печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва

в складі: головуючого судді -
Остапчук Т.В. ,

при секретарі - Кондратенко
Т. М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" , 3-ті особи
ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання
недійсним ордеру на житлове приміщення

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року позивач звернувся з
позовом про визнання недійсним ордеру
на житлове приміщення , посилаючись на
те , що рішенням Київської міської ради
№ 748/6984 від 1 грудня 2011 року вирішено
передати до сфери управління
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації житловий
будинок для малосімейних, розташований
по АДРЕСА_1 що належить до комунальної
власності м. Києва та перебуває у
володінні та користуванні ПАТ
«Київенерго».

Зазначив про те, що проживає в кімнаті
АДРЕСА_1 з 2003 року по теперішній час на
підставі договору найму житла,
належним чином виконує свої обов'язки
по утриманню вказаної квартири,
сплачує за неї комунальні платежі.

Проте, всупереч прийнятому Київською
міською радою рішенню ПАТ «Київенерго»
22 травня 2012 року видав ордер ОСОБА_2 з
сім"єю на кімнату НОМЕР_1 , яка
правомірно займається ним , чим порушив
його права, передбачені ст. 822 ЦК
України.

Тому, просив суд визнати незаконним
ордер № 13 від 22 травня 2012 року, виданий
ПАТ «Київенерго» на ім'я ОСОБА_2 на
користування квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги і
обґрунтування позову та просив суд
його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ
«Київенерго» в судове засідання не
з"явився повторно, про день та час
розгляду справи повідомлявся за
останнім відомим місцем проживання.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Представник- 3ї особи ОСОБА_2 заявлені
позивачем вимоги не визнав.

3-ті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явились, суд вважає
можливим розглянути справу в їх
відсутність.

Заслухавши представників позивача, 3-ї
особи , дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування інакше як з підстав
і в порядку, передбаченому законом.

Згідно з нормами ст. 58 ЖК України єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення є ордер.

Відповідно до вимог ст. ст. 127, 128, 129 ЖК
України гуртожитки використовуються
для проживання робітників у період їх
роботи. Жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства та
відповідного профспілкового комітету,
на підставі якого адміністрація
підприємства видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює в
ПАТ «Київенерго» .

Судом встановлено, що на підставі
рішення комісії з надання права
користування жилою площею в
гуртожитках ПАТ «Київенерго» від 04
квітня 2012 року № 03/2012 ОСОБА_2 з сім"єю
відповідно до вимог положення «Про
використання жилих будинків для
малосімейних для тимчасового
забезпечення жилим приміщенням малих
сімей» № 496 від 30 вересня 1981 року,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради, та
Положення про порядок надання житлових
приміщень в гуртожитках, будинках для
малосімейних та правил користування
ними в Київенерго від 28 квітня 2000 року,
видано ордер № 13 на жиле приміщення
квартири АДРЕСА_1

Доказів нечинності рішення комісії з
надання права користування жилою
площею в гуртожитках ПАТ «Київенерго»
від 04 квітня 2012 року № 03/2012 на момент
розгляду справи в розпорядження суду
не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЖК України ордер
на вселення у жиле приміщення може бути
видано лише на вільне жиле приміщення,
а згідно зі ст. 59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним, зокрема, у разі порушення
прав інших громадян на зазначене в
ордері жиле приміщення.

Ордер визнається недійсним з підстав,
передбачених ст. 59 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер
на жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

Відповідно до п. 37 правових позицій
Верховного суду України від 26 травня 2001
року щодо розгляду судами окремих
категорій судових справ (Житлове право)
визнання ордера недійсним з мотивів, що
він виданий на зайняте приміщення, може
мати місце в тому разі, коли останнє
було зайнято правомірно.

В ході розгляду справи встановлено і не
спростовано стороною позивача, як того
вимагає ст. 60 ЦПК України, що позивач
проживає в квартирі АДРЕСА_1 без
реєстрації.

При цьому доказів на підтвердження
його позиції щодо перешкоджання ПАТ
«Київенерго» у проведенні його
реєстрації у вказаному приміщенні в
розпорядження суду ним не надано, тому
остання не приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 129 ЖК України, ч. 2 п. 10
Положення про гуртожитки, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу ордер на поселення в квартиру
АДРЕСА_1 не видавався.

Згідно Рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 17.06.2013р.
позов ОСОБА_2 задоволено та ОСОБА_1
виселено з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог.

Згідно з роз'ясненнями, наданими
Пленумом Верховного Суду України у ч. 4
п. 10 постанови «Про деякі питання, що
виникають в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» № 2
від 12 квітня 1985 року, суд, встановивши,
що особа не набула права на жиле
приміщення, з цих мотивів відмовляє в
позові про захист порушеного права.

Отже, судом не вбачається підстав для
задоволення позовних вимог позивача
про визнання недійсним ордеру,
виданого на ім'я ОСОБА_2

При цьому, судом не приймаються до
уваги, виходячи з положень ст. ст. 10, 60
ЦПК України, твердження позивача щодо
неправомірності видачі ПАТ
«Київенерго» ордеру через відсутність
у останнього таких повноважень,
виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що дійсно
відповідно до Угоди щодо реалізації
проекту управління та реформування
енергетичного комплексу м. Києва від 27
вересня 2001 року, укладеної між
Київською міською державною
адміністрацією та ПАТ «Київенерго»,
житловий будинок для малосімейних по
АДРЕСА_1 перебуває у володінні й
користуванні ПАТ «Київенерго».

Рішенням Київської міської ради № 748/6984
від 01 грудня 2011 року про передачу до
сфери управління Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації житлового будинку для
малосімейних на АДРЕСА_1 прийнятого
відповідно до ст. ст. 319, 327 ЦК України, п.
30 ч. 1 ст. 26, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» на
виконання рішення Київської міської
ради № 183/4995 від 28 жовтня 2010 року «Про
окремі питання організації управління
районами в м.Києві» та, враховуючи
звернення ПАТ «Київенерго» № 038/7552 від
25 серпня 2011 року, вирішено передати до
сфери управління Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації житловий будинок для
малосімейних, розташований по АДРЕСА_1 ,
який належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Києва та перебуває у володінні та
користуванні ПАТ «Київенерго»
відповідно до Угоди щодо реалізації
проекту управління та реформування
енергетичного комплексу м. Києва від 27
вересня 2001 року, укладеної між
Київською міською державною
адміністрацією та ПАТ «Київенерго».

Пунктом 3 вказаного рішення визначено,
що рішення Київської міської ради №
1002/4440 «Про безоплатну передачу будинку
для малосімейних з комунальної
власності територіальної громади м.
Києва» визнати таким, що втратило
чинність (а.с. 105).

Рішення Київської міської ради № 748/6984
від 01 грудня 2011 року на момент розгляду
справи є чинним. Доказів зворотного в
розпорядження суду не надано.

При зверненні до суду позивачем
зазначено, що ПАТ «Київенерго»
втратило повноваження управителя в
силу положень ст. 1044 ЦК України.

Проте, судом вказані твердження
оцінюються критично і не приймаються
до уваги через їх недоведеність, як
того вимагає ст. 60 ЦПК України, оскільки
згідно п. 4, 5, 6 ст. 7 Закону України «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності» № 147/98-ВР від 03
березня 1998 року об'єкти соціальної
інфраструктури передаються разом з
майном підприємств, що обслуговували
ці об'єкти, у тому числі основними
фондами, ремонтно-будівельними базами,
майстернями, транспортними засобами,
прибиральною технікою, в частині, що
визначається комісією з питань
передачі об'єктів, яка здійснює
передачу. Разом з житловим фондом
передаються вбудовані і прибудовані
приміщення, зовнішні мережі електро-,
тепло-, газо-, водопостачання та
водовідведення, а також будівлі,
призначені для обслуговування цього
фонду (бойлерні, котельні,
каналізаційні та водопровідні споруди,
обладнання тощо).

Передача оформляється актом
приймання-передачі, який підписується
головою і членами комісії. Форма акта
приймання-передачі затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Право власності на об'єкт передачі
виникає з дати підписання акта
приймання-передачі.

Судом встановлено, що акт передачі до
сфери управління Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації зовнішніх інженерних
мереж водопостачання, теплопостачання,
водовідведення, а також електромереж
по будинку по АДРЕСА_1 не укладався та
не підписувався і вказаний будинок не
передано до сфери управління
комунальної власності територіальної
громади м. Києва .

Крім того, в розпорядження суд не
надано доказів щодо існування договору
управління в розумінні ст. 1044 ЦК
України, який вважає припиненим
позивач та його представник.

Критично оцінюються також судом й
твердження позивача щодо
невизначеності правового статусу
будинку АДРЕСА_1.

Представником позивача в ході всього
розгляду справи стверджувалось, що
будинок по АДРЕСА_1 не є гуртожитком.

Разом з тим, вказана позиції з боку
позивача відповідно до положень ст. 60
ЦПК України доведена не була.

Всі доводи позивача та його
представника ґрунтуються лише на
непідкріплених в розумінні ст. 57 ЦПК
України доказах і зводяться до
висловлювання думки з приводу
порушених у позовній заяві питань.

З даної позиції не приймаються до уваги
й посилання позивача на визначення
його статусу як наймача квартири
АДРЕСА_1 , належне виконання ним
обов'язків наймача, зокрема, посилання
на проведення оплати ним
житлово-комунальних послуг.

Доказів з боку позивача з даного
приводу в розпорядження суду не надано.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності суд при ходить до висновку ,
що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
58-59, 64-65, 127-129 ЖК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60,
64, 179, 208, 209, 212-215, 218 , 224 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Київенерго" ,
3-ті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про
визнання недійсним ордеру на житлове
приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Остапчук Т.В.