Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2014 року Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Чернобривко Л.Б.,

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Лисичанська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, в обґрунтування якого посилалась на те, що з травня 2008 року, проживала однією сімєю з її батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 по момент його смерті 24 червня 2009 року у житловому будинку № 25 по вул. Героя Шевченко міста Лисичанська. Заповіту її батько не складав. Після смерті батька до неї в гості приїхала інша донька батька - ОСОБА_3, та запропонувала їй допомогу в оформлені спадкового майна, яке вони домовились поділити порівну, та відповідач забрала свідоцтво про смерть та правовстановлюючі документи на будинок. Під час оформлення документів на видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_3 не повідомила нотаріусу, що у батька є інший спадкоємиць, та що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала однією сімєю з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. 16 липня 2012 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до Лисичанського міського суду в якому просила висилити її з вищевказаного будинку, та стягнути з неї судові витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. Тому просила суд встановити факт постійного проживання однією сімєю на момент відкриття спадщини з її батьком ОСОБА_5, померлим 24 червня 2009 року. Також просила визнати за нею право на ? частину спадкового майна житлового будинку № 25 по вулиці Героя Радянського ОСОБА_6Шевченко міста Лисичанська Луганської області та внести зміни до свідоцтва про права на спадщину за законом на житловий будинок № 25 по вулиці Героя Радянського ОСОБА_6Шевченко міста Лисичанська Луганської області з господарськими будівлями та спорудами виданого на імя ОСОБА_3, 13 травня 2012 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 реєстровий номер 1-456 зменшивши частку ОСОБА_3 з 1 (однієї цілої) до 1/2 частини спадкового майна.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_3 є рідною сестрою по батьку. Місцем її реєстрації є м. Новодружеськ, вул. Миру, 15/5, але там не проживала, тому що будинок був старий та потребував ремонту. З батьком вона проживала з травня 2008 року разом з її дітьми без реєстрації. В будинку більше ніхто не проживав. С батьком вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Батько помер 24.06.2009 році. В нотаріальну контору не зверталась з заявою про прийняття спадщини тому, що не було часу. Вона продовжувала проживати в будинку та сплачувати комунальні послуги. Після смерті до неї звернулась її сестра ОСОБА_3 та запропонувала оформити спадщину, вона погодилась, тому що в цей час була вагітна. Правовстановлюючі документи вона добровільно передала сестрі. Після цього в червні 2012 року ОСОБА_3 повідомила їй, що документи на будинок оформлені на імя ОСОБА_3, та запропонувала звільнити будинок впродовж тижня. Просила задовольнити її позов.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що позивач є спадкоємцем першої черги. Позивач проживала однією родиною разом з її батьком на день відкриття спадщини, тому не подавала заяву про прийняття спадщини, на підставі ст. 1268 ЦК України.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, та пояснила, що с 2008 року вона проживала разом з батьком в будинку 25 по вул. П. Шевченко, а саме в літній кухні, позивач же мешкала в самому будинку. За власні кошти вона оформила всі документи необхідні для прийняття спадщини. При оформленні документів, вона зазначала, що є сестра, яка проживала з батьком.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення позовних вимог, та підтримала пояснення відповідача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 проживала с батьком до його смерті, вели спільне господарство. В буд. 25 по вул. П. Шевченко в м. Лисичанську деякий час мешкала сестра ОСОБА_8. ОСОБА_10 з батьком мешкали в літній кухні, а ОСОБА_8 жила в самому будинку. Про цю інформацію вона дізналась зі слів матері ОСОБА_10, з якою вона працювала.

Суд заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК України, на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 встановлено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 24 червня 2009 року помер ОСОБА_11. 30 травня 2012 року Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 видав свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3.

Відповіддю на запит суду Лисичанська державна нотаріальна контора повідомила, що 31.07.2009 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_3, яка мешкає за адресою м. Лисичанськ, вул. Зіркова, буд. 109.

Довідкою голови вуличного комітету від 20.11.2012 року встановлено, що ОСОБА_1 мешкала за адресою м. Лисичанськ, вул. Героя радянського ОСОБА_6 Шевченко, буд 25, та дійсно мешкала сумісно однією родиною з її батьком ОСОБА_5 з травня 2008 року по день смерті останнього 24.06.2009 року.

На підставі викладеного та ст.ст.1261, 1267,1268, 1296, 1300 ЦК України, керуючись ст. ст.174, 212-215ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Лисичанська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_11 , померлим 24 червня 2009 року, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право на ? частину спадкового майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 25, розташований за адресою вул. Героя Радянського Союзу Шевченко П, в м. Лисичанську.

Внести зміни у свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 25 по вул. Героя Радянського Союзу Шевченко П, в м. Лисичанську, виданого на імя ОСОБА_3, 13 травня 2012 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр 1-456 та визнати за ОСОБА_3 право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 25 по вул. Героя Радянського Союзу Шевченко П, в м. Лисичанську.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко