У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 січня 2014
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Охтирського міського бюро технічної
інвентаризації, Охтирської міської
державної нотаріальної контори, третя
особа - виконавчий комітет Охтирської
міської ради про визнання відсутності
факту втрати оригіналу договору
дарування, визнання безпідставною
видачу дублікату цього договору
дарування і його скасування,
скасування державної реєстрації
дублікату цього договору та за
зустрічним позовом виконавчого
комітету Охтирської міської ради до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5 на рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 12 жовтня 2012 року,
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 21 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просила визнати відсутність
факту втрати оригіналу договору
дарування, який повинен видаватись
обдарованій стороні, безпідставність
видачі дублікату вказаного договору
замість загубленого та скасувати його
державну реєстрацію.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
нотаріальною конторою неправомірно
видано дублікат договору дарування
належної їй квартири АДРЕСА_1 за заявою
співробітника Охтирського
міськвиконкому Бочкарьової Л.І. про
втрату оригіналу вищезазначеного
договору.

Посилалась на те, що Охтирський
міськвиконком не міг бути набувачем за
даним договором.

Вважала, що оскільки реєстратором
Охтирського МБТІ не перевірено
наявність відповідного сесійного
рішення Охтирської міської ради про
передачу спірного житла у комунальну
власність громади та акту його
приймання-передачі, то реєстрацію
квартири на Охтирський міськвиконком
проведено незаконно.

У квітні 2005 року Охтирський
міськвиконком звернувся до суду із
зустрічним позовом, у якому просив
усунути перешкоди у користуванні
спірним житлом.

Зазначав, що до червня 1997 року вказана
квартира належала ОСОБА_4, у якій були
зареєстровані вона та її троє
неповнолітніх дітей, а з лютого 1997 року
- її матір ОСОБА_7

Рішенням виконкому №141 від 19 березня 1997
року надано ОСОБА_4 на сім'ю з 5 осіб
квартиру АДРЕСА_2, яка складалась з 4
кімнат загальною площею 80,3 кв.м., при
умові передачі спірної квартири
органу, що здійснював поліпшення
житлових умов.

Остання погодилась на зазначені умови
та згідно договору дарування від 27
травня 1997 року добровільно подарувала
Охтирському виконкому свою квартиру.

30 травня 1997 року ОСОБА_4 отримала ордер
№ 21 на житлове приміщення по АДРЕСА_2.

Вона та члени її сім'ї знялися з
реєстрації за старою адресою та
зареєструвались за адресою нової
квартири.

05 червня 2002 року квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано Охтирським МБТІ на праві
комунальної власності за Охтирським
міськвиконкомом.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у
якому просив визнати договір дарування
картири недійсним, у задоволенні якого
йому відмовлено.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у
якому оскаржувала дії Охтирського МБТІ
щодо реєстрації договору дарування від
27 травня 1997 року, у задоволенні якого їй
також відмовлено.

Відповідачі за зустрічним позовом
відмовлялися звільнити спірну
квартиру і протягом усього часу
самовільно користувалися нею,
перешкоджали провести її обстеження.

Враховуючи наведене, позов просив
задовольнити.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 12 жовтня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
21 березня 2013 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Позов виконавчого комітету Охтирської
міської ради Сумської області
задоволено.

Вирішено заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5
користуватися квартирою АДРЕСА_1 та
зобов'язано їх не чинити перешкоди
представникам виконавчого комітету
Охтирської міської ради щодо входу до
неї.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_5 просять скасувати
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 12 жовтня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 21 березня 2013 року,
направити справу на новий розгляд,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4,
міськрайонний суд, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
безпідставності вимог ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги
виконавчого комітету Охтирської
міської ради, суд посилався на те, що
ОСОБА_4 та члени її сім'ї чинили
перешкоди у доступі в це приміщення та
безпідставно користувалися ним.

Висновки судів є законними та
обґрунтованими.

Справа розглянута в межах позовних
вимог.

Суд, ухвалюючи рішення про задоволення
зустрічного позову, виходив з того, що
ОСОБА_5 з 1997 року порушуються права
виконкому, як власника спірної
квартири на підставі договору
дарування від 27 травня 1997 року.

Не заслуговують на увагу доводи щодо
неналежного позивача в особі міського
виконавчого комітету Охтирської
міської ради, оскільки він звернувся до
суду за захистом порушеного права
власності, а не як суб'єкт публічного
права при здійсненні повноважень.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст. 16 ЦПК
України, яким є в т.ч. і припинення дії,
яка порушує право.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом першої та апеляційної
інстанцій при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування судових
рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5 відхилити, рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 12 жовтня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 21 березня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

І.М.
Завгородня