Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

головуючого
Гончара В.П.,

суддів: Амеліна
В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом державного
підприємства «Південна залізниця» до
первинної профспілкової організації
вільної профспілки Харківської
вагонної дільниці № 1 Південної
залізниці, ОСОБА_3, приватного
підприємства «Україна молода» про
захист ділової репутації, спростування
недостовірної інформації,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 05 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року державне
підприємство «Південна залізниця»
звернулось до суду з позовом до
первинної профспілкової організації
вільної профспілки Харківської
вагонної дільниці № 1 Південної
залізниці, ОСОБА_3, приватного
підприємства «Україна молода» про
захист ділової репутації, спростування
недостовірної інформації,
відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2012 року позов задоволено частково.
Зобов'язано приватне підприємство
«Україна молода», ОСОБА_3 спростувати у
тому ж порядку, в якому були поширені
відомості, що не відповідають і
порочать ділову репутацію державного
підприємства «Південна залізниця», а
саме інформацію: «…умови роботи
провідників стають дедалі
нестерпнішими, робочі місця
скорочують, процвітає корупція, при
цьому якість послуг для пасажирів
погіршується»; «…є негласна команда не
вкладати гроші у старі вагони: не
купувати запчастини, не ремонтувати їх,
а всі ресурси спрямовувати на нові
швидкісні електрички. Але ж ми
переконалися, що ідея з закупівлею
«Хюндаїв» провалилася. У нас по-перше,
не готова для них інфраструктура і
залізничне полотно - вони не повинні
їздити тими ж коліями, що й товарні
потяги, та й полотно має бути
обгороджене, щоб ні тварина на рейки
випадково не забрела, ні людина не
потрапила…»; «…немає фахівців і
відповідного обладнання для їх
ремонту. От поламався один із
«Хюндаїв» - у нього «полетів» комп'ютер,
як відремонтувати - ніхто не знає.
Корейці кажуть: будь ласка, приганяйте,
відремонтуємо. Але в яку суму вилетить
лише відігнати потяг на ремонт? От той
поїзд і стоїть…»; «начальник залізниці
в такій нібито скрутній ситуації зараз
будує ще один вагон представницького
класу, який коштуватиме орієнтовано 11
мільйонів гривень. Один у нього вже є,
обладнаний кабінетом, ванною, але цього
виявляється, мало!». Стягнуто з
первинної профспілкової організації
вільної профспілки Харківської
вагонної дільниці № 1 Південної
залізниці на користь державного
підприємства «Південна залізниця»
моральну шкоду у розмір 96 897 грн 32 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У решті позову відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 04 лютого 2013 року відмовлено
у задоволенні заяви первинної
профспілкової організації вільної
профспілки Харківської вагонної
дільниці № 1 Південної залізниці про
перегляд заочного рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 17 травня 2013 року вказані
ОСОБА_3 підстави для поновлення строку
на апеляційне оскарження визнано
неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_3
на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2012 року залишено без руху та надано
строк для усунення недоліків - тридцять
днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 05 липня 2013 року відмовлено
у відкритті апеляційного провадження
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2012 року на
підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
передати справу до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження,
посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
обставинам справи та порушення судом
норм процесуального права.

Обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що ОСОБА_3 у
встановлений в ухвалі апеляційного
суду Харківської області від 17 травня
2013 року про залишення апеляційної
скарги без руху строк недоліки не
усунув, а саме: не зазначив поважних
причин пропуску строку на апеляційне
оскарження.

Проте з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16
березня 2013 року ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Харкова від 30 жовтня 2012 року та
клопотання про поновлення строку
апеляційного оскарження. В
обґрунтування поважності причин
пропуску строку апеляційного
оскарження заявник посилався на те, що
29 листопада 2012 року ним була подана
заява про перегляд заочного рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 30 жовтня 2012 року. Оскільки в ухвалі
Ленінського районного суду м. Харкова
від 04 лютого 2013 року про відмову у
перегляді заочного рішення судом було
допущено описку, заявник 13 лютого 2013
року звернувся до суду із заявою про її
виправлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК
України апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Згідно з вимогами ст. ст. 121, 297 ЦПК
України суддя, встановивши, що
апеляційну скаргу подано без
додержання вимог ст. 295 ЦПК України,
постановляє ухвалу про залишення її
без руху, про що повідомляє відповідну
особу і надає строк для усунення
недоліків. Апеляційна скарга
залишається без руху також у випадку,
якщо вона подана після закінчення
строків, установлених статтею 294 цього
Кодексу, і особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку, або якщо підстави, вказані нею у
заяві, визнані неповажними. При цьому
протягом тридцяти днів з моменту
отримання ухвали особа має право
звернутися до апеляційного суду з
заявою про поновлення строків або
вказати інші підстави для поновлення
строку (ч. 3 ст. 295 ЦПК України).

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 17 травня 2013 року вказані
ОСОБА_3 підстави для поновлення строку
на апеляційне оскарження визнано
неповажними, апеляційну скаргу ОСОБА_3
на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 30 жовтня
2012 року залишено без руху та надано
строк для усунення недоліків - тридцять
днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо заяву не буде подано особою в
зазначений строк або вказані нею
підстави для поновлення строку
апеляційного оскарження будуть
визнані неповажними, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті апеляційного
провадження (ч. 2 ст. 297 ЦПК України).

26 червня 2013 року ОСОБА_3 подав до
апеляційного суду Харківської області
доповнення до апеляційної скарги, в
яких він, як на підставу пропуску
строку апеляційного оскарження,
посилався на те, що відповідно до
графіку роботи керівника потягу він
перебував у рейсі в період з 04 по
10 лютого 2013 року, з 14 по 18 лютого 2013
року, з 25 лютого по 01 березня 2013 року, 05
березня по 09 березня 2013 року та з 13
березня по 17 березня 2013 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті апеляційного провадження,
апеляційний суд виходив із того, що
заявником не надано доказів
перебування в рейсі в період з 04 по 10
лютого 2013 року, з 14 по 18 лютого 2013 року,
з 25 лютого по 01 березня 2013 року, 05
березня по 09 березня 2013 року та з 13
березня по 17 березня 2013 року, інших
поважних причин пропуску строку
заявником не зазначено.

Однак апеляційний суд не звернув уваги
на те, що ОСОБА_3 в клопотанні про
поновлення строку, зазначав про те, що
надати графік роботи керівника потягу
він не має можливості, оскільки
адміністрація Південної залізниці не
надала відповіді на його звернення
щодо надання такого графіку.

Крім того, ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
передбачено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
дійшов помилкового висновку про
відмову у відкритті апеляційного
провадження з підстав, передбачених ч.
3 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що ухвала
апеляційного суду Харківської області
від 05 липня 2013 року підлягає скасуванню
з передачею справи до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 05 липня 2013 року скасувати,
справу передати до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.П. Гончар

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко