інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/1184/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 22
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - приватне
підприємство «Це Март» про стягнення
боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача на користь ФОП
ОСОБА_2 борг у розмірі 141 821 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08
жовтня 2010 року ОСОБА_1 написав розписку,
якою підтвердив суму боргу за
договором оренди нежитлових приміщень
перед ОСОБА_2 в розмірі 133 825 грн. та
зобов'язався повернути його до 08
листопада 2011 року. Однак, станом на
момент звернення до суду відповідач не
виконав умови розписки.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року позов ФОП ОСОБА_2
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 борг за договором оренди
нежилих приміщень у розмірі 141 821 грн. 50
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції через порушення
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що при розгляді справи суд вийшов за
межі цивільної юрисдикції, оскільки
спір має розглядатися в порядку
господарського судочинства. Крім того,
у відповідача, як фізичної особи не
виникало боргу перед позивачем.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 червня 2008 року
ФОП ОСОБА_2 уклав з ПП «Це Март» в особі
директора ОСОБА_1 договір оренди
нежитлових приміщень строком до 1
травня 2009 року з орендною платою 3 500
грн. щомісячно (а.с. 23-27).

08 листопада 2010 року ОСОБА_1 написав
розписку, в якій зазначив, що в
результаті оренди у відповідача
виникла заборгованість у розмірі 133 825
грн. Вказану суму боргу ОСОБА_1
зобов'язувався повернути до 08.11.2011 року
(а.с.5).

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
3 % річних від простроченої суми
заборгованості станом на 04.11.2013 року
складає 7 996 грн. 50 коп. (а.с.4).

15 жовтня 2013 року ФОП ОСОБА_2 звертався
до ОСОБА_1 з вимогою про повернення
боргу (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не повернув
позивачу в обумовлений строк борг за
договором оренди нежитлових приміщень.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суд повинен виявити
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і залежно від установлених
результатів робити відповідні правові
висновки.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення боргу з відповідача, ФОП
ОСОБА_2 не звернув увагу на те, що він не
передавав, а ОСОБА_1, як фізична особа,
не отримував будь-які кошти у позивача.
Заборгованість, яку позивач просить
стягнути, є заборгованістю ПП «Це Март»
перед орендодавцем, а тому правові
підстави для її стягнення з ОСОБА_1, як
фізичної особи, відсутні.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
правовою підставою звернення до суду
ФОП ОСОБА_2 є розписка, яка, на думку
позивача, є доказом, що підтверджує
наявність у ОСОБА_1 заборгованості за
договором оренди нежилих приміщень.
Однак, зазначений договір було
укладено між суб'єктами
господарювання, а тому спір, що виник
між ФОП ОСОБА_2 та ПП «Це Март» з приводу
орендної плати підлягає розгляду в
порядку господарського судочинства,
про що обґрунтовано зазначає в
апеляційній скарзі апелянт.

Суд першої інстанції на вищезазначене
уваги не звернув та безпідставно
стягнув з відповідача борг у сумі 141 821
грн. 50 коп. за договором оренди нежилих
приміщень.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦПК України - суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 310 ЦПК
України - рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі або
залишенням заяви без розгляду з
підстав, визначених статтями 205 і 207
цього Кодексу.

Отже, при ухваленні рішення про
задоволення позову суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а тому
рішення підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року скасувати та
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.