АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/127/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Цибра Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. РІШЕННЯ
17 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Нерушак Л. В. суддів
Пальонного В.С., Єльцова В.О.при
секретарі Бурдуковій О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ТОВ «Фінансова
компанія «Єврокапітал» - Ковалика
Віталія Васильовича на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 01 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Єврокапітал» про визнання частково
недійсним кредитного договору ,-
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся в травні 2013 року до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Єврокапітал» про визнання
частково недійсним кредитного
договору, посилаючись на те, що між
сторонами 21 вересня 2007 року був
укладений кредитний договір № 97,
згідно якого ОСОБА_7 отримав кредит у
сумі 145534,50 грн. з кінцевим терміном
повернення 21 вересня 2012 року для
придбання автомобіля RENAULT МАСТЕР 2007
року випуску. З метою забезпечення
виконання зобов'язання вказаний
автомобіль було передано відповідачу в
Умовами договору передбачена сплата
відсотків за користування кредитом -
14,50 % річних на залишок заборгованості
Відповідно до п.2.2.3 кредитного договору
передбачена плата за користування
кредитом, яка розраховується за
формулою і змінюється у разі зміни
курсу НБУ долара США до гривні: якщо
коефіцієнт зміни курсу НБУ долара США
до гривні Кп/Ко>=1,03, тоді плата за
обслуговування кредиту =
СК*ОК+(ЩП*Кп)/Ко-ЩП, інакше СК*ОК, Кп- курс
НБУ долара США до гривні на дату
розрахунку плати за обслуговування
Ко - курс НБУ долара США до гривні на
дату підписання кредитного договору;
СК - сума кредиту згідно з договором;
ЩП - щомісячний платіж згідно з
ОК - розмір щомісячної плати за
обслуговування кредиту у відсотках,
який становить 0,15%.
Додатком 1, який є невід'ємною частиною
кредитного договору, встановлено
щомісячний графік платежів, за яким
плата за обслуговування кредиту
становить 218,30 грн.
Вказував, що інформація, викладена в
п.2.2.3 кредитного договору, надана у
нечіткий, незрозумілий та двозначний
спосіб, його умови є несправедливими з
огляду на передбачені ним зміни у
витратах за договором, крім
відсоткової ставки, кредитодавець не
повідомив позичальника про орієнтовну
сукупну вартість кредиту та вартість
послуги з оформлення кредиту у
письмовій формі, позивач просив суд
визнати недійсним п.2.2.3 кредитного
договору № 97 від 21 вересня 2007 року,
укладеного між сторонами.
Відповідно до п.п.«д» п. 1 ч.2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
перед укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про орієнтовну сукупну
вартість кредиту (в процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредитом та вартості всіх послуг
(реєстратора, нотаріуса, страховика,
оцінювача тощо), пов'язаних з
одержанням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
Однак, відповідачем не надано
відповідного письмового повідомлення,
яким би належним чином було доведено
позивачу до укладення Договору і
містило зазначення орієнтовної
сукупної вартості кредиту з
урахуванням, зокрема, вартості
обслуговування кредиту.
Також необхідно прийняти до уваги і те,
що відповідно до п. 3 ч.5 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
умови договору про надання споживчого
кредиту, якими передбачаються зміни у
будь-яких витратах за договором, крім
відсоткової ставки є несправедливими.
З наведеної у п.2.2.3. Договору формули
видно, що нею передбачено зміни у
витратах за договором у залежності від
коливань курсу долара СІЛА до гривні,
що в силу ч.5 ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів» є підставою
для визнання цього положення договору
Згідно з п.6 ч. 1 ст.6 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
договір про надання фінансових послуг
повинен містити, зокрема, розмір
фінансового активу (коштів, цінних
паперів, боргових зобов'язань та права
вимоги боргу, що не віднесені до цінних
паперів (п.4 ч. 1 ст. 1 цього Закону)
зазначеного у грошовому виразі, строки
його внесення та умови
Таким чином, визначення у договорі
фінансового активу - права вимоги боргу
не у грошовому виразі, а формулою тягне
за собою недійсність такого положення
договору як такого, що суперечить актам
цивільного законодавства.
Позивач просив суд визнати недійсним
п.2.2.3 кредитного договору № 97 від 21
вересня 2007 року, укладеного між
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 01
листопада 2013 року позов
задоволено.

Визнано недійсним пункт 2.2.3 кредитного
договору № 97, укладеного 21 вересня
2007 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Єврокапітал» та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителем АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ТОВ «Фінансова
компанія «Єврокапітал» - Ковалик В.В.
оскаржив рішення в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції не відповідає дійсним
обставинам справи, прийняте судом з
грубим порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим,
просить рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
01 листопада 2013 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
та їх представників які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки у спірному договорі
плата за обслуговування кредиту
визначена за формою зі змінними
величинами, то такі умови суперечать як
положенням ч.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», так і затвердженому
сторонами графіку платежів, згідно з
яким позичальник повинен був
сплачувати щомісячно фіксовану суму,
де розмір щомісячної плати за
обслуговування кредиту складає 218,30
грн. на весь період дії договору та
керувався правовою позицією
Верховного Суду України, викладеній в
постанові від 12 вересня 2012 року в
справі № -80цс 12, яка є обов'язковою для
всіх судів України. Суд дійшов
висновку, що позивачем не пропущено
строк позовної давності звернення до
суду за захистом порушених прав, так як,
вважаючи свої зобов'язання за
кредитним договором виконаними
достроково, ОСОБА_7 звернувся до ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал» з
проханням виведення з-під застави
транспортного засобу, але отримав
відмову, згодом отримавши лист ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал» №
4514 від 16 березня 2012 року, позивач ОСОБА_7
дізнався про наявність заборгованості
за кредитом, тому з цього часу і вважав
порушеним своє право.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки висновок суду не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, що 21 вересня 2007 року
між ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» та ОСОБА_7 укладений
кредитний договір № 97, згідно умов
якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі
145534,50 грн. на придбання автомобіля RENAULT
МАСТЕР, зі строком повернення коштів не
пізніше 21 вересня 2012 року.

Згідно договору позичальник сплачує
кредитору проценти за користування
кредитом в розмірі 14,50 % річних від
непогашеної суми кредиту; плату за
надання кредиту у розмірі 2,00 % від суми
кредиту, яка сплачується одноразово в
день підписання договору, та плату за
обслуговування кредиту. При цьому,
згідно п.п.2.2.3 плата за обслуговування
кредиту розраховується за певною
формулою і залежить від коефіцієнта
зміни курсу долара США до гривні,
встановленого Національним банком
України. Додатком 1, який є невід'ємною
частиною кредитного договору,
встановлено щомісячний графік
платежів, за яким плата за
обслуговування кредиту становить 218,30
грн.

В судовому засіданні було достовірно
встановлено, що позичальник здійснював
платежі по кредиту, включаючи
збільшену плату за обслуговування
кредиту з листопада 2008 року по лютий 2010
року у повному обсязі, з травня 2010 року
по листопад 2011 року здійснював
часткове погашення кредиту, а з грудня
2011 року взагалі припинив здійснювати
платежі.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_7 своїх
зобов'язань за кредитним договором, ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал»
надсилало йому претензії з вимогою
погасити протягом 30 днів поточну
заборгованість, які були
проігноровані.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 07 серпня 2012
року в задоволенні позову ТОВ
«Фінансова компанія « Єврокапітал «
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_7
задоволено, визнано виконаним
кредитний договір, укладений між
сторонами.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 10 грудня 2012 року
позов ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» до ОСОБА_7 задоволено та
розірвано кредитний договір № 97 (із
забезпеченням), укладений 21 вересня 2007
року між ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» та ОСОБА_7 Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ТОВ «Фінансова
компанія «Єврокапітал» заборгованість
за кредитним договором № 97 від 21
вересня 2007 року станом на 30 травня 2012
року в сумі 138770,55 грн., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 63028,05 грн.;
відсотки - 14829,82 грн., щомісячна плата за
обслуговування кредиту - 3929,40 грн.,
плата за обслуговування кредиту згідно
п. 2.2.3 договору - 47178,65 грн.; пеня - 5433,63
грн.; штраф - 4371 грн.; судовий збір в сумі
1387, 71 грн. за подання позовної заяви та
693, 86 грн. - за подання апеляційної
скарги на рішення суду.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 до ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» про захист прав
споживача шляхом визнання зобов'язання
виконаним - відмовлено.

10 січня 2013 року ухвалою суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовлено у відкритті
касаційного провадження у даній
справі.

Відповідач - представник ТОВ ФК «
Єврокапітал» 27.05 . 2013 року звернувся до
суду першої інстанції із заявою про
застосування строку позовної давності,
пославшись, що позивач звернувся з
позовом лише у травні 2013 року,
пропустивши строк для подання позову
стосовно правовідносин між сторонами
за кредитним договором та у
відповідності до ст. 267 ЦПК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові .

Відповідач наполягає, що спірний
кредитний договір був укладений між
сторонами 21 вересня 2007 року, а з даним
позовом до суду позивач звернувся в
лише в травні 2013 року, отже строк
позовної давності за даним кредитним
договором закінчився 21 вересня 2010 року.
Якщо враховувати, що зростання плати за
обслуговування кредиту на підставі
п.2.2.3, який позивач просив визнати
недійсним, відбулося у листопаді 2008
року, позичальник здійснював платежі
по кредиту, включаючи збільшену плату
за обслуговування кредиту та не
заперечував щодо його збільшення, то
навіть тоді строк позовної давності
сплив в листопаді 2011 року.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Ч.ч.1-3 ст. 203 ЦК України визначено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Волевиявлення сторін спірного
кредитного договору від 21 вересня 2007
року визначено його змістом на час
підписання правочину.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно якої це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Частиною 3 ст. 267 ЦК Країни визначено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки під час розгляду справи в суді
першої інстанції, представник ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал» -
Ковалик В.В. звернувся до суду із заявою
про застосування строків позовної
давності та його спливу, що є
підставою для відмови в позові, то суд
допустився помилки та необґрунтовано,
всупереч вимогам чинного
законодавства відмовив в задоволенні
заяви.

Суд першої інстанції не навів поважних
причин пропущення позовної давності, в
зв'язку з чим порушене право підлягає
захисту.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги є суттєвими і дають підстави для
її задоволення та скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог про
визнання частково недійсним
кредитного договору, в зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал» -
Ковалика Віталія Васильовича -
задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 01
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Єврокапітал» про визнання частково
недійсним кредитного договору -
скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Єврокапітал» про визнання частково
недійсним кредитного договору в
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів у касаційному порядку.

Головуючий :

Судді :