Номер провадження № 22-ц/785/868/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П.,Процик М.В.

При секретарі - Булгак Х.О.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну

скаргу представника ПАТ «УкрСибБанк»
на заочне рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
13.12.2012 року по справі за позовом ОСОБА_5
до ПАТ «УкрСибБанк»

-про визнання недійсним договору в
зв'язку з порушенням Закону України
«Про захист прав споживачів»

В С Т А Н
О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом про визнання недійсними
кредитних договорів, мотивуючи його
тим, що 27 квітня 2007 року між ним та ПАТ
«УкрСиббанк» були укладені кредитні
договори № 0, № 0 та № 02
з додатковими угодами, за умовами яких
він одержав грошові кошти в сумі 30 000
(тридцять тисяч) доларів США, 80 000
(вісімдесят тисяч) доларів США та 3 296
(три тисячі двісті дев'яносто шість)
гривень відповідно, і зобов'язався
щомісячно повертати Банку суми
кредитів, а також оплачувати відсотки
за користування кредитними коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення чинного
законодавства, а саме вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»
при укладенні кредитних договорів №
0, № 0 та № 02 від 27
квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ
«УкрСиббанк» та на Закон України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати»

Заочним рішенням Біляївського
районного суду м. Одеси від 13 грудня 2012
року в задоволені позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Біляївського районного
суду Одеської області від 29.08.2013 року в
задоволені заяви ПАТ «УкрСиббанк» про
перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про зміну мотивувальної
частини

заочного рішення посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи
Зокрема посилається на те, що суд
безпідставно застосував до спірних
правовідносин Закон України «Про
іпотечне кредитування операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» та безпідставно
прийшов до висновку щодо неукладеності
кредитних договорів .

В судове засідання сторони не
з'явились , про час та місце розгляду
справи сповіщені належним чином.

В силу ст. 305 ч.2 ЦПК України, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, що з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах
районний суд виходив з того, що
договори № 0, № 0 та № 02
від 27 квітня 2007 року між сторонами
укладені не були і зобов'язальні
правовідносини між ними не виникли так
як сторони не досягли всіх істотних
умов договору, а тому не можна визнати
недійними неіснуючі договори. При
цьому районний суд виходив з того, що
спірні правовідносини врегульовані
спеціальним Законом України «Про
іпотечне кредитування операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».

Проте з таким судженням суду
першої інстанції не можна погодитись
виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено,
що 27 квітня 2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № 0 , відповідно
до умов якого ПАТ «УкрСиббанк»
зобов'язався надати ОСОБА_5 кредит в
сумі 80 000 (вісімдесят тисяч ) доларів США
з цільовим використанням - на споживчі
цілі на строк до 27 квітня 2017 року під 13,5%
(тринадцять цілих та п'ять десятих
відсотків річних), які ОСОБА_5
зобов'язався повернути згідно графіка
погашення кредиту, ануїтетними
платежами, 27 квітня 2017 року.

27 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір № 0 , відповідно до умов
якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався
надати ОСОБА_5 кредит в сумі 30 000
(тридцять тисяч ) доларів США з цільовим
використанням - на споживчі цілі на
строк до 27 квітня 2010 року під 13,5%
(тринадцять цілих та п'ять десятих
відсотків річних), які ОСОБА_5
зобов'язався повернути згідно графіка
погашення кредиту, ануїтетними
платежами, 27 квітня 2010 до року.

27 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір № 0/2 , відповідно до умов
якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався
надати ОСОБА_5 кредит в сумі 3 296 (три
тисячі двісті дев'яносто шість)
гривень. з цільовим використанням - на

споживчі цілі на строк до 27 квітня 2017
року під 18,5% ( вісімнадцять цілих та
п'ять десятих відсотків річних), які
ОСОБА_5 зобов'язався повернути згідно
графіка погашення кредиту, ануїтєтними
платежами, 27 квітня 2017 до року.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину сторонами
(стороною) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави та суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності волевиявлення
учасника правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Відповідно до преамбули Закон України
«Про іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» він регулює
відносини у системі іпотечного
кредитування, а також перетворення
платежів за іпотечними активами у
виплати за іпотечними сертифікатами із
застосуванням механізмів управління
майном. Його положення підлягають
застосуванню тоді, коли іпотечне
кредитування пов'язується з
перетворенням, про які йдеться у
наведеній преамбулі, та використання
механізмів управління майном. Таким
чином, Закон України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» має вузьку
сферу застосування, тому районний суд
безпідставно застосовував до відносин
щодо надання кредиту, забезпеченого
іпотекою, так як ці відносини не
передбачають перетворення платежів за
іпотечними активами у виплати за
іпотечними сертифікатами та
застосування механізму управління
майном.

Кредитні договори № 0, № 0 та
№ 0/2 від 27 квітня 2007 року не
передбачають перетворення платежів за
іпотечними активами у виплати за
іпотечними сертифікатами та
застосування механізму управління
майном.

Відмовляючи у позові про визнання
кредитних договорів недійсними, суд у
мотивувальній частині зазначає, що
сторони не дійшли згоди щодо істотних
умов договору, а тому такі договори є
неукладеними.

Такі висновки не відповідають
обставинам справи та чинному
законодавству України.

За загальним правилом, складовими
структури кредитного договору є об'єкт,
суб'єкти і зміст кредитного
зобов'язання.

Кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок

плати за кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони уклали кредитні договори в
письмовій формі, дійшли згоди щодо всіх
істотних умов договору їх підписали, а
тому висновок суду про їх
неукладеність є таким, що не відповідає
обставинам справи.

Судова колегія приходить до висновку,
що правові підстави для визнання
вищезазначених кредитних договорів
недійсними, на які посилається позивач,
є безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд порушив вимоги
матеріального та процесуального права,
а тому його судження щодо застосування
до зазначених правовідносин Закон
України «Про іпотечне кредитування
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати» та
висновок суду щодо неукладеності
кредитних договорів підлягає
виключенню .

Керуючись ст.ст.309 ч.1 п.3,4; 316;317;319 ЦПК
України,

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 13.12.2012 року
змінити, виключивши з його
мотивувальної частини судження суду
першої інстанції щодо застосування до
зазначених правовідносин Закон
України «Про іпотечне кредитування
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати» та
висновок суду щодо неукладеності
кредитних договорів № 0, № 0
та № 0/2 від 27 квітня 2007 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Л.А.Гірняк

Судді- А.П.Заїкін

М.В.Процик