У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,
Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.,-розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_6 про часткове
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право і
обов»язок» у справі за позовом
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на
ухвалу Печерського районного суду
м. Києва від 13 серпня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м.
Києва від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з заявою про часткове скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Право і обов'язок» у
справі за позовом Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» до ОСОБА_7,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 17
вересня 2013 року, заяву ОСОБА_6 визнано
неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_8 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ухвалою Печерського
районного суду м. Києва від 30
липня 2013 року заяву ОСОБА_6 було
залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків, зокрема, на
виконання п. 2 ч. 3 ст. 389-2 ЦПК України,
зобов'язано останнього надати суду
оригінал третейської угоди або
належним чином завірену її копію
протягом п'яти днів з дня отримання
ухвали.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2013 року заяву ОСОБА_6
визнано неподаною та повернуто
заявнику.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 17 вересня 2013 року ухвалу
Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2013 року залишено без
змін.

Проте з висновками суду першої та
апеляційної інстанції погодитися не
можна, оскільки суди дійшли їх з
порушенням норм процесуального права.

Виходячи з принципу верховенства
права, положень статей 21, 22 Конституції
України щодо непорушності
конституційних прав особи, положень ст.
6 Конвенції, яка гарантує права особи на
доступ до суду і справедливий розгляд
його справи судом, та положень статей 3,
15 ЦК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України
щодо права особи на судовий захист
цивільного права та інтересу,
очевидним стає висновок про
пріоритетність права особи на судовий
захист цивільних прав та інтересів, у
тому числі шляхом оскарження дій і
рішень.

Таким чином, ураховуючи зазначені
положення та принцип добровільності
утворення третейського суду,
обов'язковість рішення третейського
суду лише для сторін третейської угоди,
положення ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» щодо неможливості
оскарження рішення третейського суду (
крім випадків, передбачених у ч. 3 цієї
статті) поширюється лише на сторони
третейської угоди і не може
поширюватись на інших осіб, які не є
учасниками третейської угоди і
третейського розгляду, права та
інтереси яких порушено рішенням
третейського суду, прийнятим з
перевищенням наданих йому повноважень
та поза межами його компетенції (ст. 27
ЗУ «Про третейські суди»)

Як вбачається з матеріалів справи, в
липні 2013 року ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_8 звернувся до суду
з заявою про часткове скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Право і обов'язок»
посилаючись на те, що в матеріалах
справи відсутні докази того, що між
сторонами укладалась третейська угода,
тому вони і звернулись до суду з
вказаною заявою з підстав, що така
угода взагалі не укладалась. Проте ці
обставини судами залишені поза увагою
та їм не надана належна оцінка.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
третейські суди», третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремої
письмової угоди. Якщо сторони не
домовилися про інше при передачі спору
до постійно діючого третейського суду,
а також при вказівці у третейській
угоді на конкретний постійно діючий
третейський суд регламент
третейського суду розглядається як
невід'ємна частина третейської угоди.
Третейська угода укладається у
письмовій формі. Третейська угода
вважається укладеною, якщо вона
підписана сторонами чи укладена шляхом
обміну листами, повідомленнями по
телетайпу, телеграфу або з
використанням засобів електронного чи
іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із сторін
підтверджує наявність угоди, а інша
сторона проти цього не заперечує.

Визнаючи неподаною заяву ОСОБА_6 з
підстав не виконання останнім вимог
ухвали Печерського районного суду м.
Києва від 30 липня 2013 року, суд
першої інстанції залишив поза увагою
його звернення від 05 серпня
2013 року та додаткові пояснення до
даного листа, де він зазначав про те, що
в якості доказу наявності третейської
угоди третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Право та обов'язок»
посилається на укладення між сторонами
(КС «Центр фінансових послуг», ОСОБА_7
та ОСОБА_6) Додаткової угоди до
кредитного договору №В-66/0073/08/107/05 від 13
травня 2008 року. А отже, суду першої
інстанції залишаючи без руху заяву
ОСОБА_6 необхідно було зазначити на
виконання п. 2 ч. 3 ст. 389-2 ЦПК України,
оригінал якого конкретного документа
йому потрібно було надати з
урахуванням положень ст. 12 Закону
України «Про третейські угоди» та його
пояснень, наданих на виконання ухвали
судді без руху за відсутності
документа під назвою третейська угода.

Апеляційний суд, в порушення ст. 309-310
ЦПК України на зазначені обставини
уваги не звернув, не надав оцінку
наявним у справі доказам та помилково
залишив ухвалу суду першої інстанції
без змін.

З наведеного вбачається, що висновок
суду першої та апеляційної інстанції
про наявність підстав для визнання
заяви неподаною та повернення її
ОСОБА_6 є передчасним.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, ухвали першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа направленню до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2013 року та ухвалу
колегії суддів апеляційного суду м.
Києва від 17 вересня 2013 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І.
Мартинюк М.І. Наумчук