АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 411/7628/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/282/К/14
суддя Папарига В.А.
Категорія - 22 ( І )
Суддя-доповідач - Турік
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду
м.Кривого Рогу від 11 листопада 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Четверта Криворізька
державна нотаріальна контора, про
розірвання договору довічного
утримання та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5,
управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Довгинцівської районної у місті ради,
приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про усунення від права на спадкування
за законом.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_7,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8,

третя особа ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, посилаючись на те, що 17 січня
2011 року її бабуся ОСОБА_9 уклала з
ОСОБА_2 договір довічного утримання за
умовами якого ОСОБА_9, передає у
власність ОСОБА_2 належний їй на праві
власності житловий будинок з
господарськими спорудами АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 зобов'язався забезпечити ОСОБА_9
утриманням та довічним доглядом.

У зв'язку з неналежним виконанням
останнім умов договору щодо надання
допомоги та виникнення неприязних
стосунків між ними, ОСОБА_9 зверталась
із скаргами до правоохоронних органів,
а 30.06.2011 року прокурором
Довгинцівського району м.Кривого Рогу
було подано до суду позовну заяву в
інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла, а
позовна заява прокурора
Довгинцівського району м.Кривого Рогу
була залишена без розгляду без
вирішення питання про залучення до
участі у справі правонаступників
померлої.

22 березня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
Четвертої Криворізької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_9, а тому, як правонаступник
останньої, уточнивши позовні вимоги,
просила суд: розірвати договір
довічного утримання (догляду)
укладений 17 січня 2011 року між ОСОБА_9 та
ОСОБА_2 у зв'язку з невиконанням
набувачем своїх обов'язків; зобов'язати
ОСОБА_2 повернути державному нотаріусу
Четвертої Криворізької державної
нотаріальної контори технічну
документацію на житловий будинок з
господарчими спорудами, а також
землевпорядну справу і технічну
документацію із землеустрою, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_2 знятися з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 15 листопада 2012
року задоволено заяву ОСОБА_3, та
накладено арешт на житловий будинок з
господарськими спорудами та земельну
ділянку площею 0,967 га за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування
за законом, посилаючись на те, що у
вересні 2010 року ОСОБА_9 звернулась до
нього із пропозицією здійснювати за
нею догляду у зв'язку з тим, що вона
стара, квола, близьких родичів не має і
не може належним чином доглядати себе
та свій будинок.

17.01.2011 року між ним та ОСОБА_9 було
укладено договір довічного утримання,
а вже у квітні з'явилась її онука та
заявила про намір розірвати договір та
продати будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що саме він протягом
тривалого часу прибирав за ОСОБА_9,
утримував в належному стані
прибудинкову територію, город та
виконував іншу роботу, яка була
спрямована на покращення умов життя
ОСОБА_9, що потягло за собою певні
витрати у загальному розмірі 26 473,84 грн.,
просив суд усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування спадщини за законом, що
відкрилася після смерті ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та стягнути
з відповідача на свою користь суму
сплаченого судового збору.

Ухвалою Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 15 квітня 2013 року
позовні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2013
року, описки у якому виправлено ухвалою
цього ж суду від 20 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано Договір довічного утримання
укладений 17 січня 2011 року між ОСОБА_9 та
ОСОБА_2, який посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 17.01.2011 року
та зареєстрований за № 190, у зв'язку з
невиконанням набувачем своїх
обов'язків.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені нею витрати по сплаті
судового збору у розмірі 214, 60 грн..

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_3
залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2, ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, та задоволення
його зустрічного позову, посилаючись
на та, що рішення суду є
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, суд не прийняв до уваги та не
дав оцінки доказам, що є у справі, судом
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Відповідач вказує, що позивачем не
надано жодного письмового доказу, які б
свідчили про бажання ОСОБА_9 за життя
розірвати договір довічного утримання,
а всі скарги до правоохоронних органів
писала її онука - позивач по справі.

За життя ОСОБА_9 неодноразово
здійснювала спроби самогубства та у
розмовах з відповідачем заявляла, що
відповідальність буде на ньому, що
призвело до прийняття ОСОБА_2 рішення
про звернення до суду з позовною заявою
про розірвання договору довічного
утримання та повернення сум витрачених
грошових коштів, який ухвалу суду від
16.05.2011р. залишено без розгляду, однак
при цьому було встановлено наявність
перешкод для належного виконання
ОСОБА_2 умов договору через неадекватну
поведінку відчужувача (ОСОБА_9.).

Таким чином, відповідач був змушений
виїхати з будинку та не мав змоги
належним чином виконувати умови
договору довічного утримання.

Порушення судом норм процесуального
права полягає у тому, що мотивувальна
частина оскаржуваного рішення не
містить належних висновків щодо
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про
усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом та не прийнято
до уваги те, що сам по собі факт
укладення спадкодавцем за життя
договору довічного утримання свідчить
про ненадання спадкоємцями допомоги та
утримання.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Колегією суддів не перевіряється
правильність висновків суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
зобов'язання ОСОБА_2 повернути
державному нотаріусу Четвертої
Криворізької державної нотаріальної
контори технічну документацію на
житловий будинок з господарчими
спорудами, а також землевпорядну
справу і технічну документацію із
землеустрою, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_2
знятися з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки згідно з
вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України
і зважаючи на роз'яснення, викладені в
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., - під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а відповідачем
ОСОБА_2 рішення суду в цій частині не
оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_7, які, кожен окремо,
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
який заперечував проти доводів
апеляційної скарги та просив її
відхилити, третю особу ОСОБА_5, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та письмових
заперечень на неї, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовано в суді апеляційної
інстанції, що 17 січня 2011 року між ОСОБА_9
та ОСОБА_2 було укладено Договір
довічного утримання (догляду) ВРЕ №
007379, який посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 17.01.2011
року, за реєстровим № 190. Відповідно до
Договору ОСОБА_9 на умовах забезпечення
її утримання (догляду) передала, а
ОСОБА_2 отримав у власність
домоволодіння та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п.8,7 Договору, одразу
після його підписання, Відчужувач -
ОСОБА_9 передала Набувачеві - ОСОБА_2
технічну документацію на житловий
будинок з господарчими спорудами, а
також землевпорядну справу і технічну
документацію із землеустрою.
Відповідно до умов Договору - розділ 2
(обов'язки Набувача), а саме п - 2.1, 2.2, 2.3
Набувач зобов'язаний у встановлені
строки та в обсязі, передбаченому цим
Договором здійснювати утримання
(догляд) Відчужувача, що визначалось
сторонами у вигляді: щомісячного
надання Набувачем Відчужувану
грошової суми в розмірі не менше 300
гривень; надання Набувачем Відчужувачу
побутових послуг (лагодження одягу та
взуття, прання та прасування
постільної білизни, прибирання
будинку-щотижнево, послуги перукарні,
ремонт побутової - техніки тощо по
необхідності); витрат Набувача на
придбання для Відчужувана лікарських
засобів на підставі виданих лікарями
рецептів та на її лікування;
забезпечення Набувачем надання
Відчужувачеві медичної допомоги удома
лікарями загального профілю, а також
лікарями - спеціалістами; щотижневого
забезпечення Набувачем Відчужувача
продуктами харчування, шляхом
організації їх доставки за місцем
проживання Відчужувача та оплати їх
вартості Набувачем. Поховати
Відчужувана у випадку її смерті. ( а.с.
9-10).

Спір виник з приводу неналежного
виконання набувачем ОСОБА_2 своїх
обов'язків щодо надання забезпечення
відчужувачу ОСОБА_9 та наявності у
зв'язку з цим підстав для розірвання
договору довічного утримання.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 в частині розірвання договору
довічного утримання, суд першої
інстанції керувався нормами ст. 755, 756 ЦК
України та виходив з доведеності факту
неналежного виконання набувачем
ОСОБА_2 умов оспорюваного договору.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, прийнятих
на себе за договором, незалежно від
його вини. Правовими наслідками такого
розірвання є те, що відчужувач набуває
право власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення, а усі витрати, зроблені
набувачем на утримання та (або) догляд
відчужувача, не підлягають поверненню
(ст.756 ЦК України).

Відносини, які виникають з договору
довічного утримання, направлені на
підтримання належного рівня
матеріального забезпечення і є
правовою формою забезпечення
непрацездатних громадян, що
закріплюється умовами договору.

Таким чином підставою для розірвання
договору довічного утримання є
невиконання або неналежне виконання
набувачем обов'язків за договором
довічного утримання. При цьому для
притягнення набувача до
відповідальності необхідними
елементами складу цивільного
правопорушення будуть: наявність
заподіяної відчужувачеві шкоди,
протиправність дій набувача, що
виявляється у невиконанні чи
неналежному виконанні договору;
причинний зв'язок між двома вказаними
елементами.

Тобто в даному випадку для розірвання
договору наявність вини набувача у
невиконанні чи неналежному виконанні
його умов не є обов'язковою.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обовязків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обовязки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Правовідносини, що не допускають
правонаступництво, визначені ст. 1219 ЦК
України.

Згідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
у межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виходячи із
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилались, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

04.07.2011 року до Довгинціського районного
суду м. Кривого Рогу, діючи на підставі
ст. 12 Конституції України, 36-1 Закону
України « Про прокуратуру» в інтересах
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку зі
скаргою ОСОБА_3, звернувся з позовом
прокурор Довгинцівського району м.
Кривого Рогу до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання у зв'язку
з невиконанням набувачем своїх
обов'язків. За даним позовом
Довгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу було відкрито провадження
та під час судового розгляду в судових
засіданнях по даній цивільній справі
була присутня сама ОСОБА_9. Однак в
зв'язку з тим, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла, а після її смерті до суду
з аналогічним позовом звернулася її
спадкоємець ОСОБА_3, представляти
інтереси якої у прокурора не було
підстав та за заявою прокурора ухвалою
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 20.02.2013 року позов
прокурора було залишено без розгляду.
За життя сама ОСОБА_9 зверталася до
правоохоронних органів з завою про
розірвання договору довічного
утримання укладеного нею з ОСОБА_2, в
зв'язку з чим їй було роз'яснено її
право звернутися до суду з вказаним
питанням. (а.с. 13, 14-19).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо бажання ОСОБА_9 ще за
життя розірвати договір довічного
утримання у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_2 своїх обов'язків, і
доводи апеляційної скарги в цій
частині є необґрунтованими та
спростовуються висновками суду першої
інстанції.

Зазначені обставини, крім іншого,
в судовому засіданні першої інстанції
було підтверджено свідками ОСОБА_11 та
ОСОБА_12

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
заперечував той факт, що також мав
намір розірвати договір довічного
утримання та стягнути з ОСОБА_9
понесені при цьому витрати,
посилаючись на те, що у нього склалися
вкрай неприязні стосунки з ОСОБА_9 і він
не мав можливості в подальшому
виконувати умови договору.

На підставі вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про усунення
ОСОБА_3 від спадкування, суд першої
інстанції виходив з відсутності
підстав для задоволення таких вимог.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

За правилами ч.5 ст. 1224 ЦК України суду
надано право усунути особу від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми
закону суд, вирішуючи таку справу,
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України,
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

При цьому, під безпорадним станом, як це
роз'яснено в абз. 3 п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала мож ливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_9 за життя дійсно перебувала у
безпорадному стані, тобто внаслідок
хвороби не могла самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребувала стороннього догляду та
допомоги.

Однак, судом першої інстанції не
встановлено факту ухилення онуки
ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві
такого догляду, з чим погоджується
колегія суддів.

Здійснення ж догляду за хворою певний
проміжок часу ОСОБА_2, який з нею
проживав та був зобов'язаний надавати
такий догляд згідно умов договору
довічного утримання, не може свідчити
про умисність дій ОСОБА_3 щодо ухилення
від надання допомоги хворій бабусі.

Крім того, як пояснила свідок ОСОБА_11,
після виїзду ОСОБА_2 із будинку ОСОБА_9,
вона, як сусідка, здійснювала догляд за
ОСОБА_9 на прохання та за матеріальне
забезпечення, яке надавалось ОСОБА_3

Онука спадкодавця ОСОБА_9 - ОСОБА_3
приїжджала до бабуся по вихідним дням,
оскільки проживала в іншому місті та не
мала змоги надавати таку допомогу
щоденно.

На підтвердження того, що ОСОБА_3
умисно ухилялася від надання допомоги
ОСОБА_9, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України,
відповідачем ані суду першої, ані
апеляційної інстанції, жодного доказу
не надано.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що рішення суду не містить
достатнього обґрунтування відмови в
задоволенні його зустрічного позову,
не можуть бути підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення, оскільки таке
порушення норм процесуального права не
потягло за собою неправильного
вирішення спору.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: