Справа № 591/6363/14-ц
Провадження № 4-с/591/51/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року

Зарічний райсуд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

при секретарі – Москаленко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за скаргою
Міністерства юстиції України в
інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову
про перевірку виконавчого провадження
начальника відділу Державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції від 03
липня 2014 року ОСОБА_3 та постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 3 липня 2014 року заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ставить питання про скасування
постанови про перевірку виконавчого
провадження начальника відділу
Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції від 03 липня 2014 року.

Просить скасувати постанову
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 від 03 липня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
42433324 про зобов'язання ОСОБА_5 повернути
неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та Елпіди
ОСОБА_6 до місця їх постійного
проживання у Грецькій Республіці за
адресою вул. Солонос, 14 район Калліфея,
Аттіка, Греція. У випадку невиконання
рішення у добровільному порядку
зобов'язати ОСОБА_5, передати
неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
Елпіду ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьку
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 район
Калліфея, Аттіка, Греція, для
забезпечення повернення дітей.
Покласти витрати, пов'язані з
поверненням дітей до Грецької
Республіки, на ОСОБА_1 ОСОБА_2;
зобов'язати заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 поновити виконавче
провадження та забезпечити проведення
виконавчих дій по виконанню рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 19
вересня 2013 року по справі № 591/3402/13-ц у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 75 та ст. 77
Закону України «Про виконавче
провадження».

Вважає, що державним виконавцем не були
вжиті всі передбачені діючим
законодавством заходи з метою
забезпечення виконання рішення суду
про повернення дитини.

В судовому засіданні представник
Міністерства юстиції України заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі.

Начальник відділу Державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції ОСОБА_3 та
заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 проти задоволення
скарги заперечують, вважають, що
державним виконавцем вжиті все
передбачені діючим національним
законодавством заходи для виконання
рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, матеріали виконавчого
провадження № 2/476 вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 19
вересня 2013 року по справі № 591/3402/13-ц
зобов'язано повернути неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 та Елпіду ОСОБА_6 до місця
їх постійного проживання у Грецькій
Республіці за адресою вул. Солонос, 14
район Калліфея, Аттіка, Греція. У
випадку невиконання рішення у
добровільному порядку зобов'язати
ОСОБА_5, передати неповнолітніх ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та Елпіду ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьку ОСОБА_1 ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою
ІНФОРМАЦІЯ_4 район Калліфея, Аттіка,
Греція, для забезпечення повернення
дітей. Покласти витрати, пов'язані з
поверненням дітей до Грецької
Республіки, на ОСОБА_1 ОСОБА_2.

На виконання вказаного рішення суду
був виданий виконавчий лист, який
знаходився на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції.

07 березня 2014 року заступником
начальника відділу ДВС
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче
провадження ВП № 42433324, про що винесено
відповідну постанову, копії якої
направлено сторонам для відома та
виконання.

В період з 07 березня 2014 року по 23 травня
2014 року виконавче провадження було
зупинено у зв’язку зі зверненням
державного виконавця до суду із заявою
про роз’яснення рішення.

З метою перевірки фактичного
виконання рішення в частині повернення
неповнолітніх дітей до сторін
виконавчого провадження направлено
вимоги про надання інформації щодо
встановлення факту передачі дітей.

16 червня 2014 року від ОСОБА_5 надійшов
лист, в якому вона повідомила, що на
даний час діти до Грецької Республіки
не передані.

17 червня 2014 року державним виконавцем,
з метою перевірки невиконання судового
рішення в добровільному порядку, було
здійснено виїзд за місцем проживання
боржника, де було встановлено, що
ОСОБА_5 за місцем проживання відсутня,
знаходиться на стаціонарному
лікуванні, про що був складений акт
державного виконавця. ( а. вик. пров. 55)

В цей же день був складений ще один акт
державного виконавця, яким
встановлено, що діти на виконання
рішення суду батьку не передані. ( а.
вик. пров. 59)

Направлено вимогу ОСОБА_5 надати
пояснення щодо причин невиконання
рішення суду. Вказаний документ
отримала для передачі мати боржника –
ОСОБА_7 ( а. вик. пров. 56 - 57)

18 червня 2014 року державним виконавцем
було винесено постанову про накладання
штрафу на боржника ОСОБА_5 за
невиконання рішення суду без поважних
причин на підставі статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»,
також цього ж числа було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору, так як рішення боржником у строк,
наданий для самостійного виконання, не
виконано. ( а. вик. пров. 61-63)

В період з 19 червня 2014 року по 25 червня
2014 року виконавче провадження було
зупинено згідно положень пункту 3
частини 1 статті 38 Закону України «Про
виконавче провадження», так як згідно
довідки Сумської обласної інфекційної
лікарні ОСОБА_5О знаходиться на
стаціонарному лікуванні. ( а. вик. пров.
67-68, 72-73)

25.06.2014 року на адресу боржника
направлено вимогу про зобов'язання
повернути дітей до Грецької Республіки
та повідомлено про повторну перевірку
виконання судового рішення до вимог
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження». ( а. вик. пров. 74-75)

01 липня 2014 року державним виконавцем
було здійснено виїзд за місцем
проживання ОСОБА_5, де було встановлено,
що боржник за даною адресою відсутній,
зі слів її матері з'ясовано, що її
донька знаходиться на роботі в м. Суми,
про що було складено відповідний акт
державного виконавця.

02 липня 2014 року державним виконавцем
було здійснено повторно виїзд за
місцем проживання боржника: вул.
Корчаківка, 9, с. Самотоївка,
Краснопільський район, Сумська
область, де було встановлено, що діти
перебувають у дитячому таборі
профілакторії та батьку ОСОБА_1 ОСОБА_2
не передані, про що було складено
відповідний акт державного виконавця. (
а. вик. пров. 77, 79)

02.07.2014 року боржник надала письмове
пояснення, зі змісту якого вбачається,
що діти виїздити до Греції не бажають,
силоміць мати їх передати не в змозі. (
а. вик. пров. 78)

03 липня 2014 року державним виконавцем
було винесено постанову про накладання
штрафу в подвійному розмірі за
невиконання рішення суду без поважних
причин та до правоохоронних органів
направлено подання про притягнення
боржника до відповідальності за
статтею 382 Кримінального кодексу
України.

Цього ж дня постановою заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції ОСОБА_4
виконавче провадження № 42433324 з
примусового виконання вищевказаного
виконавчого листа закінчено у
відповідності до п. 11 ч. 1 статті 49,
статті 50 Закону України «Про виконавче
провадження». Зазначено, що рішення
суду без участі боржника виконати
неможливо.

Міністерством юстиції України в
порядку, передбаченому статтею 82
Закону України «Про виконавче
провадження», було подано скаргу на
вказану постанову начальнику відділу
Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції.

За результатами розгляду скарги
начальником відділу Державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції ОСОБА_3 в
порядку передбаченому статтею 83 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про перевірку
виконавчого провадження від 03 липня 2014
року в якій зазначено, що дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 з виконання вище
вказаного виконавчого провадження
визнано такими, що не суперечать
вимогам чинного законодавства.

На думку суду оскаржувані постанови є
необгрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства. Постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження є передчасною, а державний
виконавець не вжив всіх необхідних дій
для виконання рішення суду.

Відповідно до статті 9 Конституції
України та статті 19 Закону України «Про
міжнародні договори України» чинні
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Крім того, частиною другої статті 19
Закону України «Про міжнародні
договори України» визначено, що якщо
міжнародним договором України, який
набрав чинності в установленому
порядку, встановлено інші правила, ніж
ті, що передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Згідно статті 15 Закону України «Про
міжнародні договори України» чинні
міжнародні договори України
підлягають сумлінному дотриманню
Україною відповідно до норм
міжнародного права.

Україна приєдналася до Конвенції про
цивільно-правові аспекти міжнародного
викрадення дітей (далі - Конвенція)
Законом від 11 січня 2006 року №3303-IY.

Згідно зі статтею 1 Конвенції однією з
її цілей є забезпечення негайного
повернення дітей, незаконно
переміщених до будь-якої з Договірних
держав або утримуваних у будь-якій із
Договірних держав. Для цього договірні
держави вживатимуть усіх належних
заходів для забезпечення досягнення
цілей Конвенції на їхніх територіях та
використовують самі швидкі процедури,
наявні в їхньому розпорядженні (стаття
2 Конвенції).

Порядок виконання на території України
Конвенції затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 10 липня
2006 р. № 952 (в редакції постанови від 2
вересня 2010 року № 795). Згідно з пунктом 11
Порядку примусове виконання рішення
суду про зобов'язання боржника
повернути дитину здійснюється в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 19 вересня 2013 року про
забезпечення повернення неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 та Елпіди ОСОБА_6 до місця
їх постійного проживання у Грецькій
Республіці, прийняте на підставі
Конвенції, відповідно до статті 124
Конституції України є обов'язковим для
виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в
Україні, у тому числі про повернення
дитини відповідно до Конвенції
забезпечується підрозділами Державної
виконавчої служби України.

Отже, державним виконавцем, в
провадженні якого перебуває на
виконанні виконавчий лист, виданий
судом, повинні бути вжиті всі
передбачені законодавством заходи з
метою забезпечення виконання рішення
суду про повернення дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Незважаючи на вищенаведені норми
законодавства державний виконавець не
вжив всіх необхідних заходів для
виконання рішення суду – фактично ним
було здійснено 3 виїзди за місцем
проживання матері дітей. За
результатами виїзду 17.06.2014 року в акті
державного виконавця був лише
констатований факт про те, що рішення
не виконано добровільно – діти батьку
не передані. За результатами виїзду
01.07.2014 року встановлено, що мати дітей
відсутня за місцем проживання. За
результатами відвідування 02.07.2014 року
актом державного виконавця
встановлено, що діти знаходяться в
оздоровчому таборі.

Таким чином вбачається, що державний
виконавець про заходи, які ним
плануються вживатися на виконання
рішення стягувача за виконавчим
документом – батька дітей не
повідомляв, не інформував про це і
Міністерство юстиції України, яке
ОСОБА_2 уповноважив діяти від його
імені відповідно до Гаазької конвенції
про цивільно-правові аспекти
міжнародного викрадення дітей для
прийняття участі у виконавчих діях та
можливого знаходження компромісних
варіантів вирішення конфліктів.
Державний виконавець ніяким чином не
перевірив доводи матері дітей, про те,
що перешкодою для виконання рішення є
відсутність проїзних документів у
дітей, віз для перетинання кордону,
дозвіл батьків на отримання документів
та інше. ( а. вик. пров. 45)

Фактично одразу після того, як мати
вперше письмово поінформувала про
відмову повернення дітей на виконання
рішення, державний виконавець виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Доводи державного виконавця про те, що
ним дотримано загальну процедуру
виконання рішень зобов»язального
характеру, визначену ст. 75 ЗУ України та
відсутність підстав застосування в
даному випадку вимог ст. 77 ЗУ «Про
виконавче провадження» не
заслуговують на увагу, оскільки, як
було зазначено вище, в даному випадку
державний виконавець повинен
керуватися не лише національним
законодавством, а враховувати й
практику Європейського суду. Навіть в
межах національного законодавства
державний виконавець не звертався до
суду з заявою відповідно до вимог ст..
373 ЦПК України, якщо вважав, що
виникнуть складнощі з виконанням
рішення зобов»язального характеру.

Враховуючи всі вищевикладені
обставини в їх сукупності, суд вважає,
що скарга підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що для виконання рішення
необхідна більш активна участь
скаржника, як представника інтересів
батька дітей, у виконанні рішення або
особисто або шляхом надання доручення
органам МЮ України на місцях з метою
плідної співпраці з державним
виконавцем.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. 49
ч.2, ст. 75. ст. 77, ст. 82 ч. 8 Закону України
«Про виконавче провадження», суд –

УХВАЛИВ:

Скаргу Міністерства юстиції України
задовольнити.

Скасувати постанову про перевірку
виконавчого провадження начальника
відділу Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції від 03 липня 2014 року.

Скасувати постанову заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Краснопільського
районного управління юстиції ОСОБА_4
від 03 липня 2014 року про закінчення
виконавчого провадження № 42433324 про
зобов'язання ОСОБА_5 повернути
неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та Елпіди
ОСОБА_6 до місця їх постійного
проживання у Грецькій Республіці за
адресою вул. Солонос, 14 район Калліфея,
Аттіка, Греція. У випадку невиконання
рішення у добровільному порядку
зобов'язати ОСОБА_5, передати
неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
Елпіду ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьку
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 район
Калліфея, Аттіка, Греція, для
забезпечення повернення дітей.
Покласти витрати, пов'язані з
поверненням дітей до Грецької
Республіки, на ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Зобов'язати заступника начальника
відділу Державної виконавчої служби
Краснопільського районного управління
юстиції ОСОБА_4 поновити виконавче
провадження та забезпечити проведення
виконавчих дій по виконанню рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 19
вересня 2013 року по справі № 591/3402/13-ц у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
п’ятиденний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 5
днів з дня отримання її копії.

Суддя
Г.В.Шелє
хова