Справа № 570/4208/14-ц
Номер провадження 2/570/1484/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н о)

09 жовтня 2014 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивача, адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: ЄНДРУШАК ОСОБА_3 про виключення з акту опису та арешту майна,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про виключення з акту опису та арешту майна, з бази розшуку, а також зняття арешту з легкового автомобіля марки "ЗАЗ-DAEWOO T 13110", рік випуску 2005, двигун V=1299 куб.см, номер державної реєстрації ВК 3541 АВ, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.10.2008 року ОСОБА_4 видав йому, позивачу довіреність на розпорядження вказаним автомобілем, однак фактично автомобіль було придбано за ціною 4000,00 доларів США, що еквівалентно 32000,00 грн. Факт розрахунку підтверджується розпискою від 30.10.2008 року, виданою ОСОБА_4 При цьому, ОСОБА_4 передав йому технічний паспорт на автомобіль та повідомив, що "він не має обмежень щодо свого права розпорядження автомобілем, автомобіль, на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного утримання)". Він розпоряджався автомобілем на підставі Генеральної довіреності від 30.10.2008 року. Характер та зміст виданих довіреностей свідчить про те, що фактичному набувачу автомобіля були передані всі права власника автомобіля по володінню, користуванню та розпорядженню ним. У травні 2014 року позивачу стало відомо, що на автомобіль накладено арешт у зв'язку із борговими зобов'язаннями ОСОБА_4

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Причину неявки суду не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, в судовому засіданні позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області виключити з акту опису та арешту майна, з бази розшуку, а також зняти арешт з легкового автомобіля марки "ЗАЗ-DAEWOO T 13110", рік випуску 2005, двигун V=1299 куб.см, номер державної реєстрації ВК 3541 АВ, оскільки позивач фактично купив вказаний автомобіль у ОСОБА_4, сплативши певну суму грошей, ще до накладення арешту на автомобіль і розпоряджався ним відповідно до генеральної довіреності. Вважає, що власником автомобіля є саме позивач, тому просить позов задоволити.

Представник відповідача, відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Причину неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про слухання справи. Від нього до суду надійшли письмові пояснення, в яких він підтверджує, що в 2008 році продав вказаний автомобіль позивачу ОСОБА_2 і жодних претензій до нього немає. Не заперечив проти задоволення позову і просить справу слухати у його відсутності.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 30.10.2008 року позивач домовився з ОСОБА_4 про придбання у нього легкового автомобіля марки "ЗАЗ-DAEWOO T 13110", 2005 року випуск, двигун V=1299 куб.см, номер державної реєстрації ВК 3541 АВ. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, позивач передав ОСОБА_4 суму коштів в розмірі 4000,00 доларів США, що еквівалентно 32000,00 грн. На підтвердження чого ОСОБА_4 було написано розписку. На виконання умов договору від 30.10.2008 року ОСОБА_4 видав позивачу генеральну довіреність, передав йому автомобіль, технічний паспорт та ключі від нього.

Суд, вважає, що фактично між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля. Факт передачі товару та коштів за товар згідно договору купівлі-продажу відбувся. Отже, відповідно до ст.655 ЦК України, згідно якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, слід вважати, що фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля.

В судовому засіданні сторони визнали обставини, які мали місце, а у відповідності до п. 1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доведенню.

Окрім цього, в частині 3 ст.244 ЦК України зазначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

В п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що за удаваним правочином (ст.235 ЦК України) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають із змісту правочину.

Частина 2 статті 235 ЦК України передбачає, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З наведених вище норм закону вбачається, що між позивачем та третьою особою склалися фактичні правовідносини щодо купівлі-продажу автомобіля, а видана довіреність на право розпоряджатися автомобілем фактично приховала укладений сторонами договір купівлі-продажу автомобіля, а тому правочин по видачі довіреності в даному випадку є удаваним правочином.

Крім цього, зважаючи на норми Конституції України та цивільного законодавства щодо набуття та захисту права власності, зокрема ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Також суд приймає до уваги положення ст.328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та відповідно до якої, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Як вбачається зі ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржено або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст.15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб визнання права, в даному випадку права власності.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.10 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 в 2008 році купив у ОСОБА_4 зазначений вище автомобіль, то на даний час саме позивач є власником цього автомобіля. Тому суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом виключення з акту опису та арешту майна, з бази розшуку, а також зняття арешту з вказаного легкового автомобіля. Тобто суд вважає, що в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 235, 244, 316, 317, 319, 321, 328, 392, 655 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог: ЄНДРУШАК ОСОБА_3 про виключення з акту опису та арешту майна - задоволити повністю.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції в Рівненській області виключити з акту опису та арешту майна, з бази розшуку, а також зняти арешт з легкового автомобіля марки "ЗАЗ-DAEWOO T 13110", рік випуску 2005, двигун V=1299 куб.см, номер державної реєстарції ВК 3541 АВ.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.