Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/5093/13-ц

Провадження № 2/116/40/14

14.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Паніної П.Є.

при секретарі Трушкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим,
виконавчого комітету Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим,Бюро
технічної інвентаризації
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим про визнання права на
приватизацію житлового приміщення,
зобов'язання вчинити певні дії,
визнання незаконним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з
позовом до Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, Бюро технічної
інвентаризації Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим про
визнання права на приватизацію
житлового приміщення, зобов'язання
вчинити певні дії, визнання незаконним
та скасування рішення. Свої вимоги
мотивують тим, що з 24.04.1996 року ОСОБА_1 з
донькою ОСОБА_2 зареєстровані та
проживають за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до рішення Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим № 92 від 17.03.2010 року
підтверджено право проживання ОСОБА_1
з сім'єю у складі двох чоловік за
адресою: АДРЕСА_1 та дозволено ОСОБА_1
оформити обліковий рахунок і укласти
договір найму житла за адресою:
АДРЕСА_1. В 2013 році позивач ОСОБА_1
звернулася до голови Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району АРК з заявою про надання дозволу
на приватизацію будинку. 20.03.2013 року
рішенням № 70 виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АРК
позивачам відмовлено в приватизації
будинку. В позові позивачі просять
визнати за ними право на приватизацію
будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати
Гвардійську селищну раду
Сімферопольського району АР Крим
передати у спільну власність позивачів
житловий будинок, а органу
приватизації у місячний термін з дня
отримання рішення оформити необхідні
документи та видати свідоцтво про
право власності.

В подальшому, 16.12.2013 року позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з
уточненою позовною заявою про відмову
від позову в частині вимог до БТІ
Сімферопольського району та
виключення його з складу відповідачів
за позовом, залучення до участі у
справі у якості співвідповідача
Виконавчий комітет Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району АРК та уточнення позовних вимог
в межах заявлених вимог за первинним
позовом. Остаточні позовні вимоги
зводяться до визнання за позивачами
права на приватизацію будинку АДРЕСА_1,
зобов'язання Гвардійську селищну раду
Сімферопольського району АР Крим
провести приватизацію буд. АДРЕСА_1
шляхом відчуження будинку АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами,
передбаченими ст. 3 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» з наступним оформленням
свідоцтва про право власності на
вказаний будинок, визнання незаконним
та скасування рішення Виконавчого
комітету Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АР Крим № 70
від 20.03.2013 року.

Ухвалою суду від 16.12.2013 року
неналежний відповідач БТІ
Сімферопольського району замінений
належним співвідповідачем Виконавчим
комітетом Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АРК, заява
про уточнення позовних вимог долучена
до матеріалів справи.

В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник
позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали, просили суд
їх задовольнити.

Представник Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району АРК Виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АРК Сологуб
Т.Г. позовні вимоги не визнала,
зазначивши, що позивачами не надано
доказів щодо порушення їх прав, свобод
і інтересів, просила у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлене такі фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1996
року зареєстровані у АДРЕСА_1 ( а.с.4-7).

Рішенням Виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АРК № 408 від
19.09.2007 року будинок АДРЕСА_1 визнаний
безхазяйним (а.с. 9).

Розпорядженням Гвардійської
селищної ради від 20.09.2007 року на час
оформлення документів по прийому у
комунальну власність безхазяйного
майна - спірного будинку позивач
ОСОБА_1, яка проживає та зареєстрована у
будинку, призначена особою,
відповідальною за збереження цього
майна (а.с.10).

Рішенням Сімферопольського
районного суду АР Крим від 23.11.2009 року
будинок АДРЕСА_1 переданий у власність
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району АРК та на час
розгляду справи належить
територіальній громаді в особі
Гвардійської селищної ради(а.с. 11,43).

Відповідно до рішення
Виконавчого комітету Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим № 92
від 17.03.2010 року підтверджено право
проживання гр. ОСОБА_1 з сім'єю у складі
двох осіб за адресою: АДРЕСА_1 та
дозволено ОСОБА_1 оформити обліковий
рахунок і укласти договір найму житла
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

На час розгляду справи договір
найму житла позивачами не укладений,
обліковий рахунок не оформлений. Цей
факт визнаний позивачами у судовому
засіданні та підтверджується
інформацією ТОВ «УЖКХ» від 01.11.2013 р. за
№939 ( а.с.45).

20.03.2013 року виконавчий комітет
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим рішенням №70 відмовив
ОСОБА_1 в приватизації житла,
посилаючись на ненадання позивачем
документів, передбачених Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». В судовому засіданні
з пояснень позивачів встановлено, що
інші документи, крім заяви про
приватизацію, позивачі на адресу
відповідачів не надавали.

Між сторонами склалися
цивільно-правові відносини, що
регулюються нормами ЖК та ЦК України.

Згідно з ст.345 ЦК України
фізична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності.

Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»
приватизація - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. Приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, установами,
організаціями, у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні яких
знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Органи
приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир, житлових
приміщень у гуртожитках у приватизації
займаного ними житла, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно з п.1 ст.2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» до об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати) кімнати у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів.

Відповідно до пунктів 17, 18
Положення про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16 грудня 2009
року № 396 громадянин, який виявив
бажання приватизувати займану ним і
членами його сім'ї на умовах найму
квартиру (будинок), жиле приміщення в
гуртожитку, кімнату в комунальній
квартирі, звертається в орган
приватизації, де одержує бланк заяви та
необхідну консультацію. Громадянином
до органу приватизації подаються:
оформлена заява на приватизацію
квартири (будинку), жилого приміщення у
гуртожитку, кімнати у комунальній
квартирі; довідка про склад сім'ї та
займані приміщення; копія ордера про
надання жилої площі (копія договору
найму жилої площі у гуртожитку);
документ, що підтверджує
невикористання ним житлових чеків для
приватизації державного житлового
фонду; копія документа, що підтверджує
право на пільгові умови приватизації;
заява - згода тимчасово відсутніх
членів сім'ї наймача на приватизацію
квартири (будинку), жилих приміщень у
гуртожитку, кімнат у комунальній
квартирі.

Тобто відповідно до зазначених
норм закону право приватизації
належить наймачам та членам їх сім'ї -
особам, які на умовах договору найму
займають житлове приміщення.

Главою 3 Житлового кодексу
України установлені правила
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду, зокрема статтею 61
Кодексу передбачено, що користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму житлового приміщення.
Договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житло-експлуатаційною організацією (а
в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи
та пояснень позивачів в судовому
засіданні, документів, які б
підтверджували обставини, що позивачі
використовують будинок на умовах
найму, визначених в законі, немає.

Письмовий договір найму між
позивачами та наймодавцем -
житло-експлуатаційною організацією (а
в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) не укладався. З питання
реалізації рішення виконавчого
комітету Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим від 17.03.2010 року та
укладення договору найму позивачка
ОСОБА_1 звернулася лише 25.10.2013 року,
тобто під час розгляду справи судом.

З наданих позивачами рішень
відповідача виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки не вбачається, що позивачі
займають житлове приміщення на умовах
найму.

Позивачем не доведений
будь-якими доказами факт надання
ордеру ані позивачам, ані іншим членам
сім'ї.

Суд не приймає як належний у
справі доказ надану позивачем копію
витягу з спільного рішення
адміністрації та профкому ТОВ
«Гвардійське» №6 від 29.03.2002 року, яка
ніким не завірена та не містить даних
про надання ордеру на спірне
приміщення ОСОБА_2

Суд погоджується з доводами
представника відповідача, що на час
приватизації дії відповідача були
правомірними, оскільки приймаючи
рішення про приватизацію орган
приватизації користувався
документами, які надавалися позивачем
ОСОБА_1- заявою на ім'я голови селищної
ради.

За даних обставин суд дійшов до
висновку про недоведеність позовних
вимог про визнання права на
приватизацію.

Наявність реєстрації позивачів у
спірному будинку зазначеного висновку
суду не спростовує, оскільки
відповідно до статті 2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Організація проведення
приватизації та оформлення права
власності визначені у ст.8 наведеного
Закону, у якій зазначено, що
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача квартир (будинків) у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Відповідно до пункту 13 Положення
про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16 грудня 2009
року № 396 приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
виконавчою владою, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Відповідно до пп 1 пункту а) статті
29 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
управління в межах, визначених радою,
майном, що належить до комунальної
власності відповідних територіальних
громад. За п.3 частини 1 статті 16 ЖК
України Виконавчі комітети селищних,
сільських Рад здійснюють управління
житловим фондом Ради. Тому розгляд
питання про відмову у приватизації
виконавчим комітетом Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим не
суперечить вимогам закону.

На підставі наведеного, суд
вважає, що позовні вимоги заявлені
передчасно (до підписання договору
найму), тому є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст.61 ЖК України,
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
року, керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, виконавчого комітету
Гвардійської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим,Бюро технічної
інвентаризації Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим про
визнання права на приватизацію
житлового приміщення, зобов'язання
вчинити певні дії, визнання незаконним
та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Сімферопольський районний
суд Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набуває законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя