УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 122/4383/12Головуючий суду першої
інстанції:Федоренко Е.Р. Головуючий
суду апеляційної інстанції:Іващенко В.
В.

"06" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого суддіІващенко В.В.
СуддівДралла І.Г. Білоусової В.В. При
секретаріКраснощоковій Є.А. За участю
прокурора: Тарабас І.В. Представника
органу опіки та піклування: Щербакової
С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
виключення відомостей про батька з
актового запису про народження дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7

на рішення Центрального районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 14 листопада
2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

у травні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_8 про
виключення відомостей про батька з
актового запису про народження дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2006 року
він уклав шлюб з ОСОБА_7, від шлюбу
народився син ОСОБА_9 Стосунки між ним
та відповідачкою не складалися, часто
виникали сварки. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
відповідачка народила дочку ОСОБА_11,
відповідно до ст. 122 СК України він був
записаний батьком цієї дитини. На час
народження дочки ОСОБА_11 він вважав
себе її батьком, але після того, як в
актовий запис про народження він був
записаний батьком дитини, відповідачка
декілька разів йому повідомила про те,
що він не є батьком її дочки. Десь через
місяць після реєстрації дитини, в ході
чергової сварки, відповідачка знов
повідомила йому, що це не його дитина, а
також заявила, що підтримує стосунки з
батьком цієї дитини і бажає створити з
ним сім'ю. Це сталося у грудні 2012 року. З
того часу стосунки між ними припинені,
у кожного з них особисте життя, вони не
цікавляться один одним, спільне
господарство не ведуть. На даний час
йому стало відомо, що відповідачка
звернулася до Центрального районного
суду м. Сімферополя АР Крим з позовом
про стягнення з нього аліментів на
утримання дитини ОСОБА_11 у розмірі 1/3
частини заробітку, та на своє утримання
у розмірі 1/6 частини заробітку до
досягнення дитиною трирічного віку.
Вважаючи на те, що після заяви
відповідача про те, що він не є батьком
дитини, встановлено відсутність факту
кровного споріднення між ним та
ОСОБА_11, просив виключити з актового
запису про її народження відомості про
його батьківство.

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 14 листопада
2013 року ОСОБА_7 у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема апелянт
зазначає, що відповідачка визнала
позов та просила його задовольнити, що
є підставою для його задоволення.

Заслухавши доповідача, сторони,
представника відповідачки, думку
представника органу опіки та
піклування Щербакової С.І. та
прокурора Тарабас І.В.,дослідивши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_7 не є
обґрунтованою і не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу відповідно
із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_7 у задоволені
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що вимога статті 136 СК України
про необхідність доведення кровного
споріднення між дитиною та особою, яка
оспорює батьківство, є імперативною, а
відсутність кровного споріднення може
бути доведено лише шляхом проведення
експертизи, від проведення якої
позивач відмовився.

Оскільки позивачем не було надано
доказів відсутності кровного
споріднення з дитиною, суд знаходить
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія
суддів, оскільки вони відповідають
фактичним обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно з вимогами статей 10 та 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин. Відповідно зі ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У п.12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що предметом доказування в
справах про оспорювання батьківства є
відсутність кровного споріднення між
особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до положень частини 1,2
статті 136 СК України особа, яка записана
батьком дитини відповідно до статей 122,
124, 126 і 127 СК України, має право оспорити
своє батьківство, пред'явивши позов про
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного
споріднення між особою, яка записана
батьком, та дитиною суд постановляє
рішення про виключення відомостей про
особу як батька дитини з актового
запису про її народження.

Законом передбачено, що особа, яка
записана батьком дитини має право
оспорити своє батьківство, пред'явивши
позов про виключення запису про нього
як батька з актового запису про
народження дитини. У разі доведення
відсутності кровного споріднення між
особою, яка записана батьком, та
дитиною суд постановляє рішення про
виключення відомостей про особу як
батька дитини з актового запису про її
народження. Підставою для задоволення
позову є доведення відсутності
кровного споріднення між особою, яка
записана батьком, та дитиною.

Проте позивач від проведення
призначено судом судової медичної
молекулярно-генетичної експертизи
відмовився.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня
2006 року, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб (а.с.7).

Як вбачається з свідоцтва про
народження, батьком дитини ОСОБА_11 є
ОСОБА_7 (а.с.6).

13.06.2013 року судом у справі було
призначено судову медичну
молекулярно-генетичну експертизу
(а.с.17).

Як вбачається з повідомлень від
заступника начальника Одеського
обласного бюро судово-медичної
експертизи, відбір біологічних зразків
06.09.2013, 04.10.2013 року не проводили у зв'язку
з неприбуттям ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11
до експертної установи (а.с. 24, 28).

Відсутність наміру позивача проводити
вищезгадану експертизу
підтверджується тим, що саме він не
прибув до місця проведення експертизи,
не сплатив її вартість.

Цю обставину також підтверджує
письмова заява ОСОБА_7 (а. с.22), в який він
заявляє суду, що необхідності в
проведенні цієї експертизи немає,
оскільки відповідачка позов визнала.

Ця письмова заява, надана суду першої
інстанції підтверджує, що позивач
свідомо відмовився від проведення
вищезгаданої експертизи.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 10 ЦПК
України судова колегія роз'яснила
позивачу процесуальні наслідки його
відмови від проведення судової
медичної молекулярно-генетичної
експертизи.

16.01.2014р. до суду апеляційної інстанції
надійшло клопотання ОСОБА_7 про
проведення судової медичної
молекулярно-генетичної експертизи.

Однак, у засіданні судової колегії він
від проведення даної експертизи
відмовився.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про те, що визнання позову
відповідачкою дитини є достатньою
підставою для задоволення позову,
судова колегія не приймає до уваги,
оскільки допустимим доказом в сенсі ч.2
ст. 136 Сімейного Кодексу України є лише
висновок судової медичної
молекулярно-генетичної експертизи
щодо відсутності кровного споріднення
позивача з дитиною.

В статтях 8,9,20 Конвенції про права
дитини вживається термін «найкращі
інтереси» дитини.

У частині другої статті 1
Європейської Конвенції про здійснення
прав дітей записано, що предметом цієї
Конвенції є підтримка у найвищих
інтересах дитини - їхніх прав.

Оскільки питання про виключення
відомостей про батька з актового
запису про народження дитини
стосується найвищих інтересів дитини,
вирішення цього питання при
недоведеності відсутності кровного
споріднення між особою, яка записана
батьком, та дитиною, неможливо.

Саме таку думку висловили у
засіданні суду апеляційної інстанції
представник органу опіки та піклування
Щербакова С.І. та прокурор Тарабас І.В.

Враховуючи, що судом ухвалено
цілком законне та обґрунтоване
рішення, судова колегія, керуючись ч.1
ст. 308 ЦПК України, відхиляє апеляційну
скаргу.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 304,308 ч.1, 314, 315, 319,
323, 324, 327 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИ Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді :