Справа № 647/4128/13-ц
№ провадження 2/647/48/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 року
Бериславський районний суд
Херсонської області

у складі: головуючого судді
Миргород В.С.

при секретарі Марченко
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі
Херсонської області справу за позовом
ОСОБА_1 до Бериславської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно,

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Бериславської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно та визнання права
власності за набувальною давністю. В
обґрунтування позову посилаються на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_3. Її батько прийняв спадщину
після смерті свого батька ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, яке
прийняв її батько складалося з 1/2
житлового будинку з відповідною
частиною господарських споруд та
огорожею, розташованого в АДРЕСА_2. Факт
прийняття спадщини її батьком ОСОБА_3
після смерті її дідуся та його батька
ОСОБА_4 підтверджується Витягом з
реєстру спадкових справ. Інша половина
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2
за реєстраційними документами, які є в
Бюро технічної інвентаризації
числиться за ОСОБА_5, який продав
належну йому 1/2 частину будинку ОСОБА_6.
В 1992 році за рішенням виконкому міської
ради №63 від 21.10.1992 року, ОСОБА_6 надано
право обміну її 1/2 частини цього
будинку на квартиру в АДРЕСА_1,
власником якої був ОСОБА_7. Документів
про здійснення обміну 1/2 частини цього
будинку на квартиру в архівах БИІ не
існує. ОСОБА_6 померла. ОСОБА_7 на
території Бериславського району не
проживає. Ніяких документів про місце
перебування власника 1/2 будинку ОСОБА_7
та членів його родини знайти не
вдалося. 1/2 частини будинку, власником
якого по документам є ОСОБА_5 з кінця 90-х
років перебувала в користуванні її
батька ОСОБА_3, який за його словами
розплатився з власником 1/2 будинку, але
оформити весь будинок до своєї смерті
не встиг. Батько користувався 1/2
житлового будинку законно,
добросовісно, відкрито протягом більш
ніж десяти років до моменту смерті.
Документів, які б підтверджували право
власності будь-яких інших осіб на 1/2
частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд та огорожею, розташованого за
адресою АДРЕСА_2 окрім 1/2 частини, яка
належала її дідусеві ОСОБА_4 - не існує.
Просить суд визнати за нею право
власності на 1/2 житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд та огорожею розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування
після смерті її батька ОСОБА_3; визнати
за нею право власності на іншу 1/2
частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд та огорожею, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 за набувальною
давністю.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому
засіданні на задоволенні позову
наполягала з підстав зазначених у
позовній заяві, просила суд визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового
будинку і господарських будівель
розташовані за адресою: АДРЕСА_2 в
порядку спадкування після смерті її
батька ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 право
власності на другу половину житлового
будинку розташованого за адресою:
АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Представник відповідача Бериславської
міської ради в судове засідання не
з'явився, були повідомлені належним
чином, причина неявки суду не надана.
Суд зі згоди представника позивача,
вважає можливим справу розглянути у
відсутність представника відповідача,
відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.

Відповідно до ст..169 ЦПК України суд
вважає за можливо розглянути справу за
відсутності сторін, належних чином
повідомлених про день, місце та час
розгляду справи на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Згідно зі ст.214 ЦПК України суд,
установивши фактичні обставини справи,
для вирішення спору повинен
застосовувати правову норму, яка
регулює виниклі правовідносини та
Конституцію України.

Вислухавши пояснення сторін у справі,
яка з»явилась в судове засідання,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі й щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України -
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє їхніх прав у
випадках встановлених нормами ЦПК
України.

На підставі свідоцтва про право
власності ОСОБА_4 належала 1/2 частину
житлового будинку, який знаходиться в
АДРЕСА_2.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК
України). Відповідно до ст. 1216 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців). У першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя
який його пережив та батьки.

Після смерті ОСОБА_4, спадщину за
законом відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК
України прийняв його син, ОСОБА_3,
шляхом подання заяви у встановлений
законом строк до нотаріальної контори
та на підставі його заяви заведена
спадкова справа №287/2002, що
підтверджується відповіддю державного
нотаріуса від 23.01.2014 року №06/01-16.

Згідно свідоцтва про смерть Серії
НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Бериславського
РУЮ ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Бериславі Херсонської області, не
оформивши належним чином своїх
спадкових справ після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Спадкоємицею першої черги за законом
відповідно до ст.1216 ЦК України після
смерті ОСОБА_3, є позивачка по справі
його донька ОСОБА_1, яка у встановлений
законом строк звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бериславі Херсонської
області, про що свідчить витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі. Заяв
від інших спадкоємців не надходило.
(а.с.13, 14).

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 належним
чином не оформив своїх спадкових справ
після смерті батька ОСОБА_4, не отримав
свідоцтва про право на спадщину, то у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
майно у спадкодавця ОСОБА_3 нотаріус не
може видати свідоцтво про право на
спадщину та зареєструвати це право за
спадкоємцем, оскільки відповідно до
глави 10 п.4.15 розділу 2 «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України»
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та
статтею 42 Закону України «Про
нотаріат» №3425/Х11 від 02.09.1993 року, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусами після подання
право встановлювальних документів
щодо належності цього майна
спадкодавцеві. Нотаріус відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо не
подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії.

У зв'язку з тим, що у позивачки відсутні
правовстановлюючі документи на
відповідну частку житлового будинку,
вона позбавлена можливості
позасудовим порядком оформити своє
спадкове право, а тому вимушена
звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є
крім іншого нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу та рішення
суду стосовно речових прав на нерухоме
майно.

Іншого шляху окрім звернення до суду за
захистом порушеного права у позивача
немає та позивачка правильно у
розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб
захисту порушеного права, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 у частині
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
спорудами та огорожею, який
знаходиться в АДРЕСА_2 в порядку
спадкування підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Суд вважає, що не підлягають
задоволенню позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 у частині визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку з господарськими спорудами та
огорожею, який знаходиться в АДРЕСА_2 на
набувальною давністю, оскільки судом
встановлено, що відповідно до право
встановлювальних документів дана
частина домоволодіння належить на
праві власності ОСОБА_5 (а.с.5), про що
також зазначає у позовній заяві
позивачка.

Позивачка посилається у позовній заяві
на те, що ОСОБА_5 продав належну йому
частину домоволодіння ОСОБА_6, але не
надала суду належного доказу щодо
зазначеного.

З наданого позивачкою витягу з рішення
Бериславської міської ради №63 від
21.10.1992 року вбачається, що ОСОБА_7 надано
дозвіл на обмін житла, а саме: квартири
АДРЕСА_1 на житловий будинок АДРЕСА_2,
житловою площею 25.3 кв.м головним
наймачем якого є ОСОБА_6 (а.с.17). У
рішенні ОСОБА_6 зазначена, як
квартиронаймач житлового будинку
АДРЕСА_2, житловою площею 25.3 кв.м, а не
власник.

Позивачем по справі не надано доказів
на підтвердження того, що ОСОБА_6
обміняла належну її на праві власності
на 1/2 частину житлового будинку з
господарськими спорудами та огорожею,
який знаходиться в АДРЕСА_2 та що ОСОБА_7
внаслідок обміну став власником
зазначеної частини домоволодіння, не
користувався цією частину та що дана
частину знаходилась у користуванні
померлого батька ОСОБА_3 більш десяти
років до моменту смерті у жовтні 2012
року.

Частиною першою статті 344 ЦК
передбачено, що особа набуває право
власності на чуже нерухоме майно за
набувальною давністю, якщо вона
безперервно володіє ним протягом
десяти років.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном почалося за три роки до набрання
чинності ЦК, тобто відлік набувальної
давності на чуже майно починається з 01
січня 2001 року.

Якщо строк давнісного володіння
почався раніше 01 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк після 01 січня
2001 року. У той же час, якщо перебіг
строку володіння за давністю почався
після цієї дати, то у строк набувальної
давності цей період зараховується
повністю. Таким чином, питання про
набуття права власності на нерухоме
майно може вирішуватися судом не
раніше 01 січня 2011 року.

Норми статті 344 ЦК про набувальну
давність не підлягають застосуванню у
випадках, коли володіння майном
протягом тривалого часу здійснювалось
на підставі договірних зобов'язань
(договорів оренди, зберігання,
безоплатного користування,
оперативного управління тощо),
оскільки право власності у володільця
за давністю виникає поза волею і
незалежно від волі колишнього
власника, а позивачка у позовній заяві
посилається саме на володіння за життя
спірним майном батьком ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 саме на договірній
основі.

На основі ст. 1216, 1218, 1220, 344 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11,60, 209, 212, 214-215, 224-225
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування, яке відкрилось
після смерті батька, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 житлового будинку з
відповідною частиною господарських
споруд та огорожею, який розташовано
за адресою: АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог відмовити за їх
необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. На рішення суду може бути
подано апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через Бериславський
районний суд. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. С. Миргород