Провадження №2/761/851/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді
Піхур О.В.,

при секретарі
Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 (далі - відповідач), про
відшкодування шкоди.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 18.05.2013 року
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі-ДТП) автомобіль "Лексус",
державний номерний знак НОМЕР_1, який
належить на праві приватної власності
позивачу, зазнав технічних пошкоджень.
Винною особою в даному ДТП визнано
відповідача, згідно постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14.06.2013 року. Відповідно до рахунку,
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля становить
77280,06 грн. Автомобіль позивача був
застрахований за договором
страхування приватного
автотранспорту, відповідно до якого
позивачу було виплачено страхове
відшкодування, зменшене на суму
франшизи, в розмірі 74280,06 грн. За умовами
договору, у зв'язку із настанням
першого страхового випадку, позивач
був змушений додатково сплатити
визначену страхову премію - 19650,00 грн.
Крім того, для врегулювання юридичних
питань, представництва інтересів в
суді, підготовки позовної заяви та
вирішення інших питань, пов'язаних із
ДТП, позивач був змушений звернутися за
наданням юридичних послуг, у зв'язку із
чим зазнав витрат на відновлення
порушеного права в розмірі 12000,00 грн.

Також, позивач зазначає, що, у зв'язку із
ДТП, відсутність у позивача автомобіля
довгий час негативно впливала на його
моральний стан та порушила
встановлений уклад життя. Позивач був
змушений ходити пішки, користуватися
послугами таксі та витрачав свій час на
організацію ремонту автомобіля.

Тому, позивач просив суд стягнути з
відповідача на свою користь у
відшкодування майнової шкоди - 34650,00
грн., моральної шкоди - 5000,00 грн. та
судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений судом належним
чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду від
14.06.2013 року, 18.05.2013 р. відповідач,
керуючи автомобілем «Субару» д.н.з.
НОМЕР_2, під час зміни напрямку руху,
перестроюванні, не переконався в
безпеці свого маневру, не пропустив
автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_1,
наслідок чого сталося зіткнення, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів. Вказаною постановою суду,
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
вищезазначеного ДТП.

Таким чином судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода, яка
сталася 18.05.2013 року, відбулася з вини
відповідача.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК
України).

Згідно до рахунку № ЕЛюС - 0005056 від
23.05.2013 р., вартість ремонту пошкодженого
автомобіля становить 77280,06 грн. (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що
автомобіль позивача був застрахований
за договором страхування приватного
автотранспорту № СSV0016339 від 16.06.2012 р.
(далі - договір). Пунктом 9.9. договору
визначено, що до всіх страхових
відшкодувань за цим договором
застосовується франшиза, яка
відповідно до п. 8 розділу І «Базові
умови» та даного страхового випадку
становить 3000,00 грн. (а.с.17).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотків від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до копії платіжного
доручення, позивачу було сплачено
страхове відшкодування, за
вирахуванням франшизи, в розмірі 74280,06
грн., а тому вимога про стягнення з
відповідача матеріальних збитків в
сумі 3000,00 грн. підлягає задоволенню.

За договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору (ст. 979 ЦК України).

Істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку (страхова
сума), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства (ст. 982 ЦК
України).

Пунктом 9.7. договору передбачена
спеціальна умова, що позивач
зобов'язаний сплатити страховику
додаткову страхову премію, в розмірі
19650,00 грн. (п.4.1. Розділ І), у разі настання
першого страхового випадку в період
дії страхового покриття за договором.

Страхувальник зобов'язаний своєчасно
вносити страхові платежі (внески,
премії) у розмірі, встановленому
договором (п.1 ч.1 ст. 989 ЦК України).

Згідно із квитанцією від 24.05.2013 р.,
позивач сплатив страховику додаткову
страхову премію (а.с.27).

Враховуючи те, що договором
передбачено базову страхову премію
(24000,00 грн.) та додаткову страхову премію
(19650,00 грн.) і це є лише умовами даного
договору, в якому зазначено, що сторони
домовились з приводу цієї спеціальної
умови, а отже при підписанні позивач
добровільно погодився на всі умови
договору та повинен був передбачити, що
при настанні страхового випадку він
буде зобов'язаний сплатити додаткову
страхову премію.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що вимога про стягнення з
відповідача суми сплаченої додаткової
страхової премії задоволенню не
підлягає.

Однією з позовних вимог є вимога про
стягнення з відповідача витрат на
оплату юридичних послуг, направлених
на відновлення порушених прав
позивача, в розмірі 12000,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача посилалася на ст. 22 ЦК України,
відповідно до якої особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування, а оскільки позивач був
змушений звернутися до неї за наданням
юридичних послуг, у зв'язку із ДТП, яка
могла і не статися, то саме відповідач
повинен відшкодувати дані збитки.

Зважаючи на те, що збитками, в розумінні
положень ст. 22 ЦК України, є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода), вимога
позивача в цій частині задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, даних у п. 9
постанови "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" за № 4 від 31.03.1995 року
з подальшими змінами та доповненнями,
розмір відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених
позовних вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних та фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеню вини відповідача та
інших обставин.

Зокрема, враховуючи характер і
тривалість страждань, відсутність у
позивача автомобіля тривалий час
внаслідок ДТП та те, що він змушений
користуватися послугами таксі та
витрачати час на питання пов'язані з
ремонтом і страховим випадком, суд
вважає, що позивачу було завдано
моральної шкоди.

Тому, вимога позивача про
відшкодування моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню, а
саме, в розмірі 1 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та
наданим доказам, суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума франшизи, на
яку було зменшено страхове
відшкодування, у розмірі 3000,00 грн. та
моральна шкода - 1000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на оплату
судового збору в розмірі 344,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 23, 979, 982, 989, 1166,1167, 1187 ЦК України;
ст. ст. 3, 57, 58, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
ЦПК України, п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" № 4
від 31.03.1995 року, ЗУ «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 3000,00 (три
тисячі) грн., моральну шкоду в розмірі
1000,00 (одна тисяча) грн., судовий збір в
розмірі 344 (триста сорок чотири) грн. 10
коп., а всього підлягає стягненню 4344
(чотири тисячі триста сорок чотири) грн.
10 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя