Справа № 545/207/14-ц
Провадження № 4с/545/4/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області у складі:

головуючого судді -
Гальченко О.О.,

при секретарі -
Левчук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

20.01.2014 року представник скаржника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ( а. с. 12 ) звернувся до
суду зі скаргою на дії Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції ( а. с. 1 - 4 ), посилаючись на те, що
29.01.2010 року Полтавський районний суд за
заявою ВАТ КБ «Надра» видав судовий
наказ № 2н-10/2010 року про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
в сумі 16 812 грн. та судових витрат,
сплачених стягувачем при подачі заяви,
в сумі 114,60 грн. Даний судовий наказ був
пред»явлений стягувачем до виконання
до Київського ВДВС Полтавського МУЮ, на
підставі чого 02.03.2011 року було відкрито
виконавче провадження. Довідавшись
про наявність судового наказу по
справі № 2н-10/2010 року ОСОБА_1
звернулась до суду із заявою про його
скасування. За результатами розгляду
заяви ОСОБА_1 суд постановив ухвалу від
01.04.2011 року по справі № 2с-3/2011 року, якою
скасовано судовий наказ № 2н-10/2010 року
від 29.01.2010 року. 13.05.2011 року було
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві,
але до моменту повернення виконавчого
документу 11.04.2011 року працівниками
виконавчої служби було накладено арешт
на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону
на його відчуження.

19.11.2012 року Полтавським райсудом було
ухвалено заочне рішення по справі №
1625/2851/12 за позовом ВАТ КБ «Надра» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
згідно з яким суд вирішив позов
задовольнити та стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору № 2760/CV/07-ЕК від 12.12.2007 року
станом на 05.04.2012 року в сумі 31 069,66 грн. та
судові витрати у рівних частинах в сумі
310,70 грн.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 29.04.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,
заочне рішення Полтавського райсуду
від 19.11.2012 року в частині задоволення
позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та стягнення судових витрат скасовано
та ухвалено - у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено в повному обсязі, в іншій
частині рішення залишено без змін.

В 2013 році ОСОБА_1 виявила бажання
продати належну їй квартиру, але від
нотаріуса довідалась, що квартира
знаходиться під арештом, накладеним в
рамках вказаного виконавчого
провадження.

ОСОБА_1 звернулась до Київського ВДВС
Полтавського МУЮ із заявою про зняття
арешту, накладеного 11.04.2011 року на її
майно та додала до заяви вказані судові
рішення.

Київський ВДВС Полтавського МУЮ листом
від 20.12.2013 року № 6/20617, який ОСОБА_1
отримала 10.01.2014 року, відмовив у знятті
арешту і повідомив, що 13.05.2011 року
винесена постанова про повернення
виконавчого документу стягувачеві
згідно п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче
провадження» та відповідно до журналів
вхідної кореспонденції та бази даних
ЄДРВП судовий наказ № 2н-10/2010 року до
ВДВС не пред'являвся, тому підстав для
відновлення виконавчого провадження
немає та було рекомендовано звернутись
до суду щодо скасування арешту,
накладеного постановою державного
виконавця від 11.04.2011 року.

Київський ВДВС Полтавського МУЮ 13.05.2011
року завершив виконавче провадження,
відкрите на підставі судового наказу №
2н-10/2010 року від 29.01.2010 року, виданого
Полтавським райсудом, повернувши його
стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ
«Про виконавче провадження». За таких
обставин, повертаючи виконавчий
документ стягувачеві, ВДВС повинен був
зняти арешт з майна ОСОБА_1, але, в
порушення вимог чинного законодавства
не зробив цього, порушуючи таким чином
майнові права позивача.

Прохав визнати дії Київського ВДВС
Полтавського МУЮ щодо відмови ОСОБА_1 у
знятті арешту з належного їй майна,
накладеного постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 11.04.2011 р. -
неправомірними; зобов»язати
Київський ВДВС Полтавського МУЮ зняти
арешт із майна, належного ОСОБА_1,
накладеного вищезгаданою постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 11.04.2011
року.

В судове засідання сторони у справі
не з»явилися. Скаржниця ОСОБА_1 не
з»явилась, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
розгляду справи, про що маються
підтвердження в матеріалах справи. Від
неї не надійшло заяв про відкладення
справи слуханням. Представник
скаржниці за довіреністю - ОСОБА_2 ( а.с.12
), надавши заяву про розгляд скарги за
його відсутності та відсутності
скаржниці, а також, прохав скаргу
задовольнити із вказаних в ній
підстав ( а. с. 23 ). Представник
Київського ВДВС Полтавського МУЮ,
надавши заяву про розгляд скарги в
його відсутності та заперечення до
неї з додатками, де прохав скаргу
розглядати у його відсутність та
відмовити в задоволенні скарги за
безпідставністю ( а. с. 16-22 ).

Тому, суд вважає можливим розглянути
дану заяву без участі сторін
відповідно до ст. 386 ЦПК України за
наявності їх заяв та заперечень
представника ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, якими
обґрунтовується скарга, суд приходить
до висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2010 року
Полтавський районний суд Полтавської
області за заявою ВАТ КБ «Надра» видав
судовий наказ № 2н-10/2010 року про
стягнення у солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором в сумі 16 812 грн. та
судових витрат, сплачених стягувачем
при подачі заяви, у сумі - 114,60 грн.
Судовий наказ був пред»явлений ВАТ КБ
«Надра» до виконання до Київського
ВДВС Полтавського МУЮ, на підставі
якого 02.03.2011 р. було відкрито виконавче
провадження ( а. с. 21 ). Полтавський
районний суд Полтавської області
постановив ухвалу від 01.04.2011 року по
справі № 2-с-3/2011р., згідно якої заяву
ОСОБА_1 про скасування судового наказу
задоволено, судовий наказ № 2н-10/2010р.,
виданий Полтавським районним судом
Полтавської області 29.01.2010 року за
заявою ВАТ КБ «Надра» про стягнення у
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
в сумі 16 812 грн. та судових витрат
сплачених стягувачем при подачі заяви,
у сумі - 114,60 грн. - скасовано ( а. с. 7 ).
13.05.2011 року було винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві ( а. с. 22 ). 11.04.2011 року
працівниками виконавчої служби було
накладено арешт на майно ОСОБА_1 та
оголошено заборону на його відчуження (
а. с. 20 ). Полтавським районним
судом Полтавської області ухвалено
заочне рішення по справі № 1625/2851/12 за
позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яким позов
задоволено та стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивача
заборгованість по кредитному договору
№ 2760/CV/07-ЕК від 12.12.2007 року станом на
05.04.2012 року в сумі 31 069,66 грн. та судові
витрати у рівних частинах у сумі 310,70
грн. Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 29.04.2013 року
апеляційну скаргу задоволено, заочне
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 19.11.2012 року в
частині задоволення позовних вимог до
ОСОБА_1 та стягнення з неї судових
витрат скасовано, та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Надра», в особі відділення ПАТ КБ
«Надра» Полтавське РУ до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено у повному обсязі.
В іншій частині рішення залишено без
змін ( а. с. 9-10 ).

В 2013 році ОСОБА_1 звернулась до
Київського ВДВС Полтавського МУЮ із
заявою, в якій прохала зняти накладений
11.04.2011 р. на її майно арешт та додала до
заяви всі згадані вище судові рішення.
Київський ВДВС Полтавського МУЮ листом
від 20.12.2013 р. № 6/20617 відмовив у знятті
арешту і повідомив, що 11.04.2011 року
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; 13.05.2011 р. винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачеві згідно з п. 5 ч. 1
ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Листом також скаржницю повідомлено, що
відповідно до журналів вхідної
кореспонденції та бази даних ЄДРВП
вказаний документ повторно до відділу
ДВС не пред»являвся, тому підстав для
відновлення виконавчого провадження
немає та було рекомендовано звернутись
до суду з питанням скасування арешту,
накладеного постановою державного
виконавця від 11.04.2011 року ( а. с. 11 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із ст. 47
цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із ст. 48 цього Закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
скасування рішення суду або іншого
органу ( посадової особи ), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню.

Київський відділ державної виконавчої
служби Полтавського міського
управління юстиції 13.05.2011 р. завершив
виконавче провадження, відкрите на
підставі судового наказу № 2н-10 від
29.01.2010 р., виданого Полтавським районним
судом Полтавської області, повернувши
його стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» - «наслідки
завершення виконавчого провадження», у
разі закінчення виконавчого
провадження ( крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов»язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій ),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу ( посадовій
особі ), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також,
провадяться інші дії, необхідні у
зв»язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Отже, Київський ВДВС Полтавського МУЮ,
повертаючи 13.05.2011 року виконавчий
документ стягувачеві, повинен був
зняти арешт з майна ОСОБА_1, чого в
порушення вимог чинного законодавства
не зробив.

В даний час підстав для арешту майна
ОСОБА_1 немає.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов»язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, скарга
ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 383-387 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції щодо відмови ОСОБА_1 (
ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у знятті
арешту з належного їй майна,
накладеного постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 11.04.2011 року -
неправомірними.

Зобов»язати Київський відділ
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції зняти арешт із майна належного
ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ),
накладеного постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 11.04.2011 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п»яти днів з дня проголошення.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п»яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Полтавського районного суду
О.О.
Гальченко