Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/362/14 Головуючий у 1
інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29» січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «МетаБанк»

на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 25 вересня 2013 року по
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «МетаБанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2012 року АТ «МетаБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на заставне майно та стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що 23 червня 2008 року між АБ
«Металург», правонаступником якого є
АТ «МетаБанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 91А,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит на споживчі цілі - придбання
транспортних засобів у сумі 124 500,00 грн.
на строк 84 місяці по 23 червня 2015 року
включно зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16,7%
річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
укладено договір застави автомобіля.
Предметом застави є автомобіль марки
КІА Мagentis, 2008 року випуску, коричневого
кольору, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
видане Запорізьким ВРЕВ УДАІ УМВС
України в Запорізькій області 20 червня
2008 р.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_3
зобов'язання за кредитним договором,
банк просив:

- в рахунок часткового погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 91А від 23 червня 2008 року в
розмірі 95 000,00 грн., що складається з 93
429,24 грн. - заборгованості за кредитом,
1570,76 грн. - відсотки за користування
кредитом, звернути стягнення на
заставлене майно - автомобіль марки
КІА, модель Magentis, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2008 року випуску, об'єм двигуна
1998, шасі ( кузов, рама ) № НОМЕР_2 НОМЕР_3,
тип ТЗ - легковий сєдан, повна маса 1566
кг/, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
видане Запорізьким ВРЕВ № 1 УДАІ УМВС
України в Запорізькій області 20.06.2008р.,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
належний на праві власності ОСОБА_3,
шляхом продажу вказаного автомобіля
позивачем з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
банку всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу, в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання ОСОБА_3 відповідно до
кредитного договору.

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на його користь заборгованість за
кредитним договором в розмірі 17 229,55
грн.

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1036,28 грн.

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 86,27 грн.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 21
вересня 2012 року позов задоволено, у
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
автомобіль.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2013 року заяву
відповідачів про перегляд заочного
рішення задоволено. Скасовано заочне
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 21 вересня 2013 року та
призначено справу до розгляду в
загальному порядку.

Після скасування заочного рішення у
лютому 2013 року АТ «МетаБанк» подало
заяву про уточнення позовних вимог та
зміну предмету позову.

Посилаючись на те, що виконання
кредитних зобов'язань забезпечено
договором поруки №01 від 23 червня
2008 р., вимоги заявлені до боржника та
поручителя ОСОБА_4

Заборгованість за кредитним договором
станом на 18 лютого 2013 року визначена в
сумі 174 776,35 грн.:

- за кредитом - 93 429,24 грн.;

- за процентами - 3068,65 грн.;

- за комісією - 70,00 грн.;

- пеня за несвоєчасну оплату частини
кредиту та відсотків - 70 636,46 грн.;

- штраф у розмірі 7470,00 грн. відповідно до
п. 6.4 кредитного договору за порушення
зобов'язань, передбачених п. 2.2
кредитного договору;

- штраф розмірі 102 грн. відповідно до п.
6.4 кредитного договору за порушення
зобов'язань, передбачених п.п 2.5, 2.7
кредитного договору.

На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 543, 549-551, 553,
554, 610, 611, 612, 1045 ЦК України просило
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№91А від 23 червня 2008 року в розмірі
174 776,35 грн., суму судового збору.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
АТ «МетаБанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 96 630 грн.,
а саме: прострочена заборгованість - 93
429,24 грн., прострочена заборгованість за
процентами - 3068,65 грн., прострочена
заборгованість за комісією - 70 грн., а
також судовий збір з кожного з
відповідачів по 483 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою АТ «МетаБанк».

АТ «МетаБанк», не погоджуючись з
рішенням суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення штрафних санкцій, в
апеляційній скарзі, посилаючись на
безпідставну відмову у задоволенні цих
вимог, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким стягнути з
відповідачів солідарно на користь
банку заборгованість з кредитним
договором в розмірі 174 776,35 грн., суму
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції в розмірі 1747,76 грн.,
суму судового збору за подання
апеляційної скарги в розмірі 873,88 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що існує заборгованість
за кредитним договором № 91А від 23
червня 2008 року, та у відповідності до
вимог ст.ст.554,1050,1054 ЦПК України суму
боргу стягнув солідарно з боржника
ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4

Предметом апеляційного розгляду є
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнені штрафних санкцій.

Проте доводи АТ «МетаБанк» про
незаконність рішення суду є
неприйнятними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений
принцип змагальності сторін у
цивільному судочинстві.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статей 57, 58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Разом з тим, ч. 4 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Таким чином, пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення виконання зобов'язання й
до того дня, доки зобов'язання не буде
виконано.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про
стягнення пені в сумі 70636 грн. 46 коп. за
період з 19.02.2012 р. по 18.02.2013 р., банк
посилався на розрахунок станом на
18.02.2013 року, в якому нарахування пені
здійснено на загальну суму боргу за
кредитом 96497 грн. 89 коп. і зазначено, що
строк погашення кредиту 22.12.2011 р.
(а.с.145-149).

Оцінюючи зазначений доказ щодо
нарахування пені, суд за правилами
статті 212 ЦПК України обґрунтовано
визнав, що він не відповідає вимогам ч.3
ст.549 ЦК України, оскільки зазначений
розрахунок не містить обчислення
простроченої суми, виходячи із суми
несплачених платежів за кожен місяць
окремо від дня порушення боржником
свого обов'язку щодо їх сплат,
нарахування пені здійснено на суму 96497
грн. 89 коп., в яку входить і
непрострочена сума, а залишок кредиту,
строк погашення якого відповідно до
умов договору встановлено до 23.06.2015 р.

Суд приймав заходи, передбачені ч.4 ст.10
ЦПК України, і ухвалою від 14 травня 2013
року зобов'язував позивача надати
належні докази, зокрема, графік
погашення кредиту, конкретизований
розрахунок нарахування пені.

Проте банк ухвалу не виконав,
розрахунок пені у відповідності до
вимог ч.3 ст.549 ЦПК України не надав без
зазначення причин невиконання.
Належний розрахунок пені банк не надав
і до апеляційної інстанції.

Нараховуючи штраф, банк посилався на
п.п.2.5,2.7,2.3,2,6 договору кредиту. Проте
банк не надав докази та не обґрунтував
в чому полягають порушення
зобов'язання відповідно до змісту цих
умов, хоча це є його процесуальним
обов'язком у відповідності до вимог
ст.ст.10,11,131 ЦПК України, ст.610 ЦК України.

Таким чином, банк своїми правами та
обов'язками, передбаченими ст. ст.10,11,60
ЦПК України, щодо подання доказів та
доказуванню перед судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, не
скористався, докази на підтвердження
обґрунтованості позовних вимог про
стягнення пені та штрафу позивачем не
надані.

Вищевикладене спростовує доводи АТ
«МетаБанк» про доведеність позовних
вимог в частині стягнення штрафних
санкцій.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які привели до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «МетаБанк»
відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 25 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: