Провадження № 2/750/674/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року
м.Чернігів

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «ТехНова» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання, -

в с т а н о в и в:

12.11.2013 року ТОВ фірма «ТехНова»
звернулося до суду з позовом до
відповідачів про солідарне стягнення
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання та судових витрат,
після уточнення позовних вимог позивач
просив стягнути солідарно з
відповідачів 6890,23 грн. боргу.

У судовому засіданні представник
позивача наполягала на задоволенні
уточнених позовних вимог з підстав, що
зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_2, її представник та
представник відповідача ОСОБА_1
судовому засіданні позов не визнали і в
його заперечення пояснили, що
заборгованості по оплаті послуг з
теплопостачання відповідачі не мають.
При цьому представник ОСОБА_1 подав
заяву про застосування судом строків
позовної давності.

Заслухавши пояснення та доводи
учасників судового засідання,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов є
необгрунтованим, безпідставним та
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені законом або договором.

Пунктами 17, 18 і 20 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що
послуги з теплопостачання
оплачуються споживачем з розрахунку
обсягу витрат теплової енергії.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць, плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк, плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку теплової
енергії або затверджених нормативів
(норм) споживання на підставі
платіжного документа (розрахункової
книжки, платіжної квитанції тощо), або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Як вбачається з вимог ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. Як
вбачається з матеріалів справи,
позивач просить стягнути з
відповідачів заборгованість,
починаючи з травня 2007 року, а перебіг
позовної давності слід обраховувати за
3 роки до дня звернення до суду з заявою
про видачу судового наказу (01.10.2013 року).
Доказів поважності пропуску строку
позовної давності позивач не надав,
заява про його поновлення відсутня.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним
рішення. 29.01.2014 р., до прийняття рішення
по справі, представником відповідача
ОСОБА_1 була надана відповідна заява
про застосування позовної давності при
розгляді даної справи. Як вбачається з
ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові в частині
стягнення заборгованості за період з
травня 2007 року по жовтень 2010 року.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення решти заборгованості, а саме
з жовтня 2010 року по січень 2014 року в
сумі 1903 грн., то така вимога також має
бути залишена без задоволення з огляду
на наступне.

Віцдповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
08.02.2011 року державним нотаріусом Першої
чернігівської державної нотаріальної
контори за 4-289 відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 набули права власності по 1/2
частці квартири АДРЕСА_1. 13.03.2013 року
ОСОБА_2 подарувала належну їй 1/2 частку
вищевказаної квартири ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
частки квартири, посвідченого
державним нотаріусом Другої
чернігівської державної нотаріальної
контори за № 3-306.

Проте, слід звернути увагу, що
відповідач ОСОБА_1 набув повної
дієздатності з моменту повноліття -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Саме з цього часу,
відповідно до ст. 30 ЦК України, він
здатний своїми діями набувати для себе
цивільних прав і самостійно їх
здійснювати, а також здатність своїми
діями створювати для себе цивільні
обов'язки, самостійно їх виконувати та
нести відповідальність у разі їх
невиконання.

Досліджуючи в судовому засіданні
лист-розрахунок по особовому рахунку №
НОМЕР_1 суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з
моменту досягнення ним повноліття не
має жодної несплаченої заборгованості
за теплопостачання по квартирі
АДРЕСА_1.

Також з вказаного вище
листа-розрахунку вбачається, що ОСОБА_2
в межах дії строків позовної давності
також не має простроченої
заборгованості за послуги, надані
позивачем.

Позивачем було безпідставно
зараховано суму 4437,05 грн., яку сплатила
відповідач ОСОБА_2 протягом жовтня 2012
року - лютого 2013 року, в рахунок
погашення заборгованості, яка виникла
до набуття нею права власності на житло
і обліковувалась за померлим
попереднім власником. Дані платежі
повинні бути спрямовані на погашення
поточної заборгованості ОСОБА_2

Таким чином, у зв'язку з
недоведеністю позивачем наявності у
відповідачів заборгованості за
послуги з теплопостачання, в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215,
292, 294-296 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
«ТехНова» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги з
теплопостачання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом десяти днів, у
порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

Суддя
А.В. Сапон