Єдиний унікальний номер 226/3735/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2472/2014
Головуючий у І інстанції Перекупка
І.Г.Єдиний унікальний номер 226/3735/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2472/14Категорія
27Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В.М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року
в справі за позовом обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року позивач обласне
комунальне підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» звернувся
до суду із позовом до відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання. В обґрунтування своїх
вимог посилався на те, що відповідачі
проживають в квартирі АДРЕСА_1. В
зв'язку з несплатою відповідачами
послуг з теплопостачання за період з 01
квітня 2010 року по 01 серпня 2013 року
утворилася заборгованість в сумі 6 319
грн. 86 коп., яку і просив стягнути на
свою користь солідарно з відповідачів
разом із трьома процентами річних в
сумі 231 грн. 08 коп., інфляційними
збитками в сумі 32 грн. 32 коп. та судовими
витратами в сумі 229 грн. 40 коп.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року
позовні вимоги обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго»
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01 жовтня 2010 року по
01 липня 2013 року в сумі 6 216 грн. 95 коп.,
інфляційні збитки в сумі 32 грн. 32 коп.,
три проценти річних в сумі 231 грн. 08 коп.
та судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору, в сумі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Представник обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
телефонограмою (а.с. 112), тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та ї представника адвоката
ОСОБА_5, які просили скаргу
задовольнити, вивчивши письмові
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду необхідно
залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно перевірив
всі доводи сторін, дав правильну
правову оцінку встановленим фактам і
доказам і зробив правильний висновок
про те, що з відповідачів необхідно
стягнути заборгованість за надані
послуги з теплопостачання, оскільки
прилади опалення ними демонтовані
самовільно, без відповідного дозволу.

В рішенні суду з цього приводу
приведені відповідні мотиви, які є
переконливими.

Як встановлено судом, відповідачі
проживають в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Заборгованість відповідачів по сплаті
послуг з теплопостачання за період з 01
жовтня 2010 року по 01 липня 2013 року
складає 6 216 грн. 95 коп. (а.с. 7).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для стягнення
заборгованості в зв'язку з тим, що
послуги не споживалися оскільки в
квартирі демонтовані прилади опалення
є безпідставними з огляду на наступне.

З акту, складеного за участю
представників житлової організації 21
жовтня 2004 року вбачається, що у
квартирі відповідачів були самовільно
демонтовані прилади опалення (а.с. 42).

Відповідно до п. 34 Правил надання
послуг населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 30 грудня 1997 року
№ 1497, яка була чинною на час складання
вищевказаного акту, споживач не має
права самовільно, з порушенням
проектних рішень переобладнувати і
використовувати не за призначенням та
псувати санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Указаними Правилами передбачено, що в
разі відмови споживача від
користування послугами з
теплопостачання він має право
розірвати договір та вимагати
відключення відповідних мереж за умови
технічної можливості, оскільки при
цьому не повинні порушуватися
санітарно-гігієнічні, теплотехнічні
вимоги та експлуатаційні показники
інших квартир багатоквартирного
будинку.

Крім того, з п. 32 зазначених Правил
споживач має право на несплату
вартості ненаданих послуг з
центрального опалення або сплату за
опалення для підтримання достатньої
температури у приміщеннях квартири
(приватного будинку) за період
тимчасової відсутності споживача та
членів його сім'ї у разі технічної
можливості відключення або обмеження
опалення у квартирі (приватному
будинку) - за рахунок споживача.

Таким чином, діючим на момент
виникнення спірних правовідносин
законодавством не передбачалося
відключення окремих квартир в
багатоповерховому будинку від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що оскільки відповідачі
самовільно, без відповідного дозволу
та дотримання відповідної процедури,
відключилися від мережі
централізованого опалення, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго».

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» договір на
надання житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем. Процедура погодження умов
договору відбувається протягом одного
місяця з дня внесення проекту договору
однією із сторін.

Доказів тому, що відповідачі
зверталися до балансоутримувача
будинку, в якому вони проживають, з
вимогою про укладання договору на
надання житлово-комунальних послуг,
апеляційному суду не надано, а тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині також є безпідставними.

Не можна погодитися і з доводами
апеляційної скарги щодо
безпідставного стягнення
заборгованості з відповідачки ОСОБА_4
через її не проживання в спірній
квартирі, оскільки вона була знята з
реєстрації за цією адресою лише у
вересні 2013 року (а.с. 114), в той час коли
позовні вимоги заявлені за період з 01
квітня 2010 року по 01 серпня 2013 року,
тобто за час, коли вона зберігала за
собою право користування цим житловим
приміщенням, а тому зобов'язана
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не приводять апеляційний суд до
висновку про порушення або неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які є підставами до скасування
чи зміни рішення.

З інших підстав рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 03 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді