У х в а л а

іменем україни

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Амеліна
В.І., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «АРДІ»,
третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на
роботі, стягнення не донарахованої
заробітної плати, компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 09 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень, просила визнати
незаконним та скасувати наказ № 04/2-к
від 23 січня 2013 року про її звільнення з
посади фінансового менеджера за
сумісництвом, поновити її на роботі,
стягнути не донараховану заробітну
плату у розмірі 761,90 грн, компенсацію за
невикористану відпустку у розмірі 646,27
грн, середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 41 141,25 грн,
зобов'язати директора ТОВ
«Компанія «АРДІ» відшкодувати завдану
товариству шкоду, пов'язану з
незаконним звільненням позивача та
стягнути з товариства 82 584 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23
січня 2013 року її було звільнено з
посади фінансового менеджера за прогул
без поважних причин 22 січня 2013
року. Вказувала, що її звільнили
незаконно, оскільки 22 січня 2013 року
хворіла її неповнолітня донька, вона
опікувалась її станом здоров'я,
викликала лікаря, що і стало підставою
неявки на роботу та є поважною причиною
її відсутності. Надати письмові
пояснення щодо причин відсутності на
роботі 22 січня 2013 року їй запропоновано
не було, з наказом про звільнення не
ознайомлено, не вручено його копії та
не виплачено всіх належних суми при
звільненні.

Рішенням Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 19
листопада 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ ТОВ «Компанія «АРДІ» №
04/2-к від 23 січня 2013 року про звільнення
ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді
фінансового менеджера ТОВ «Компанія
«АРДІ».

Стягнуто з ТОВ «Компанія «АРДІ» на
користь ОСОБА_4 41 141,25 грн середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
761,90 грн недонарахованої та
невиплаченої заробітної плати, 264,57 грн
компенсації за невикористану
відпустку, всього стягнуто 42 167,72 грн.

Стягнуто з ТОВ «Компанія «АРДІ» на
користь ОСОБА_4 5 000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Зобов'язано директора ТОВ «Компанія
«АРДІ» ОСОБА_5 відшкодувати шкоду
заподіяну ТОВ «Компанія «АРДІ» у
зв'язку з оплатою ОСОБА_4 часу
вимушеного прогулу у розмірі 41 141,25 грн.

Допущено негайне виконання рішення у
частині поновлення на роботі ОСОБА_4 та
у частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
один місяць у розмірі 4 000 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 09 січня
2014 року рішення Гайворонського
районного суду Кіровоградської
області від 19 листопада 2013 року
скасовано ту ухвалено нове про відмову
у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
відмову у позові, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303,
304 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із того, що позивачем пропущено строк
звернення до суду.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і дав
їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 09 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

В.І. Амелін

С.О. Карпенко