Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/7664/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Забродського М.І.,

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Овруцького районного суду
від 04 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів у зв'язку з
продовженням навчання, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом. Просив
стягнути аліменти на своє утримання у
зв'язку з продовженням навчання в
розмірі ? частини заробітку (доходу)
відповідача щомісячно. В обґрунтування
позову вказував, що він навчається у
Професійно-технічному училищі №35
м.Овруч на денній формі навчання. У
зв"язку з цим несе витрати на придбання
підручників, зошитів та інших
приналежностей. Крім того йому
потрібно харчуватися, одягатися.
Належним чином забезпечувати себе
самостійно він не може, а тому потребує
матеріальної допомоги з боку батьків.
Будь-якої допомоги батько на його
утримання не надає, він повністю
перебуває на утриманні матері.

Рішенням Овруцького районного
суду від 04 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/12
частини його заробітку (доходу),
щомісячно, починаючи з 12 листопада 2013
року та до досягнення ОСОБА_4 23 років
при умові продовження ним навчання,
тобто до 30.06.2014 року. В задоволені решти
вимог відмовлено. Рішення в частині
стягнення аліментів в межах платежу за
1 місяць допущено до негайного
виконання.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволені позову за
безпідставністю. Вважає рішення суду
першої інстанції незаконним та таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
На думку апелянта судом неповно
з'ясовані обставини справи та висновки
суду не відповідають обставинам
справи. Зокрема зазначає, що судом не
враховано його скрутний майновий стан,
його заробітку недостатньо для
повноцінного проживання та харчування.
Суд не звернув уваги на те, що він
сплачує аліменти на двох неповнолітніх
дітей, проживає з батьком - інвалідом
першої групи, за яким він здійснює
догляд та фактично утримує його.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є сином відповідача (а.с.3).

9 листопада 2013 року позивачу
виповнилося 18 років. З 01.09.2011 року по
даний час він навчається в Овруцькому
професійно-технічному училищі №35 на
денній формі навчання. Термін навчання
закінчується 30 червня 2014 року (а.с.2).

Згідно з ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні
дочка або син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані їх
утримувати до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року „Про практику застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення ними повноліття, виникає за
обов'язковою сукупністю таких
юридичних фактів: продовження навчання
після досягнення повноліття;
недосягнення дочкою, сином 23 років;
потреби в матеріальній допомозі у
зв'язку з навчанням; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач ОСОБА_4 проживає з матір'ю
ОСОБА_5 АДРЕСА_1 (а.с.5,6).

Виходячи із загальновідомих потреб
позивача в їжі та одязі, із врахуванням
того, що внаслідок навчання на
стаціонарі позивач не має можливості
працювати, суд правильно вважав, що у
зв"язку з навчанням повнолітній син
відповідача потребує матеріальної
допомоги.

Мати позивача через невеликий розмір
заробітної плати та перебування на
утриманні ще двох неповнолітніх дітей
не має матеріальної можливості надати
повнолітньому синові належного
забезпечення (а.с.5).

Відповідач має постійне місце
роботи, є працездатним, будь-яких
обмежень до роботи не має (а.с.23). Тобто,
має можливість надавати матеріальну
допомогу синові.

Тому суд правильно поклав на
відповідача обов'язок надавати
допомогу синові на час його навчання.

Визначаючи розмір стягнення, суд
врахував, що відповідач вже сплачує
аліменти на утримання двох дітей та
обгрунтовано визначив розмір
аліментів, які підлягають стягненню на
користь позивача - 1/12 частину доходу
відповідача.

При цьому суд правильно вважав, що
відповідач матеріально не утримує
свого батька, оскільки останній має
самостійний дохід у вигляді пенсії.

Обставини справи судом з"ясовані
повно та всебічно. Зібраним у справі
доказам дана належна оцінка. Будь-яких
процесуальних порушень, які б давали
підстави для переоцінки доказів,
апеляційний судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Оскаржуване рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Овруцького районного
суду від 04 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: