Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів -Кожух О.А., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 9 грудня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

4 лютого 2013 року ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
який обгрунтував тим, що 16 червня 2012
року позичив відповідачеві 45 000 доларів
США, еквівалент 367 000 грн., на строк до 1
жовтня 2012 року. що підтверджується
розпискою у які ОСОБА_2 зобов'язувався у
випадку вчасного неповернення ним
грошової суми,

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь борг в розмірі 45.000,00
доларів США, що еквівалентно 367.000,00 грн.,
пеню 0,1 % (з 01.102012 р. по 0102.2013 р. - 123 дні) -
5.535,00 доларів США, що еквівалентно 45.141,00
грн., 80 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та вирішити питання по
судових витратах.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 9 грудня 2013 року від 29 серпня 2013
року вищевказаний позов задоволено
частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1:

- суму боргу в розмірі 45.000,00 доларів США,
що еквівалентно 367.000,00 грн.;

- суму пені 0,1 % (з 01.102012 р. по 0102.2013 р. - 123
дні) - 5.535,00 доларів США, що еквівалентно
45.141,00 грн.;

- суму коштів за заподіяну моральну
шкоду - 8.000,00 грн. та вирішено питання по
судових витратах.

В задоволенні решти позову в частині
стягнення на користь ОСОБА_1 коштів за
заподіяну моральну шкоду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 порушується питання
про зміну рішення в частині часткового
задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди і ухвалення в цій
частині рішення про задоволення позову
в повному обсязі, оскільки суд не навів
жодної мотивації та обгрунтувань чому
саме присудив стягнути на користь
позивача саме 8000 грн. за завдану
моральну шкоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду як таке, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про залишення позовної заяви
ОСОБА_1 без розгляду, оскільки боргова
розписка не оформлена відповідно до
норм Цивільного кодексу, вимоги про
відшкодування моральної шкоди
необгрунтовані та безпідставно
відмовлено в проведенні судової
експертизи щодо справжності і
законності розписки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - позивача ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги та відхилення
апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах
відповідача ОСОБА_2, пояснення
відповідача ОСОБА_2 представника
відповідача - ОСОБА_4 на підтримання
апеляційної скарги та заперечення
апеляційної скарги представника
позивача, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Встановлено, що 16 червня 2012 року між
сторонами був укладений договір
позики, згідно якого позивач передав, а
відповідач отримав кошти в розмірі 45 000
доларів США, що на той час еквівалентно
367 000 грн., для ведення бізнесу на строк
до 1 жовтня 2012 року, що підтверджується
розпискою.

Відповідно до цієї розписки відповідач
зобов'язався повернути гроші позивачу
ОСОБА_1 до 01 жовтня 2012 року.

У розписці зазначені сторони
зобов'язання (позикодавець та
позичальник), їх місце проживання,
паспортні дані, грошова сума, яка
передається, термін повернення
грошових коштів, особистий підпис
позичальника та його розшифровка (а.с.
8).

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договору позики й розписка від 16 червня
2012 року свідчить про його укладення
відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Частиною ч.1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
Кодексу України зобов'язанням є
правовiдношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої особи (кредитора) певну
дію (передати майно сплати гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За відсутності інших підстав,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняються його
виконанням, проведеним належним
чином.(ст.599 ЦК України).

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
договором позивач також просив
стягнути з відповідача пеню з
посиланням на те, що в зазначеній вище
розписці ОСОБА_2 зобов'язувався у
випадку вчасного неповернення ним
наданої грошової суми, оплатити пеню в
розмірі 0,1% від отриманої суми на кожний
день прострочки, яка становить (з 01.10.2012
по 01.02.2013р. - 123 дні) - 5.535,00 доларів США, що
еквівалентно 45.141,00 грн.

Як визначено ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження виконання зобов'язань за
розпискою від 16 червня 2012 року
відповідач не надав.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2
боргу та пені за розпискою є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції повно
й усебічно з'ясовані обставини справи,
правильно встановлено характер
спірних правовідносин та норму права,
яка підлягає застосуванню для їх
регулювання, відтак, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування
рішення в цій частині немає.

Задовольняючи позов в частині
стягнення моральної шкоди, суд не
звернув уваги на те, що відшкодування
такої шкоди у правовідносинах, що
виникають із договірних зобов'язань
чинним законодавством не передбачено і
таке відшкодування не передбачено
договором позики.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ст. 309 ЦПК України
рішення суду в частині відшкодування
моральної шкоди слід скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні зазначеної позовної
вимоги.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 9 грудня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральної шкоди скасувати і в
задоволенні цієї вимоги відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: