Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Чабала В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Рівне справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення в
порядку регресу з боржника,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму
сплачених ним як поручителем коштів за
рішенням Рівненського міського суду
від 08.06.2011 року про стягнення з них
солідарно на користь ПАТ «Універсал
Банк» заборгованості по кредитному
договору № 06-598-КФ-2007 від 01.10.2007 року в
сумі 31126 гривень 26 коп. суми сплаченого
судового збору та витрат на правову
допомогу в розмірі 3000 гривень

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав, подав до суду заперечення кі
підтримав, вказав, що частково погашав
заборгованість перед банком, сплативши
7800 гривень. Посилаючись на положення
ст.. 544 ЦК України вказує, що позивач
вправі вимагати від нього лише частину
сплаченого боргу за вирахуванням
коштів, які сплачені ним в досудовому
порядку та частини боргу самого
ОСОБА_1, тобто 7978 грн. 76 коп.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши документи і матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, якими вони обґрунтовують
свої вимоги, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

Частина 1 ст. 546 ЦК України передбачає,
що зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Форма правочину щодо забезпечення
виконання зобов'язання визначена ч. 1
ст. 547 ЦК України, яка передбачає, що
такий правочин вчиняється у
письмовій формі.

Зі змісту ст. 553
Цивільного Кодексу України випливає,
що порука є угодою щодо прийняття
особою на себе обов'язку поручителя
перед кредитором за виконання
боржником свого зобов'язання та
несення відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання боржником шляхом
відшкодування в грошовій формі того, що
не було виконане боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у
разі порушення боржником зобов`язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя.

Рішенням Рівненського міського суду
рівненської області від 08 червня 2011
року № 2-2508/11 позовні вимоги ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
задоволено повністю, стягнуто
солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість по кредитному договору
№ 06-598-КФ-2007 від 01.10.2007 року в сумі 31126
грн. 26 коп. і відшкодування судових
витрат пропорційно задоволеним
вимогам , а всього 31557,52 коп.

25 серпня 2011 року державним виконавцем
Рівненського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження ВП №28309350.

Відповідно до копій заяв про переказ
готівки від 11 жовтня 2011 року та 17
жовтня 2011 року ОСОБА_1 сплачено 4557,52
гривень та 27000 гривень відповідно
боргу згідно рішення Рівненського
міського суду № 2-2508/11 за ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 544 Цивільного
кодексу України боржник, який виконав
солідарний обов»язок, має право на
зворотну вимогу (регрес) до кожного з
решти солідарних боржників у рівний
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. ст.. 556 Цивільного
кодексу України до поручителя, який
виконав зобов»язання, забезпечене
порукою, переходять усі права
кредитора у цьому зобов'язанні, в тому
числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Виходячи із вищенаведених норм позивач
набув право регресної вимоги до
відповідача в зв»язку з виконанням ним
частини взятого на себе зобов'язання
за кредитним договором. Таким чином, з
ОСОБА_2 на користь позивача підлягає
стягненню сума 15778,76 гривень за
вирахуванням частки позивача, яка
припадає на нього та судові витрати по
справі відповідно до ст. 88 ЦПК України в
розмірі 157 грн. 50 коп.

Позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення на
його користь з позивача витрат на
правову допомогу в розмірі 3000 гривень
не підлягає до задоволення, оскільки
позивачем не подано до суду доказів
про склад та розмір витрат, документів,
що свідчать про оплату гонорару та
інших витрат, пов»язаних із наданням
юридичної допомоги.

Керуючись ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15
778 (п»ятнадцять тисяч сімсот сімдесят
вісім) гривень 76 копійок коштів в
якості регресу у зв»язку з виконанням
зобов»язань по кредитному договору та
157 гривень 50 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області
Л.Д. Рудика