УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І., Мостова
Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікувальний
комплекс «Марат» до ОСОБА_6, треті
особи: реєстраційна служба Ялтинського
міського управління юстиції,
комунальне підприємство Ялтинської
міської ради «Бюро технічної
інвентаризації», про витребування
майна та визнання права власності, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лікувальний комплекс «Марат» на
рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 11 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ТОВ «Лікувальний
комплекс «Марат» звернулось до суду із
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те що 25 листопада 2002 року між ТОВ «ЛК
«Марат», правонаступником якого є
позивач, та приватним підприємством
«Южний Арбат» укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
котеджу НОМЕР_1, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. У подальшому
зазначене нерухоме майно неодноразово
відчужувалось і на теперішній час
перейшло до відповідача - ОСОБА_6
Рішенням Господарського суду
Донецької області від 06 вересня 2012 року
зазначений договір купівлі-продажу
було визнано неукладеним, у зв'язку з
чим він не спричинив правових
наслідків, а саме - переходу права
власності до інших осіб. Крім того, в
статуті позивача були передбачені
обмеження на укладення генеральним
директором угод по продажу рухомого та
нерухомого майна, шляхом повідомлення
учасників товариства.

У зв'язку із наведеним позивач просив
суд витребувати у ОСОБА_6 на користь ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат» котедж
НОМЕР_1 з благоустроєною територією
(підпірною стіною, асфальтовим
покриттям, огородженим парканом з буту
з металевими гратами), розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, визнати право
власності за ТОВ «Лікувальний комплекс
«Марат» на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Ялтинського міського суду АР
Крим від 20 березня 2013 року позов ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат»
задоволено. Витребувано від ОСОБА_6 на
користь ТОВ «Лікувальний комплекс
«Марат» котедж НОМЕР_1 з благоустроєною
територією (підпірною стіною,
асфальтованим покриттям, огородженим
парканом з буту з металевими гратами),
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 73,7 кв. м.

Визнано право власності ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат» на
котедж НОМЕР_1 з благоустроєною
територією (підпірною стіною,
асфальтованим покриттям, огородженим
парканом з буту з металевими гратами),
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 73,7 кв. м. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 11 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення суду апеляційної інстанції, із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК
України та п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» майно підлягає
поверненню позивачу, як таке, що вибуло
з власності без його волі.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позову суд апеляційної
інстанції виходив з того, що спірне
майно було змінено шляхом збільшення
його площі, а тому фактично було
створено новий об'єкт права власності,
що унеможливлює його витребування в
натурі.

Судами встановлено, що ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат» є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Лікувально-оздоровчого
комплексу «Марат».

25 листопада 2002 року між ТОВ ЛК «Марат» в
особі директора Петренка Г.А. та ПП
«Южний Арбат» в особі директора
Волкової В.А., було укладено договір
купівлі-продажу № 26, згідно п. 1.1 якого
продавець продав, а покупець купив
котедж НОМЕР_1 з благоустроєною
територією (підпірною стіною,
асфальтованим покриттям, огородженим
парканом з буту з металевими гратами),
загальною площею 36, 7 кв. м, розташований
за адресою: АДРЕСА_2. Державна
реєстрація зазначеного договору була
здійснена Ялтинським БТІ 04 грудня 2002
року, за реєстровим № 388.

Відповідно до договору купівлі-продажу
02 грудня 2002 року ПП «Южний Арбат»
продало ПП «Фірма «Хелп» зазначений
котедж.

За договором купівлі-продажу від 12
серпня 2003 року ПП «Фірма «Хелп» продало
ОСОБА_9 котедж НОМЕР_1, загальною площею
36,7 кв. м.

На підставі рішення виконавчого
комітету Гаспринської селищної ради АР
Крим від 29 грудня 2003 року № 271, спірному
котеджу було привласнено окрему
юридичну адресу: АДРЕСА_1.

07 березня 2006 року ОСОБА_9 продала
ОСОБА_10 котедж НОМЕР_1, площею 36, 7 кв. м,
за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний
номер нерухомого майна 2114025.

На підставі договору купівлі-продажу
від 31 березня 2006 року ОСОБА_10 продав
спірний котедж ОСОБА_11

На підставі рішення Виконавчого
комітету Гаспринської селищної ради АР
Крим № 68 від 17 квітня 2007 року ОСОБА_11
було видано свідоцтво про право
власності на будинок - котедж,
загальною площею 73, 7 кв. м по АДРЕСА_1,
замість договору купівлі-продажу.

27 квітня 2009 року ОСОБА_11 продала, а
ОСОБА_6 купила будинок - котедж НОМЕР_1
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 73,7 кв. м.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 06 вересня 2009 року
було встановлено, що договір
купівлі-продажу котеджу НОМЕР_1 від 15
листопада 2002 року не був укладений та
за цим договором між сторонами так і не
виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Цивільним кодексом України в главі 29
передбачені цивільно-правові способи
захисту права власності. Зокрема, норми
ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику
право витребувати майно із чужого
незаконного володіння або від
добросовісного набувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України у
випадку, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та вірно встановлено судом
апеляційної інстанції з 17 квітня 2007
року площа спірного котеджу складала
вже не 36, 7 кв. м, а 73, 7 кв. м про що було
видано відповідне свідоцтво власнику,
а отже об'єкт віндикації фактично
припинив своє існування, що
унеможливлює його витребування у
відповідача в натурі.

З урахуванням наведеного колегія
суддів погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції, що до речі, яка
перебуваючи у чужому володінні,
видозмінилась, була перероблена,
застосовуються зобов'язально-правові
способи захисту права власності
відповідно до положень глави 83 ЦК
України.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваного судового
рішення, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лікувальний комплекс «Марат»
відхилити.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 11 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук