Справа № 2-313/11
Провадження № 2/500/26/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника
позивача за первісним позовом - Кокош
О.П.,

відповідача за
первісним позовом - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Ізмаїльського технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - Ізмаїльський районний
сектор Головного Управління ДМС
України в Одеській області, служба у
справах дітей Ізмаїльської міської
ради Одеської області про виселення та
зустрічному позову ОСОБА_2 до
Ізмаїльського технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України про
надання іншого житла при виселенні, що
відповідає вимогам ст. 114 ЖК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ізмаїльський технікум механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
звернувся до суду із позовними
вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_4, які згодом
заявою від 02.08.2013 року були уточнені та
якими просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4
втратившими право на житлову площу за
адресою: АДРЕСА_1 та виселити
відповідачів без надання іншого
житлового приміщення, також стягнути з
відповідачів солідарно на користь
Ізмаїльського технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
судові витрати, а саме судовий збір в
розмірі 8,50 грн. та витрати на
інформаційне - технічне забезпечення
розгляду судової справи у розмірі 37
грн., мотивуючи тим, що студентський
гуртожиток по АДРЕСА_1 є державним
майном, яке знаходиться в
Ізмаїльському ТМЕСХ на праві
оперативного управління. Між позивачем
та відповідачами була укладена 03.08.2001
року угода тимчасового найму житла, за
якою ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю, в
кількості двох осіб була вселена в
кімнату НОМЕР_1 до гуртожитку
Ізмаїльського ТМЕСГ за адресою:
АДРЕСА_1, на тимчасове проживання на
період зменшення кількості студентів,
термін дії угоди закінчився 01.08.2002 року.
Оскільки приміщення призначене для
проживання студентів, якими
відповідачі не є, про необхідність їх
виселення з займаної кімнати їх
попереджали, але в добровільному
порядку відповідачі звільнити займане
приміщення відмовляються, виникла
необхідність звернення до суду з
вищезазначеним позовом.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до суду з
зустрічним позовом до Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України про
надання іншого житла при виселенні, що
відповідає вимогам ст. 114 ЖК України,
мотивуючи тим, що вимога позивача щодо
їх виселення є неправомірною, оскільки
ОСОБА_2 була вселена як вдова з
неповнолітньою дитиною, вважає, що
виселення відповідачів можливо лише,
якщо позивач надасть інше житло, яке
відповідає вимогам ст. 114 ЖК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 14.01.2014 року
зустрічна позовна заява ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 до Ізмаїльського технікуму
механізації і електрифікації
сільського господарства Міністерства
аграрної політики та продовольства
України про надання іншого житла при
виселенні, що відповідає вимогам ст. 114
ЖК України в частині позовних вимог
ОСОБА_4 залишена без розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити, проти
задоволення зустрічного позову
заперечував мотивуючи тим, що оскільки
відповідачі незаконно займають
кімнату АДРЕСА_1, позивач не
зобов'язаний при виселенні
відповідачів надати інше житлове
приміщення, яке відповідає вимогам ст.
114 ЖК України.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2, позовні вимоги первісного
позову не визнала в повному обсязі,
зустрічні позовні вимоги підтримала та
наполягає на їх задоволенні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4
не з'явилась, про розгляд справи була
повідомлена належним чином, що
підтверджено відповідним поштовим
повідомленням про отримання судової
повістки, про причини неявки суд не
сповістила.

В судове засідання представник
Ізмаїльського районного сектору
Головного управління ДМС України в
Одеській області не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи у відсутність
представника.

В судове засідання представник служби
у справах дітей Ізмаїльської міської
ради Одеської області не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи у
відсутності представника.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
Ізмаїльського технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
підлягає частковому задоволенню, в
задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013 року
було встановлено, що згідно рішення
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області № 134/3 від
07.03.1975 року, Ізмаїльському технікуму
механізації і електрифікації
сільського господарства було надано
дозвіл на проектування та будівництво
гуртожитків по пр. Суворова та вул.
Платова у м. Ізмаїлі Одеської області.
Рішенням Ізмаїльської міської ради
Одеської області № 3 від 03.01.1979 року
затверджено акт прийомки вводу в
експлуатацію від 29.12.1978 року гуртожитку
по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що Ізмаїльський
технікум механізації і електрифікації
сільського господарства Міністерства
аграрної політики та продовольства
України є вищим навчальним закладом
державної форми власності І рівня
акредитації з правами юридичної особи,
фінансування якого здійснюється з
бюджету і належить до сфери управління
Міністерства аграрної політики.

Гуртожиток, що розташований у будинку
АДРЕСА_1 є державною власністю та
перебуває в оперативному управлінні
Ізмаїльського технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики України.

Рішенням виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області № 432 від 06.03.2009 року гуртожитку
присвоєний статус «гуртожитку для
молоді, що навчається».

03.08.2001 року між Ізмаїльським технікумом
механізації і електрифікації
сільського господарства та ОСОБА_2 була
укладена угода про тимчасове наймання
житла в гуртожитку Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства по АДРЕСА_1 згідно якої
ОСОБА_2 надається у тимчасове
користування житлове приміщення
кімната НОМЕР_1 гуртожитку для
проживання зі своєю сім'єю в кількості
двох чоловік, загальною площею 13 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому угодою передбачено, що діє
вона до 01.08.2002 року та вважається
пролонгованою на наступний річний
термін, якщо жодна із сторін не ставить
питання про її розірвання за місяць до
закінчення дії угоди. За необхідності
припинення дії угоди в зв'язку зі
збільшення плану прийому студентів,
власник житла попереджає наймача не
пізніше як за один місяць про виселення
з гуртожитку.

Згідно довідки про реєстрацію місця
проживання або місця перебування
фізичної особи № 4429 від 19.06.2013 року,
ОСОБА_2 з 27.08.2002 року зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки
про реєстрацію місця проживання або
місця перебування фізичної особи № 4430
від 19.06.2013 року ОСОБА_4 (ОСОБА_2) з 09.08.2002
року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, кімната для проживання
надавалась ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на умовах
строкового користування не в зв'язку із
навчанням, та не з підстав перебування
у трудових відносинах, а на підставі
угоди.

Листом Міністерства аграрної політики
України № 18-2-2-13/155 від 14.02.2003 року було
запропоновано вирішити питання
відселення всіх мешканців гуртожитку
та здійснити капітальний ремонт і
забезпечити його використання за
призначенням. Крім цього, листом
Головного санітарного лікаря м. Ізмаїл
від 08.01.2005 року за № 1-4/57 підтверджено,
що не допускається проживання сімей в
гуртожитках для студентів, питання
проживання сімей в них із
санепідстанцією не узгоджувалось.

14.03.2003 року відповідачів попереджено
про розірвання угоди про тимчасове
наймання житла в гуртожитку та про
необхідність звільнення приміщення
НОМЕР_1 до 01.05.2003 року, проте добровільно
приміщення звільнено не було.

Частиною 1 ст. 127 ЖК України встановлено,
що для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

Відповідно до ст. 129 ЖК України - на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний
ордер, який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу.

Наказом Міністерства освіти і науки
України від 13.11.2007 року за № 1004
затверджено примірне положення про
студентський гуртожиток вищого
навчального закладу, відповідно до п. 14
якого проживання в студентських
гуртожитках сторонніх осіб, розміщення
підрозділів вищого навчального
закладу, а також інших організацій
забороняється.

За змістом указаних норм жила площа в
студентському гуртожитку надається
студентам на період навчання. Надання
жилої площі особам, які не навчаються в
учбовому закладі, є порушення діючого
законодавства.

Як встановлено судом, кімната для
проживання надана відповідачам на
підставі угоди про тимчасове
користування житлом із визначенням
часу, протягом якого вона є дійсною, і
тому відносини між сторонами
регулюються на підставі визначених
ними правил.

Оскільки строк дії угоди закінчився і
позивач наполягає на тому, що вона не
підлягає продовженню, про що у
передбачений спосіб попереджено
відповідачів, то правові підстави для
користування кімнатою відсутні.

Відповідно до ст. 132 ЖК України осіб, які
припинили роботу з інших підстав, ніж
ті, що зазначені в частині другій цієї
статті, а також осіб, перелічених у ст.
125 ЖК України, може бути виселено лише з
наданням їм іншого жилого приміщення.

Водночас, відповідачі вселились в
гуртожиток не в зв'язку з роботою чи
навчанням, а на підставі угоди про
строкове та тимчасове користування
житлом, відтак відносини між сторонами
врегульовані укладеною між угодою,
тому гарантії, передбачені ст.ст. 125, 132
ЖК України для осіб, які припинили
роботу, на ці правовідносини не
розповсюджується та вони підлягають
виселенню без надання іншого
приміщення.

Вказане рішення є підставою для зняття
з реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що позивачі були заселені
на підставі угоди, термін якої сплив
01.08.2002 року, з цього часу відповідачі
проживають у гуртожитку без належних
підстав та відповідно підлягають
задоволенню вимоги позивача щодо
виселення відповідачів з гуртожитку
без надання іншого приміщення, однак
вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_2
та ОСОБА_4 втратившими право на житлову
площу за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню, оскільки вищезазначені
вимоги не поширюються на мешканців
гуртожитку. Зустрічний позов ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем за первісним позовом не
надано доказів того, що вона
відноситься до переліку осіб,
зазначених у ст. 114 ЖК України, яким
надається інше житлове приміщення у
разі виселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідачів на
користь позивача витрати пов'язані з
оплатою судового збору та витрат на
інформаційне - технічне забезпечення
позову.

Оскільки в матеріалах справах
міститься квитанції про сплату
судового збору в розмірі 8,50 грн. та
квитанція про сплату витрат на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7,50 грн., суд
вважає за необхідне частково
задовольнити вимоги позивача щодо
стягнення витрат на сплату судового
збору та витрат на інформаційно -
технічне забезпечення позову, а саме
стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_2) на користь Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 4,25 грн. та витрати на
інформаційне- технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 3, 75 грн. та
стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії
НОМЕР_3) на користь Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 4,25 грн. та витрати на
інформаційне - технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 3, 75 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 215 -218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Ізмаїльського технікуму
механізації і електрифікації
сільського господарства Міністерства
аграрної політики та продовольства
України - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4 з кімнати
НОМЕР_1, яка розташована в гуртожитку по
АДРЕСА_1, без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_2) на користь Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 4,25 грн. та витрати на
інформаційне - технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 3, 75 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії
НОМЕР_3) на користь Ізмаїльського
технікуму механізації і
електрифікації сільського
господарства Міністерства аграрної
політики та продовольства України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 4,25 грн. та витрати на
інформаційне - технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 3, 75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до Ізмаїльського технікуму
механізації і електрифікації
сільського господарства Міністерства
аграрної політики та продовольства
України про надання іншого житла при
виселенні, що відповідає вимогам ст. 114
ЖК України - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

О.Я.Присакар