимогам п.12.4
і 12.9б) не знаходилися в причинному
зв'язку з настанням собитія пригоди.

Згідно висновком додаткової
комісійної- судової транспортно- трасо
логічної і автотехнічної експертизи №
89354/11252 від 04.01.2011 року , який міститься в
матеріалах кримінальної справи ( т.4 а.с.
224-242) в даній дорожній обстановці водій
автомобіля ВАЗ - 21099 ОСОБА_2 повинен був
діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3, 12.4
і 12.9 б) Правил дорожнього руху України і
мав технічну можливість упередити
зіткнення зі скутером Хонда шляхом
виконання вимог п.п. 10.1, 12.3, 12.4 і 12.9 б)
правил дорожнього руху України, для
чого у нього не було будь-яких
перешкод технічного характеру.

Дії водія автомобіля ВАЗ - 21099 ОСОБА_2 не
відповідають вимогам п.п. 10.1, 12.3, 12.6 г),
12.9 б) Правил дорожнього руху України і
знаходились з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням даної
дорожньо- транспортної пригоди.

В даній дорожній обстановці водій
скутера Хонда ОСОБА_4 повинен був діяти
відповідно до вимог п.п. 9.2 б), 9.4, 10.1 і 10.4
Правил дорожнього руху. В даній
дорожній ситуації технічна можливість
упередження зіткнення транспортних
засобів зі сторони водія скутера Хонда
ОСОБА_4 визначалась виконанням ним
вимог п.п. 10.1 і 10.4 Правил дорожнього
руху України, для чого у нього не було
будь-яких перешкод технічного
характеру.

Дії водія ОСОБА_4 не відповідають
п.п.10.1 і. 10.4 Правил дорожнього руху і
знаходяться з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням даної
дорожньо- транспортної пригоди.

Згідно висновку додаткової комісійної
судової транспортно- трасо логічної
експертизи і авто технічної експертизи
№ 25/3957 від 10.04.2012 року, який міститься в
матеріалах кримінальної справи ( т.5 а.с.
166-177) висновок щодо оцінки дій водіїв
ОСОБА_2, та ОСОБА_4 та знаходження з
технічної точки зору в причиннному
зв'язку з виникненням даної дорожньо-
транспортної пригоди міститься
міститься у висновку додаткової
комісійної- судової транспортно- трасо
логічної і автотехнічної експертизи №
89354/11252 від 04.01.2011 року

На підставі викладеного, колегія
суддів судової палати приходить до
висновку, що дорожньо- транспортна
пригода сталася з вини обох водіїв -
ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що
смерть малолітнього ОСОБА_8 та тілесні
ушкодження, які зазнав ОСОБА_4,
настали внаслідок взаємодії
володільців джерел підвищеної
небезпеки відповідача ОСОБА_2 та
позивача ОСОБА_4

За таких обставин, колегія суддів
судової палати вважає, що моральна
шкода повинна відшкодовуватися за
правилами ст.1188 ЦК України.

Відповідно до ч1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою; 2) за наявності вини лише особи,
якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується; 3) за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Положення статей 1187, 1188 ЦК України є
спеціальними щодо статей 1166, 1167
зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим
перевага в застосуванні повинна
надаватися спеціальним нормам.

Покладаючи відповідальність за
заподіяння шкоди на ОСОБА_2, суд першої
інстанції не навів у рішенні
беззаперечних доказів того, що ДТП
сталося саме з його вини. При цьому суд
не взяв до уваги висновків проведених
автотехнічних експертиз № 1372 / 18 від
11.09.2006 року, № 691 /18 від 12.05.2008 року, № 86 / 18
від 23.01.2009 року, 2190-2191 від 07.06.2011 року, №
11312 /3278 від 22.04.2010 року, № 8935 /11252 від
04.01.2011 року, № 25 /3957 від 10.04.2012 року ,
відповідно до яких водій скутера ХОНДА
ОСОБА_4 перед зміною напрямку руху
повинен був подати сигнал світловим
покажчиком повороту відповідного
подальшого напрямку руху, переконатися
в тому, що виконуваний ним маневр вліво
буде безпечним і не створить небезпеки
для подальшого руху іншим учасникам
дорожнього руху, а так само перед
маневром вліво повинен був своєчасно
зайняти відповідне крайнє положення на
проїзній частині. В даній дорожній
обстановці водій скутера Хонда ОСОБА_4
повинен був діяти у відповідності з
вимогами відповідно до вимог п.п.9.4, 10.1 і
10.4 ПДР України.

В даній дорожньо-транспортної ситуації
технічна можливість запобігання
зіткнення транспортних засобів з боку
водія скутера ХОНДА ОСОБА_4
визначається виконанням ним вимог п. 10.1
та п. 10.4 ПДР України, для чого у нього не
було перешкод технічного характеру.
Оскільки водій скутера ХОНДА ОСОБА_4
перед зміною напрямку руху не
переконався в тому, що виконуваний ним
маневр ліворуч буде безпечним і не
створить небезпеки іншим учасникам
дорожнього руху, в тому числі і водієві
автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2, а так само
перед маневром наліво не зайняв
своєчасно відповідне крайнє положення,
його дії не відповідають вимогам п.10.1
та п.10.4 ПДР України і знаходяться, з
технічної точки зору в причинному
зв'язку з виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами ч.1 ст.1188 ЦК України, якщо
шкоди завдано за наявності вини всіх
осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Шкода, завдана кількома особами,
відшкодовується кожною з них у частці,
завданій нею (у порядку часткової
відповідальності).

Згідно роз'яснень, які містяться у
п.8 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки") особи, які спільно завдали
шкоди, тобто завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Беручи до уваги висновок додаткової
комісійної судової
транспортно-трасологічної і авто
технічної експертизи № 25/3957 від 10.04..2012
року, який міститься в кримінальній
справі( т.5 а.с.166-177) та висновок
додаткової комісійної- судової
транспортно- трасо логічної і
автотехнічної експертизи № 89354/11252 від
04.01.2011 року, колегія суддів судової
палати вважає, що ДТП сталася з вини
обох водіїв, ступень вини кожного з
учасників ДТП в даній ситуації є
рівною по 50% як ОСОБА_2 так і ОСОБА_4

Судом встановлено, що в результаті ДТП
ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, що
підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 2116 від
18.08.2006 року.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
завданої ДТП ОСОБА_4 суд враховує
ступень вини кожного із водіїв. Тому
виходячи з вимог закону та
встановлених судом фактів, тривалості
та характеру моральних страждань,
засад розумності, виваженості та
справедливості, колегія суддів вважає
за необхідне стягнути на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 2 000
грн.

Відповідно ч.2 ст.1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини іншим
особам.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України
обов'язок відшкодувати шкоду, завдану
іншим особам (які не є власниками або
володільцями транспортного засобу,
наприклад пасажир транспортного
засобу), покладається на власників
(володільців) джерел підвищеної
небезпеки, незалежно від їхньої вини

Судом встановлено, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
пасажиру скутера ОСОБА_8 були заподіяні
тілесні ушкодження внаслідок, яких
настала смерть, що підтверджується
висновком судово-медичної експертизи
№ 677/136 від 02.10.2006 року.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 є батьками
померлого. Позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 є бабусею та дідусями
померлого.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'ю.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому
засіданні не надали належних доказів
того, що вони на час смерті ОСОБА_8
проживали однією сім'єю. За таких
обставин вони не мають права на
моральне відшкодування у зв'язку із
смертю внука оскільки вони однією
сім'єю з ним не проживали, як того
вимагають умови ст. 1168 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що
неправомірними діями відповідача
позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
завдано моральної шкоди у зв'язку зі
смертю сина.

При визначені розміру моральної шкоди
колегія суддів враховує роз'яснення,
які містяться у п.п.9. 10 Постанови
Пленум Верховного Суду України, від
31.03.1995, № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" згідно яких розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Судам слід мати на увазі, що у разі
заподіяння особі моральної шкоди
неправомірно вчиненими діями кількох
осіб, розмір відшкодування
визначається з урахуванням ступеня
вини кожної з них.

З урахуванням глибини та тривалістю
моральних страждань, характер дій
винної особи, засад розумності,
виваженості та справедливості, колегія
суддів вважає, що в рахунок
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3
підлягає стягненню сума у розмірі 50 000
грн., в рахунок відшкодування моральної
шкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 20 000 грн.

На підставі викладено, відповідно до
вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Новопсковського районного
суду Луганської області від 03 грудня 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заявлені
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 22
000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 20
000 грн.

У задоволенні заявлених вимог ОСОБА_6,
ОСОБА_7 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Суддя: