У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Тера» про стягнення
боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 5 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 5 серпня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто
на її користь солідарно з ОСОБА_5,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тера» (далі - ТОВ
«Тера») 775 321 грн. заборгованості за
договором позики від 9 серпня
2007 року та 2 098 грн. 67 коп. 3% річних, а
всього 777 419 грн. 67 коп. Вирішено питання
про судові витрати. В іншій частині
позовних вимог - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 30 жовтня 2013
року рішення районного суду змінено, в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ
«Тера» про солідарне стягнення боргу -
відмовлено. У решті - рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з нього боргу, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із направленням справи у цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 215, 303, 316 ЦПК України, вірно
визначилися з характером спірних
правовідносин і дійшли обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
стягнення на її користь з ОСОБА_5
заборгованості за договором позики від
9 серпня 2007 року.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами у цій частині норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 5 серпня 2013 року в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 30 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.