АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Іванову Ф.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, та за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
захист честі та гідності,
відшкодування моральної шкоди,
заборону вчиняти протиправні дії та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про захист честі та гідності,
відшкодування моральної шкоди,
заборону вчиняти протиправні дії,

в с т а н о в и л а :

у травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просила зобов`язати відповідачку
спростувати перед рідними та сусідами
поширені нею відомості, виправдувати
її перед правоохоронними органами та
стягнути в рахунок відшкодування
моральної шкоди 5 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що
відповідач є її сусідкою та проживає
поверхом нижче. З 2002 року відповідачка
стала пред'являти до неї претензії з
приводу галасу у помешканні, який
створюється дитиною, роботою пральної
машинки та телевізора. У 2003 року до її в
квартири завітала комісія з приводу
залиття квартири відповідачки за
заявою останньої, яка не підтвердилася.
З 2004 року ОСОБА_3 постійно звертається
до Шевченківського РУГУ МВС України в
м. Києві, а з 2005 року до КМДА із заявами
про те, що вона у своїй квартирі з
особами чоловічої статі в присутності
малолітньої дитини влаштовує оргії
сексуального характеру, гучні сварки
та зловживає спиртними напоями. У 2005
року відповідач зверталася до голови
ЖБК «Угольок» із заявою, у якій просила
заборонити їй проводити поточний
ремонт у квартирі. Також за заявою
відповідачки до неї приходила комісія
КМДА з приводу правильності
встановлення кондиціонеру та
наявності шумоізоляції підлоги, що
призвело до необхідності вирубати
частину підлоги у квартирі. Факти,
викладені у заяві не підтвердилися.
Безпідставні заяви відповідачки до
різних органів, образи та лайки, які
остання висловлює на її адресу в
присутності рідних та сусідів завдають
їй моральних страждань, змушують
постійно спростовувати факти,
викладені у заявах.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/1911/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Мальцев
Д.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.У листопаді 2012
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просили зобов'язати відповідачку
принести їм письмові вибачення на
захист їх гідності та честі; зоборонити
використовувати квартиру АДРЕСА_1 під
філіал офісу фірми «ТК-Текстиль» і як
клуб для нічних розваг та стягнути з
останньої в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначали, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2. З
травня 2007 року ОСОБА_1 у своїй квартирі
збирає галасливі компанії та
використовує квартиру як нелегальний
філіал «ТК-Текстиль». ОСОБА_3 є
інвалідом 2 групи, а відповідач створює
їй та її чоловіку ОСОБА_4 нестерпні
умови проживання. Обставини, викладені
у позові ОСОБА_1 є неправдивими і
спрямовані на подальше паплюження їх
честі та гідності. Це заподіяло їм
нервове перевантаження, призвело до
погіршення фізичного стану.

Ухвалою суду від 27.03.2013 року позови
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.10.2013 року в
задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 через представника подала
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_3 на її користь 5 000 грн.
в рахунок відшкодуваня моральної
шкоди, а в іншій частині рішення
залишити без змін. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не дослідив питання, чи має місце
спричинення їй відповідачкою
моральної шкоди. У рішенні суду
відсутні висновки суду про обставини,
які викладені в позові, неповно
зазначено зміст показань свідків, дана
неправильна оцінка доказам. Крім того,
суд не застосував ст.ст. 16, 23, 280, 297 п. 1 ст.
1167 ЦК України, які підлягали
застосуванню до спірних правовідносин.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову та
ухвалити нове рішення про задоволення
їх позову. Посилаються на неправильне
застосування норм процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
А саме, суд розглянув справу за
відсутності відповідача ОСОБА_4, який
перебував за межами України на
лікуванні, не допитав свідків, не взяв
до уваги докази про те, що ОСОБА_1
використовує житлове приміщення як
філіал фірми «ТК - Текстиль» та не
врахував, що у квартирі останньої
періодично збираються галасливі
компанії з випивкою, чим грубо
порушується громадський порядок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтримали свою
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити. Апеляційну скаргу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили відхилити.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали свою
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_1 просили відхилити.

Представник прокуратури
Шевченківського району м. Києва
Ковтуцький М.М., який вступив у справу
на захист інтересів непрацездатних
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просив задовольнити
апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив, з
того, що ОСОБА_3 направляла звернення
щодо залиття, порушення громадського
порядку тощо до компетених органів,
яким за законом надано право
перевіряти викладену у заявах та
зверненнях інформацію та приймати
відповідні рішення, а тому такі
звернення не є поширенням
недостовірної інформації та право на
такі звернення передбачено ст. 40
Конституції України.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції
виходив з того, що вимоги позивачів не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Так, згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім`ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
події та явища, яких не існувало
взагалі або які існували, але відомості
про них не відповідають дійсності
(неповні або перекручені).

Відповідно до ст. 40 Конституції України
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов`язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

При розгляді справи встановлено, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, у
якій проживає разом з чоловіком ОСОБА_4

Поверхом вище у квартирі АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_1

У матеріалах справи містяться копії
звернень ОСОБА_3 до правоохоронних
органів, органів місцевого
самоврядування, житлових органів та
відповіді на ці звернення. Так, ОСОБА_3
зверталася до Шевченківського РУГУ МВС
у м. Києві з приводу хуліганських дій
сусідів з квартири АДРЕСА_1; до
начальника ЖЕКу № 1018, голови ЖБК
«Угольок», КМДА з приводу
неправильності встановлення у
квартирі АДРЕСА_1 кондеціонеру, з
приводу залиття її квартири, з приводу
проведення переобладнання санвузла у
квартирі АДРЕСА_1 та з приводу
постійного галасу у цій квартирі.

Зазначені звернення були розглянуті та
ОСОБА_3 надані відповіді.

Суд першої інстанції правильно виходив
з того, що ОСОБА_3 мала конституційне
право направляти звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Будь - яких доказів, що звернення ОСОБА_3
завдали моральної шкоди ОСОБА_1
останньою не надано.

Колегія судів погоджується також з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у зустрічному позові.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Подача ОСОБА_1 позову до відповідачів є
її правом, та відмова у позові не
свідчить про порушення цим особистих
немайнових прав відповідачів.

Будь - яких доказів використання
житлового приміщення ОСОБА_1 як клубу
для нічних розваг чи офісу
підприємства не надано. Також не надано
будь - яких доказів того, що дії ОСОБА_1 є
неправомірними та завдали моральної
шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення є
законним і обґрунтованим і не може бути
скасоване з підстав, викладених у
апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді