АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/615/14 р.
Головуючий 1 інстанції - Шмадченко С.І.
Доповідач - Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Пшенічної
Л.В., Ізмайлової Г.Н.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої
в особі її представника ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 19 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, Харківської міської ради, треті
особи - КП «Жилкомсервіс», Департамент
праці та соціальної політики
Управління служб у справах дітей в
особі Служби у справах дітей
Київського району м. Харкова про
визначення порядку користування
квартирою, внесення змін в договір
найму квартири та розподіл особових
рахунків,-

в с т а н о в и л а:

09.07.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до вищевказаних осіб про
визначення порядку користування
квартирою, внесення змін в договір
найму квартири та розподіл особових
рахунків.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 18 травня 1977 року на
підставі ордеру № 1121, виданого
Київською Радою депутатів трудящих
міста Харкова ОСОБА_6 та її сім'ї було
виділено у користування трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Після смерті матері,
ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчим комітетом
Харківської міської ради було винесене
рішення № 379 про визнання громадян
наймачами житлової площі, згідно якого
наймачем трикімнатної ізольованої
квартири АДРЕСА_1, визнано відповідача
ОСОБА_7 зі складом сім'ї 4 особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Оплату за
користування квартирою нараховують на
один особовий рахунок, щодо
добровільної зміни договору найму
житлового приміщення та розподілу
особових рахунків відповідач ОСОБА_7 не
погоджується.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 19 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Встановлено
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, яким виділено ОСОБА_3 та її
неповнолітньому сину ОСОБА_9 в
користування житлову кімнату площею 14,5
кв.м.. У спільному користуванні всіх
мешканців квартири - ОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_4 - залишено
приміщення загального користування:
кухню (площею - 6,9 кв.м), туалет (площею -
1,2 кв.м), ванну (, площею - 2,7 кв.м), коридор
(, площею - 8,11 кв.м) та комору (, площею - 0,7
кв.м). Зобов'язано Харківську міську
раду змінити укладений зі ОСОБА_7
договір найму квартири АДРЕСА_1 з
урахуванням встановленого порядку
користування квартирою та укласти з
ОСОБА_3 договір найму житла згідно
визначеного судом порядку
користування квартирою, відкрити
особовий рахунок ОСОБА_3 на житлову
кімнату площею 14,5 кв. м та приміщення
загального користування на загальну
площу 22,34 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим, і
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
загальною площею 63,53 кв.м., житловою
площею 43,92 кв. м. є неприватизованою,
знаходиться у користуванні 5 осіб на
підставі ордеру № 1121 (а.с.5), виданого
Київською Радою депутатів трудящих
міста Харкова ОСОБА_6. Після смерті
ОСОБА_6 основним квартиронаймачем
стала ОСОБА_7 на підставі рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 379 від 18 травня 2011 року
про визнання громадян наймачами
житлової площі (а.с.6).

Відповідно до викопіювання з
поверхового плану спірна квартира
складається з трьох ізольованих кімнат
розміром 15,9 кв.м, 14,5 кв.м та 13,52 кв.м,
кухні 6,9 кв.м., ванни 2,7 кв.м., туалету 1,2
кв.м., коридору 8,11 кв.м. та комори 0,7 кв.м.
(а.с.8), загальною площею 63,53 кв.м,
житловою площею 43,92 кв.м..

Таким чином, кожний з мешканців спірної
квартири має право на 8,78 кв.м. житлової
площі та не є особами, які відповідно до
«Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР» затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 та
постанови Виконавчого комітету
Харківської міськради, потребують
поліпшення житлових умов.

Позивачка з неповнолітнім сином
зареєстровані у спірній квартирі та
користуються кімнатою площею 13,52 кв.м.

А відповідачка ОСОБА_7 постійно
проживає у спірній квартирі з
неповнолітньою донькою ОСОБА_10 і
займає кімнату площею 15,9 кв.м.

Проти вказаних обставин сторони не
заперечують.

Виділяючи позивачу разом з сином
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату площею 14,5
кв.м., суд першої інстанції виходив із
того, що визначення такого порядку
користування спірною квартирою не
порушує прав сторін. А крім того,
позивачка погоджується сплачувати за
комунальні послуги за 2/5 площі
приміщень загального користування за
себе та за свого неповнолітнього сина.
Згідно наведених у позовній заяві
розрахунків у загальному користуванні
п'ятьох користувачів перебуватимуть
приміщення площею 19,61 кв.м., на кожного з
п'яти користувачів припадає 3,92 кв.м
площі загального користування.

Суд дійшов висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3.

Погодитися з таким висновком суду не
можна, оскільки дійшов він його без
достатньо повного з'ясування обставин
справи.

Так, при виділенні позивачеві з сином
кімнати площею 14,5 кв.м., права останніх
у значній мірі будуть порушені і таке
визначення порядку користування
житловим приміщенням призводить до
штучного погіршення їх житлових умов
та може викликати необхідність
постановки їх на облік, як таких, що
потребують поліпшення житлових умов.

При тому, що кожний із проживаючих у
спірній квартирі має право на 8,78кв.м
жилої площі, 0 а при виділенні
позивачам кімнати 14,5 кв.м. останні
матимуть право на 7,25 кв.м. жилої площі
кожен, то таке виділення не буде
відповідати вимогам закону та суттєво
вплине на житлові права позивачів
(8,78кв.м - 7,25кв.м = 1,5кв.м) тобто житлові
права кожного з них погіршуються на 1,5
кв.м., на зазначене суд уваги не звернув.

Неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи, як
і невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення,
як це передбачається вимогами п. п. 1, 3
ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Зважаючи на наведене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволені позовних вимог ОСОБА_3 слід
відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова
колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 19 листопада 2013 року -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -