РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Грицак О.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
в своїх та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої
особи служби у справах дітей
Хмельницької міської ради про усунення
перешкод в користуванні власністю,
виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ :

19.11.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення відповідача та
вселення її в будинок по АДРЕСА_1.

В подальшому змінила позовні вимоги,
подала позов також в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 з вимогою
про його вселення в будинок.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 04.08.2006 року було укладено
договір дарування, за яким вона стала
власником вказаного будинку.
Попереднім власником будинку була мати
сторін ОСОБА_4. ОСОБА_1 прийняла в дар
житловий будинок, а в подальшому була
ув'язнена, повернувшись з місць
позбавлення волі відповідач не
допустив її та її сина до будинку.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_5 наполягають на
задоволенні позову.

Відповідач та його представник
ОСОБА_6 проти позову заперечили,
оскільки відповідач вселився в будинок
будучи його власником, а на даний час не
допускає ОСОБА_1 до будинку, оскільки
здійснив в ньому ремонт, змінив все
облаштування та бажає отримати
компенсацію понесених витрат.

Представник залученої до участі у
справі третьої особи-служби у справах
дітей Хмельницької міської ради
Пономарьов Р.М. вважає позов
обгрунтованим.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.08.2006 року
ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 будинок з
усіма надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
уклавши нотаріально посвідчений
договір дарування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
померла. З 08.04.2009 року ОСОБА_1 була
ув'язнена та перебувала в
Хмельницькому слідчому ізоляторі.
14.07.2009 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті матері ОСОБА_4 на житловий
будинок АДРЕСА_1, тоді ж він вселився у
вказаний будинок та продовжує
проживати в ньому до теперішнього часу,
не допускаючи сестру із племінником до
будинку, не видає їм ключі від змінених
замків. Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 24.05.2013 року
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 14.07.2009 року
серії ВМІ № 688921 на ім'я ОСОБА_3 та
скасовано його державну реєстрацію, а
також визнано право власності на цей
будинок за ОСОБА_1. Вказане рішення
набрало законної сили 19.09.2013 року. 20.03.2014
року здійснено реєстрацію права
власності ОСОБА_1 на будинковолодіння
по АДРЕСА_1 та 25.03.2014 року ОСОБА_1 та її
неповнолітній син ОСОБА_2
зареєстровані у вказаному будинку.

Вказані обставини підтверджуються:
довідкою Хмельницького слідчого
ізолятора від 14.11.2013 року, Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
24.05.2013 року та Рішенням апеляційного
суду Хмельницької області від 19.09.2013
року; рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 23.01.2014
року про втрату малолітнім ОСОБА_2
статусу дитини, позбавленої
батьківського піклування; поясненнми
сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17.07.97р. відповідно
до закону №475/97-ВР від 17.07.97 "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7
та 11 до Конвенції", закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням в цивільній справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ.

З досліджених судом обставин
вбачається, що права ОСОБА_1 як власника
домоволодіння та її неповнолітнього
сина ОСОБА_2 порушені тим, що вони не
можуть використовувати належний їм на
праві власності та користування
будинок для власного проживання з
моменту виявлення такого бажання, а
тому підлягаються захисту шляхом
виселення відповідача з вказаного
будинку, оскільки визнанням недійсним
свідоцтва про право на спадщину він
втратив право на проживання в будинку,
а віддтак в даний час займає його
самоправно. Відповідно ОСОБА_1 та її
сина ОСОБА_2 слід вселити в будинок по
АДРЕСА_1.

Судові витрати розподіляються
відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 60, 88 ЦПК
України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391
ЦК України, ст.ст. 150, 116 ЖК України

В И Р І Ш И
В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні житловим будинком по
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 із
вказаного будинку.

Вселити ОСОБА_1 та її неповнолітнього
сина ОСОБА_2 в будинок по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
229,40 грн. понесених судових витрат.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя