Справа №173/57/14-ц
Провадження №2/173/324/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя та
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя та визнання права власності. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що в період з квітня 1996 року
до лютого 2012 року позивач знаходилась у
шлюбі із ОСОБА_2. 10 лютого 2012 року на
підставі рішення суду шлюб було
розірвано. За час шлюбу за спільні
кошти було придбано будинок по АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 1554 кв.м.
Добровільно поділити дане майно
відповідач не бажає, а тому позивач
просить суд в порядку розподілу майна
визнати за нею та за відповідачем право
власності на ? частину будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
позов підтримала та просила суд
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що будинок було придбано за
їх спільні кошти, за час шлюбу. Після
розірвання шлюбу була певна
домовленість щодо розподілу майна,
проте відповідач порушив дану
домовленість, а тому позивач вирішила
звернутися до суду.

Відповідач позов не визнав, проти
задоволення позовних вимог
заперечував. Суду пояснив, що придбав
будинок за власні кошти. Після
розірвання шлюбу домовились з
дружиною, що будинок залишиться йому.
Окрім того, вважає, що земельна ділянка
була ним приватизована, а тому вона не є
спільною сумісною власністю подружжя.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

27 квітня 1996 року було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. 10 лютого 2012
року на підставі рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області шлюб між
ними було розірвано (а.с. 4).

За час шлюбу 8 червня 2001 року на
підставі договору купівлі-продажу
ОСОБА_2 придбав жилий будинок з
господарчими тп побутовими спорудами
по АДРЕСА_1 , який розташований на
земельній ділянці розміром 1554 кв.м., яка
належала продавцю на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю. Доказів того, що
даний договір купівлі-продажу визнано
недійсним або його розірвано сторонами
не надано.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власності.

Отже, будинок та земельна ділянка, які
було придбано під час шлюбу ОСОБА_2 є
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання відповідача на те, що він
приватизував земельну ділянку, на якій
знаходиться будинок по АДРЕСА_1,
оскільки на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку, в
якому було визначено площу вже
приватизованої земельної ділянки, до
нового власника перейшло право
власності на дану земельну ділянку про
що Новомиколаївською селищною радою 8
серпня 2001 року було видано державний
акт на право приватної власності на
землю.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, який діяв на час
придбання майна, та ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, який діє на час
розподілу майна, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними. Підстав
для того, щоб відступити від начала
рівності часток подружжя, судом не
встановлено.

З урахуванням вищевикладеного,
керуючись ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, згідно
з якою суд розглядає цивільні справи
лише в межах заявлених позовних вимог і
на підставі доказів сторін, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя шляхом
визнання за кожним із них права
власності на ? частку житлового будинку
з господарчими спорудами та земельної
ділянки є законними та обґрунтованими
та відповідають способам захисту,
визначеним ст. 16 Цивільного кодексу
України.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, приймає до уваги, що за
подання позовної заяви позивачем було
сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп., який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб
та сім'ю України, ст. 10,11, 60, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та визнання
права власності - задовольнити.

В порядку розподілу майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину житлового
будинку з господарчими та побутовими
спорудами по АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на ? частину житлового
будинку з господарчими та побутовими
спорудами по АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину земельної
ділянки загальною площею 0,1554 га по
АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на ? частину земельної
ділянки загальною площею 0,1554 га по
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у справі в розмірі 229
грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко