Справа №2-550/08 Головуючий у суді у 1
інстанції - Степаненко О.А.Номер
провадження 22-ц/788/597/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г., Ільченко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 10 липня 2008 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Верхньосироватської сільської ради,
третя особа: Сумська районна державна
нотаріальна контора,

про визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування, -

в с т а н о в
и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона
проживає в домоволодінні АДРЕСА_1.
Вказане домоволодіння мало статус
колгоспного двору і належало ОСОБА_8,
головою якого була ОСОБА_8 Вона та її
чоловік ОСОБА_9 - син ОСОБА_8,. проживали
у вказаному домоволодінні разом з
ОСОБА_8 до її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті ОСОБА_8 вона (позивачка) з
чоловіком стали співвласниками
колгоспоного двору на праві сумісної
власності. При цьому новий голова
колгоспного двору не призначався.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_9
Після його смерті вона залишилася
проживати у домоволодінні, тобто
фактично прийняла спадщину, але в
нотаріальну контору не зверталася. На
даний час у неї виникла необхідність в
оформленні прав власності на
домоволодіння, але в нотаріальній
конторі їй пояснили, що нею пропущений
встановлений законом строк на
прийняття спадщини, а крім цього не
визначені частки кожного із
співвласників домоволодіння і тому
визначити, яку частку домоволодіння
вона спадкує, неможливо, і
запропонували їй звернутися до суду.

Посилаючись на такі обставини, просила
визнати її власником 1/2 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, як співвласника
вказаного майна і власником 1/2 частки
вказаного домоволодіння, як спадкоємця
за законом померлого ОСОБА_9, який
фактично прийняв спадщину та в цілому
власником всього вказаного
домоволодіння.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 10 липня 2008 року
визнано за ОСОБА_6 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.

По суті доводить, що суд першої
інстанції ухвалюючи оскаржуване
рішення не врахував, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, крім позивачки
ОСОБА_6 спадкоємцями також є ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - сини померлого від першого
шлюбу. Також судом не враховано, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4 29 березня 2001 року
прийняли спадщину після ОСОБА_9 шляхом
подання заяв про прийняття спадщини в
Сумську районну нотаріальну державну
контору, в зв'язку з чим була заведена
спадкова справа 205/2001.

У судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
їх представник ОСОБА_5 підтримали
доводи апеляційної скарги, а
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10
заперечував проти них, вважав рішення
суду першої інстанції законним і
обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
проживає в домоволодінні АДРЕСА_1.
Вказане домоволодіння належало ОСОБА_8,
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1. До її смерті в
домоволодінні проживали вона, її син
ОСОБА_9 та позивачка, ОСОБА_6, дружина
ОСОБА_9

Домоволодіння за життя ОСОБА_8 мало
статус колгоспного двору, головою
якого була ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8 в
домоволодінні залишилися проживати
інші члени колгоспного двору -
позивачка та її чоловік, які стали
співвласниками колгоспного двору на
праві сумісної власності. При цьому
новий голова колгоспного двору не
призначався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Після його
смерті позивачка залишилася проживати
у домоволодінні, тобто фактично
прийняла спадщину, але в нотаріальну
контору не звернулася.

Позивачці належить 1/2 частки
домоволодіння АДРЕСА_1. Чоловіку
позивачки ОСОБА_9 за життя також
належала 1/2 частка вказаного
домоволодіння.

Врахувавши такі обставини та положення
ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР
суд дійшов висновку, що позивачка є
власником другої 1/2 частки
домоволодіння, як спадкоємець, що
фактично прийняв спадщину, а тому в
цілому є власником і всього
домоволодіння.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками суду неможливо з наступних
підстав.

Так, як убачається з матеріалів справи
і ці обставини визнавали особи, які
брали участь в апеляційному розгляді
справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9.
Спадкоємцями першої черги за законом є
сини померлого від першого шлюбу:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружина - позивачка
ОСОБА_6

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.

З відповіді Сумської районної
держнотконтори №2262/11.14 від 12 червня 2008
року, зокрема, вбачається, що згідно
довідки В.Сироватської сільської ради
спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 прийняв її син- ОСОБА_9, який був
зареєстрований та проживав разом з
померлою за однією адресою, тому -
ОСОБА_6 не являється спадкоємицею після
смерті ОСОБА_8, так як вона є невісткою і
не являється співвласником
вищевказаного домоволодіння.

Після померлого ОСОБА_9 Сумською
райдержнотконторою 28 листопада 2005 року
за №2415 було вже видане свідоцтво про
право на спадщину на 1/3 частину
грошових вкладів на ім'я ОСОБА_6, а 2/3
частини майна залишаються відкритими
за синами померлого -ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
так як вони до шести місяців подали
заяви до нотконтори про прийняття
спадщини після померлого батька.

Після померлої ОСОБА_8 25 грудня 1989 року
на ім'я ОСОБА_9 Сумською
райдержнотконторою було видане
свідоцтво про право на спадщину, але
нотаріальній конторі не відомо на яке
майно було видане свідоцтво, так як
документи вже передані в нотаріальний
архів Сумської області, тому необхідно
зробити запит в Сумський обласний
нотаріальний архів, який знаходиться в
м. Суми, вул.Реміснича, 12/2, щоб вияснити
на яке майно було видане свідоцтво на
спадщину після померлої ОСОБА_8 (а.с. 17).

Вищевказані обставини були відомі при
розгляді справи, як позивачці, так і
суду першої інстанції.

Проте, позивачка не заявила позовних
вимог до спадкоємців першої черги за
законом, синів померлого ОСОБА_9, суд
першої інстанції також не залучив їх до
участі у справі навіть у якості третіх
осіб.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України
передбачено, що загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Главою 86 ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема,
Законом України "Про нотаріат",
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику в справах
про спадкування".

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що у разі пред'явлення позову
до неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК України).

Коли позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

Якщо відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це також може бути
підставою для відмови у позові.

Така відмова нотаріуса у справі
відсутня щодо позивачки.

Також суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що право власності
спадкоємця на спадкове майно підлягає
захисту в судовому порядку шляхом його
визнання у разі, якщо таке право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК України).

У справі, так склалося у зв'язку з
вищевикладеним, не було осіб, які б
оспорювали або не визнавали позовні
вимоги ОСОБА_6

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що довідки-характеристики
Верхньосироватської сільради від 21
жовтня 2005 року та від 05 травня 2008 року
видані на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 13, 24) не
містять посилань на первинні документи
на підставі яких вони видавались,
зокрема, погосподарські книги.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права з ухваленням
нового рішення про відмову в позові
ОСОБА_6 (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи при
подачі апеляційної скарги судовий збір
було сплачено в розмірі 121,80 грн. ОСОБА_3
(а.с. 49), а тому відповідно до ст. 88 ЦПК
України вищезазначений розмір
судового збору необхідно стягнути з
позивачки ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313-316, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати рішення Сумського районного
суду Сумської області від 10 липня 2008
року.

Відмовити в позові ОСОБА_6 до
Верхньосироватської сільської ради,
третя особа: Сумська районна державна
нотаріальна контора, про визнання
ОСОБА_6 власником 1/2 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, як співвласника
вказаного майна і власником 1/2 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, як спадкоємця
за законом померлого ОСОБА_9, який
фактично прийняв спадщину та в цілому
власником всього вказаного
домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 121,80
грн. на відшкодування судового збору за
подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -