Справа № 344/7063/13-ц
Провадження № 4-с/344/4/14
У Х В А Л А

16 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

за участі скаржника ОСОБА_2,
представника заінтересованої особи
Заника М.Ф.,

розглянувши питання щодо передачі
скарги з одного суду до іншого суду
ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне
управління юстиції в
Івано-Франківській області, на
незаконні дії та бездіяльність ДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області стосовно
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа №2-55/2009 від 11.06.2010
року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області із скаргою
на незаконні дії та бездіяльність ДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області стосовно
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа №2-55/2009 від 11.06.2010
року.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
14.11.2013 року було залучено до участі в
справі за скаргою ОСОБА_2, на незаконні
дії та бездіяльність ДВС Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області стосовно
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа №2-55/2009 від 11.06.2010
року, в якості заінтересованої особи
Головне управління юстиції в
Івано-Франківській області.

Гарантією прав фізичних і юридичних
осіб у виконавчому провадженні є
можливість оскарження дій або
бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби має відбуватися
згідно зі статтею 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу», частиною
третьою статті 6, частиною першою
статті 12, статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу» дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.
Незважаючи на те, що в цій статті не
зазначено можливість оскарження
рішення державного виконавця, іншими
статтями цього Закону та інших
законодавчими актами передбачено
можливість оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця.
Так, згідно з частиною третьою статті 6
Закону України «Про виконавче
провадження» рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом, а
відповідно до частини першої статті 12
цього Закону сторони виконавчого
провадження мають право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця з питань
виконавчого провадження у порядку,
встановленому цим Законом.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами
виконавчого провадження до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК,
частина четверта статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Розгляд судом скарг сторін виконавчого
провадження на рішення, дію або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, якими порушено їх
права чи свободи, здійснюється за
правилами розділу VI ЦПК в рамках
судового контролю за виконанням
судових рішень.

Право на звернення до суду є строковим.
Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод (абзац 2 частини першої статті 385
ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом (частина третя статті 385 ЦПК).

У статті 51 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
після визнання незаконною чи
скасування постанови державного
виконавця про закінчення або
повернення виконавчого документа
стягувачу виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби. У
такому разі, якщо строк в законі
зазначений, але по закінченню цього
строку дію, яку державний виконавець
зобов'язаний був здійснити, він не
здійснив, то таку поведінку державного
виконавця слід розцінювати як відмову
у здійсненні дії і відповідно до статті
385 ЦПК обчислювати строк оскарження і
початок його перебігу.

Якщо ж обов'язок державного виконавця
здійснити певну дію прямо передбачено
законом, але строки її вчинення не
зазначені, то бездіяльність державного
виконавця може бути оскаржена в
будь-який час, коли особа прийде до
висновку, що ця бездіяльність порушує
її права чи свободи, оскільки
правопорушення є триваючим.

Нездійснення посадовою особою
(державним виконавцем) своїх
обов'язків, покладених на неї законом,
не повинно будь-яким чином призводити
до порушення чи обмеження прав
суб'єктів права на оскарження її
незаконних дій.

Пропуск зазначених строків, які
визначаються як процесуальні строки,
не є підставою для відмови у прийнятті
скарги, оскільки вони можуть бути
поновлені судом за наявності поважних
причин і на них поширюються правила
статті 72 ЦПК.

Питання про підсудність розгляду скарг
вирішується згідно з частиною другою
статті 384 ЦПК, відповідно до якої скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи подається до суду, який
видав виконавчий документ.

Така ж підсудність скарг визначається
Законом України від 21 квітня 1999 року №
606-XIV «Про виконавче провадження» та
Законом України від 04 листопада 2010 року
№ 2677-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про виконавче провадження» та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення процедури
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)».

Зокрема, згідно з частиною четвертою
статті 82 зазначеного Закону рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ.

Таким чином, ЦПК, Закон України «Про
виконавче провадження» і Закон України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» визначають
виключну підсудність даної категорії
справ - скарга подається лише до суду,
який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Якщо
боржником є юридична особа, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна.

Крім того, право вибору місця виконання
між кількома відділами ДВС, які можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує
боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

Суд звертає увагу на те, що Долинським
районним судом Івано-Франківської
області 11.06.2010 року було видано
виконавчий лист №2-55/2009 на виконання
рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 02.11.2009
року, та дублікат виконавчого листа
видано Долинським районним судом
Івано-Франківської області 30.01.2013 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України
суд передає справу на розгляд іншому
суду, якщо після відкриття провадження
у справі і до початку судового розгляду
виявилося, що заяву було прийнято з
порушенням правил підсудності.

Згідно ст.. 117 ЦПК України спори між
судами про підсудність не
допускаються. Справа, передана з одного
суду до іншого в порядку, встановленому
статтею 116 цього Кодексу, повинна бути
прийнята до провадження судом, якому
вона надіслана.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що дану справу по скарзі
ОСОБА_2 не належить розглядати
Івано-Франківським міським судом
Івано-Франківської області та слід
передати для розгляду до Долинського
районного суду Івано-Франківської
області.

Керуючись ст.ст. 109, 116, 117, 209-210, 384 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Справу за скаргою ОСОБА_2,
заінтересована особа - Головне
управління юстиції в
Івано-Франківській області, на
незаконні дії та бездіяльність ДВС
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області стосовно
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа №2-55/2009 від 11.06.2010
року передати з Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області до Долинського районного суду
Івано-Франківської області (м. Долина.,
вул. Обліски,115, Івано-Франківської
області).

Передача справи з одного суду до
іншого здійснюється на підставі
ухвали суду після закінчення строку на
її оскарження, а в разі подання скарги -
після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Польська М.В.