АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2078/14 Справа: № 2-127/10
Категорія: «позадоговірні
зобов'язання» Головуючий 1
інстанції: Стеганцов С.М.
Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Піддубного Р.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду Харківської області від
31 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Шевченківського РВ ГУМВС
України в Харківській області,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди та зобов'язання вчинення певних
дій,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з названим позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що 01
лютого 2009 року його було затримано
працівниками Шевченківського РВ ГУМВС
України в Харківській області та
звинувачено у вчиненні тяжкого
злочину. 02 лютого 2009 року ДІМ
Шевченківського РВ ГУМВС України
складено протокол про адміністративне
правопорушення та винесено постанову
про застосування адміністративного
стягнення у вигляді попередження. 10
лютого 2009 року винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи відносно позивача за
відсутністю в його діях складу злочину.
Позивач зазначає, що такими діями йому
завдано моральної шкоди, яка полягала в
позбавленні конституційного права на
свободу та особисту недоторканність,
що призвело до позбавлення реалізації
своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими та інших
негативних наслідків, притягненні до
адміністративної відповідальності,
звинуваченні у вчиненні тяжкого
злочину, незаконним збиранням органами
дізнання конфіденційної інформації
відносно нього. Душевні страждання і
переживання виражалися також у тому, що
йому приходилося звертатися до
прокуратури і суду за захистом своїх
прав, що призводить до додаткових
витрат. Внаслідок неправомірних дій
відповідачів він змушений витрачати
час на збирання доказів, складання
документів, звернення до суду, участь у
судових засіданнях, у нього зірвалися
життєві плани та він змушений
нервувати. У зв'язку з цим, ОСОБА_2
просив стягнути з Шевченківського РВ
ГУМВС України в Харківській області на
його користь у відшкодування
компенсації моральної шкоди 100000 грн. та
зобов'язати останнього вибачитися в
найближчому номері газети «Краєвид»,
зобов'язати УДК відшкодувати йому за
рахунок коштів державного бюджету
вказану моральну шкоду, завдану
незаконними діями працівників міліції.
01 квітня 2010 року позивачем було надано
уточнену позовну заяву з аналогічними
позовними вимогами, 16 липня 2012 року він
збільшив розмір позовних вимог та
просив стягнути з відповідачів на його
користь солідарно 150000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. 21
жовтня 2013 року позивач збільшив розмір
позовних вимог до 300000 грн., які просив
стягнути з відповідача
Шевченківського РВ ГУМВС України в
Харківській області шляхом
безспірного списання коштів Державною
казначейською службою України.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушенная судом
першої інстанції норм матеріального
та процессуального права, просив
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково , а рішення суду
зміненню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 02
лютого 2009 року ДІМ Шевченківського РВ
ГУМВС України складено протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено постанову про застосування
адміністративного стягнення у вигляді
попередження. 10 лютого 2009 року
винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно позивача за відсутністю в
його діях складу злочину(а.с.161).
Постановою Шевченківського районного
суду Харківської області від 30 серпня
2012 року ( а.с.150) постанову від 02.02.2009 року
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності ,
складену ДІМ Шевченковського РВ ГУМВС
України в Харківській області
скасовано , провадження у справі
закрито.

Відповідно до п.4 ст. 2 Закону України «
Про порядок відшкодування шкоди ,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання , досудового
слідства , прокуратури і суду» право
на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку , передбачених цим Законом ,
виникає у випадках ,зокрема, закриття
справи про адміністративне
правопорушення.

Статтею 3 пунктом 5 вищевказаного
Закону передбачено , що громадянин має
право на відшкодування моральної
шкоди.

Даним Законом не передбачено
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання , досудового
слідства , прокуратури і суду у разі
відмови у порушенні кримінальної
справи за відсутністю складу злочину.

Таким чином , правильно встановивши
фактичні обставини справи , суд першої
інстанції дійшов невірного висновку
про відсутність підстав та умов для
відшкодування моральної шкоди,
завданої ОСОБА_2 неправомірними діями
органу дізнання , у випадку закриття
справи про адміністративне
правопорушення відносно позивача.

Статтею 4 Закону передбачено , що
відшкодування шкоди у випадку ,
зокрема, передбаченому п.5ст.3 цього
Закону , проводиться за рахунок коштів
державного бюджету. Такі ж вимоги
передбачено ч.2 ст. 13 Закону.

Відшкодування моральної шкоди
проводиться у разі , коли незаконні дії
органів , що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність ,
досудове розслідування , прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові , призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків ,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя(ст.4
Закону).

Розмір моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством(стаття 13 Закону; ст.ст. 23
; 1167 ЦК України ; п.14 Постанови №4 від
31.03.1995року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової)шкоди»).

Як на підставу для відшкодування
моральної шкоди позивач зазначає, що
йому завдано моральної шкоди, яка
полягала в позбавленні
конституційного права на свободу та
особисту недоторканність, що призвело
до позбавлення реалізації своїх звичок
і бажань, погіршення відносин з
оточуючими та інших негативних
наслідків, притягненні до
адміністративної відповідальності,
звинуваченні у вчиненні тяжкого
злочину, незаконним збиранням органами
дізнання конфіденційної інформації
відносно нього. Душевні страждання і
переживання виражалися також у тому, що
йому приходилося звертатися до
прокуратури і суду за захистом своїх
прав, що призводить до додаткових
витрат. Внаслідок неправомірних дій
відповідачів він змушений витрачати
час на збирання доказів, складання
документів, звернення до суду, участь у
судових засіданнях, у нього зірвалися
життєві плани та він змушений
нервувати.

Таким чином , відповідно до
вищевказаних норм права , враховуючи
характер , тривалість та обсяг
заподіяних позивачу моральних
страждань , істотність вимушених змін у
його житті , ту обставину , що позивача
притягнуто до адміністративної
відповідальності у якості
попередження , яке потім було скасовано
і те , що така міра відповідальності , як
попередження, не тягне за собою тяжких
наслідків,а лише є метою попередити
особу про можливість настання
негативних наслідків. Враховуючи
також ту обставину , що позивач в своїх
поясненнях(а.с.163-167) та в суді
апеляційної інстанції не заперечував ,
що знаходився 01.02.2009 року у стані
алкогольного сп'яніння у громадському
місці, ця обставина підтверджується
постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи від 10.02.2009року(
а.с.161) та постановою Шевченківського
районного суду Харківської області від
30.09.2012року про закриття справи про
адміністративне правопорушення.
Враховуючи принципи розумності ,
виваженості та справедливості, судова
колегія вважає за необхідне
задовольнити частково апеляційну
скаргу . Рішення суду першої інстанції
змінити. Позовні вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково. Стягнути з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
користь позивача 300(триста) грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог про забов'язання
відповідача вибачитися в газеті
«Краєвид» , то в цієї частині судова
колегія вважає за необхідне рішення
суду першої інстанції залишити без
змін , оскільки це не передбачено
чинним законодавством України.

Що стосується вимоги апелянта про
винесення окремих ухвал , то
відповідно до ст.211 ЦПК України це є не
обов'язком , а правом суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1-4 ; 13 Закону України « Про
порядок відшкодування шкоди , завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання , досудового слідства
, прокуратури і суду»,ст.ст.23 ; 1167 ЦК
України ,роз'ясненнями Постанови
Верховного Суду України №4 від
31.03.1995року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової)шкоди», ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 -
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_2 300(триста) грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді