Справа № 496/5522/13-ц
Провадження 2/496/209/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2014 року

Біляївський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого судді - Калінюка
Р.Б.,

при секретарі - Козян Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить суд встановити
юридичний факт того, що ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя володіла
на праві власності житловим будинком
АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,01 га;
встановити юридичний факт того, що
ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_4
в місті Одеса, був рідним сином ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області; встановити юридичний
факт того, що ОСОБА_1 своєчасно фактично
прийняла спадщину, до складу якої
входить жилий будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,01 га, що відкрилася після
смерті її батька ОСОБА_3, який у свою
чергу своєчасно прийняв спадщину, що
відкрилася після смерті його матері
ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право
власності на жилий будинок АДРЕСА_1,
який розташований на земельній ділянці
площею 0,01 га, в порядку спадкування за
законом.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує
тим, що відповідно до довідки
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
значиться на праві власності жилий
будинок АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,01 га. За
життя, 11.09.1985 року, ОСОБА_2 зробила
заповіт, яким заповіла все своє майно у
рівних частках своїм дітям: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Останній з
перерахованих у заповіті є батьком
позивачки. ОСОБА_3 став єдиним з дітей,
перерахованих у заповіті, який
фактично прийняв спадщину, що
відкрилася після смерті його матері.
Оформити своє право на спадщину ОСОБА_3
не зміг, оскільки в нього бракувало
необхідних для цього документів,
зокрема було відсутнє свідоцтво про
народження, дублікат якого було
неможливо отримати у зв'язку з
відсутністю актового запису в
Державному архіві Одеської області.
Рішенням Суворовського районного суду
міста Одеса від 16.05.2003 року ОСОБА_3, що
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області, було оголошено
померлим. У зв'язку з відсутністю
документів на підтвердження родинних
зв'язків батька ОСОБА_3 з бабусею ОСОБА_2
позивачка також не змогла оформити
свідоцтво про право на спадщину по
закону відносно вказаного вище жилого
будинку, але фактично прийняла це
майно, оскільки оплатила проведення
його передпродажного ремонту. Станом
на сьогодні інших претендентів на
отримання спадщини, що відкрилася
після смерті ОСОБА_2, крім позивачки та
її сина ОСОБА_6 не має. Але через
відсутність у позивачки документів на
підтвердження реєстрації права
власності ОСОБА_2 на жилий будинок, а
також на підтвердження родинних
зв'язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
отриманні свідоцтва про право на
спадщину по закону відносно цього
майна було відмовлено, та
рекомендовано звернутися за захистом
свого порушеного права до суду.

В судовому засіданні представник
позивачки просив суд позов
задовольнити з підстав, викладених у
ньому, при цьому посилався на докази, що
містяться в матеріалах справи.

Від відповідача до суду надійшов лист
про визнання вимог позивачки та
розгляд справи за відсутності його
представника (а.с.19).

Вислухавши представника позивачки,
врахувавши позицію відповідача,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, приймаючи до уваги, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує
чиїхось прав та інтересів, суд вважає
можливим ухвалити рішення про
задоволення позову, згідно статті 174
ЦПК України.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що
підтверджується повним витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про смерть №1 від 03.12.2012 року,
актовий запис №5 складено 17.01.1994 року
виконавчим комітетом Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області (а.с.4).

Відповідно до довідки №02-17-658, виданої
23.07.2012 року Нерубайською сільською
радою Біляївського району Одеської
області, будинок АДРЕСА_1, числиться за
померлою більше ніж 10 років тому
ОСОБА_2. За даним житловим будинком
числиться земельна ділянка площею 0,01
га (а.с.6).

За життя, 11.09.1985 року, ОСОБА_2 склала
заповіт, який було посвідчено
секретарем виконавчого комітету
Нерубайської сільської ради народних
депутатів Біляївського району
Одеської області та зареєстровано в
реєстрі за №85 (а.с.7).

Відповідно до вказаного заповіту,
ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все своє
майно заповіла своїм дітям - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 63 ЦПК України встановлено, що
показання свідка - це повідомлення про
відомі йому обставини, які мають
значення для справи. Не є доказом
показання свідка, який не може назвати
джерела своєї обізнаності щодо певної
обставини.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6, який є сином
позивачки, суду показав, що ОСОБА_2 є
його прабабкою, яка володіла та
постійно проживала в житловому будинку
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є його дідом, сином
ОСОБА_2. Обидва інші спадкоємці,
зазначені в заповіті ОСОБА_2 померли, а
ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_2 та вступив у володіння вказаним
житловим будинком.

Відповідно до довідки №02-17-522, виданої
09.07.2013 року Нерубайською сільською
радою Біляївського району Одеської
області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була
зареєстрована та проживала по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.5).

Вказані докази в їх сукупності
призводять до висновку про можливість
встановлення факту того, що ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя володіла
на праві власності житловим будинком
АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,01 га.

Із повідомлення Державного архіву
Одеської області №Г-1613 від 27.08.2012 року
вбачається, що книги реєстрації
актових записів про народження по селу
Нерубайське Одеського району
Одеського округу (на даний час село
Нерубайське Біляївського району
Одеської області) за 1930 рік на
зберіганні в архів не надходили (були
втрачені в роки Великої Вітчизняної
війни о 1941 - 1945 роках). В зв'язку з
викладеним видати довідку про
народження ОСОБА_3 не є можливим (а.с.9).

Однак, із показів допитаного в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_7
вбачається, що з ОСОБА_3 він
познайомився давно, за час сумісної
праці на Одеському заводі
сільськогосподарського
машинобудування. Робив ОСОБА_3 ремонт в
будинку, де останній мешкав з матір'ю.
Свідок підтвердив факт прийняття
спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2.

Статтею 529 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року (що діяв на час
виникнення наявних правовідносин)
встановлено, що при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
тому числі, діти померлого.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року (що
діяв на час виникнення наявних
правовідносин) встановлено, що
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України
встановлено, що в судовому порядку
можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

За вказаних обставин та в їх сукупності
з вказаними нормами матеріального
права, які діяли на момент виникнення
спірних правовідносин та з вказаною
нормою процесуального права, суд
вважає за можливе встановити факт того,
що ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в
селі Нерубайське Біляївського району
Одеської області був рідним сином
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області та своєчасно прийняв
спадщину, що відкрилася після смерті
його матері ОСОБА_2, а саме: житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що
встановлено судом на підставі
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого 10.12.2003 року Другим відділом
реєстрації актів громадянського стану
Суворівського районного управління
юстиції міста Одеса, запис в книзі
реєстрації актів про смерть №03 (а.с.11),
на підставі рішення Суворівського
районного суду міста Одеса про
оголошення громадянина померлим
№2-1650/03 від 16.05.2013 року (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується нижчевикладеним.

Відповідно до повторного свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого
12.12.2002 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану Біляївського
районного управління юстиції Одеської
області, відповідний запис в книзі
записів актів громадянського стану про
народження №1637, 11.11.1957 року народилась
ОСОБА_1, батьком якої є ОСОБА_3 (а.с.46).

05.11.1975 року у ВРАГС Ленінського РУЮ
міста Одеса зареєстровано одруження
ОСОБА_8 та ОСОБА_1, актовий запис №1301,
прізвище ОСОБА_1 після реєстрації
одруження - ОСОБА_1 (а.с.13).

04.10.1989 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1
було розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу
НОМЕР_3, виданим 22.11.1990 року ВЗАГС
Суворівського РВК міста Одеса, запис в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу №852 (а.с.14).

29.03.1991 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_11,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданим
29.03.1991 року Суворівським відділом ЗАГС
міста Одеса, запис в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу №308 (а.с.15).

З приводу отримання свідоцтва про
право на спадщину позивачка звернулась
до Біляївської державної нотаріальної
контори Одеської області, однак листом
№541/02-14 від 25.02.2014 року позивачці було
запропоновано звернутись до суду з
питання визнання права на спадкування,
адже в неї відсутні документи, що
підтверджують певні родинні стосунки
(а.с.45).

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що
приблизно в серпні - вересні місяці 2003
року він разом з ОСОБА_13 робили ремонт в
будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_1. Вона
пояснила, що взимку в неї помер батько
та будинок їй залишився після його
смерті. Свідок підтвердив той факт, що
ОСОБА_1 фактично прийняла вказаний
будинок у спадщину після смерті ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_13 надав суду покази
аналогічні показам свідка ОСОБА_12 та
додав, що оплату вартості проведення
вказаного ремонту здійснювала ОСОБА_1

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу
України особа може набувати право
власності на всіх підставах, не
заборонених законом.

У відповідності до ст.392 Цивільного
кодексу України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 "Про судову
практику у справах про спадкування"
(пунктом 23) передбачено звернення до
суду за правилами позовного
провадження осіб, яким нотаріус
відмовив в оформленні права на
спадкування.

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження у ході судового розгляду
справи та підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 63, 174, 212-215, 256
ЦПК України, ст.ст.529, 549 Цивільного
кодексу Української РСР 1963 року,
ст.ст.328, 392 Цивільного кодексу України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Нерубайської сільської
ради Біляївського району Одеської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, за
життя володіла на праві власності
жилим будинком АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,01 га.

Встановити юридичний факт того, що
ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_4
в місті Одеса, був рідним сином ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі
Нерубайське Біляївського району
Одеської області,

Встановити юридичний факт того, що
ОСОБА_1 своєчасно фактично прийняла
спадщину, до складу якої входить жилий
будинок АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,01 га, що
відкрилася після смерті її батька
ОСОБА_3, який у свою чергу своєчасно
прийняв спадщину, що відкрилася після
смерті його матері ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
жилий будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,01 га, в порядку спадкування за
законом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області

Р.Б.Калінюк