У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 березня
2014 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання майна спільною
сумісною власністю, визнання права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 26 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
спільною сумісною власністю її та
ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований по АДРЕСА_1
визнати за нею право власності на Ѕ
його частини в порядку поділу майна
подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
травня 2003 року до лютого 2012 року
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі.

До реєстрації шлюбу в березні 2003 року
на підставі договору купівлі-продажу
за спільні кошти придбали зазначений
вище житловий будинок з надвірними
будівлями, вартість якого становила 18500
грн.

У 2003, 2008 та 2011 роках за спільні кошти з
відповідачем зробили капітальний
ремонт та часткове перебудування
будинку, в результаті чого його
вартість істотно збільшилась.

Враховуючи наведене, просила
задовольнити позов.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 26 липня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований по АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/5
частини зазначеного вище будинку.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат..

Додатковим рішенням
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 17 жовтня
2013 року рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 26 липня 2013
року доповнено та визнано за ОСОБА_5
право власності на 3/5 частини будинку.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 26 липня 2013 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
першої та апеляційної інстанції,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що цінність будинку в період
шлюбу сторін істотно збільшилась і
визначив частку позивачки в спірному
майні 2/5, а частку відповідача - 3/5.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Доводи скарги з приводу того, що
висновок судової будівельно-технічної
експертизи №354-355 від 24 травня 2013 року,
проведеної в рамках цієї справи, є
неправильним, оскільки не встановлена
вартість спірного будинку до початку
проведення ремонтних робіт, колегія не
приймає, оскільки інші докази, які б
спростовували цей висновок, в
матеріалах справи відсутні.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди
попередніх інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від
26 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 11 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко