У Х В А Л А

03 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,

Маляренко А.В.,

Мазур Л.М.

Нагорняка В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_10, подану
представником ОСОБА_11, про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року у справі
за позовом Міністерства юстиції
України в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_10,
третя особа орган опіки та піклування
Деснянської у м. Чернігові ради про
повернення неповнолітньої дитини до
США,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Головне Управління
юстиції в Чернігівській області в
інтересах громадянина США ОСОБА_12
звернулося до суду з позовом про
забезпечення повернення
неповнолітньої дитини ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до США.

Вимоги мотивовані тим, що 24 липня 2009
року ОСОБА_12 та ОСОБА_10 уклали шлюб за
адресою: ЮС Банк Плаза, Міннеаполіс,
округ Хеннепін, Мінесота, США, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кі Уест. штат Флорида
(США) у них народився син ОСОБА_13.
Подружжя разом з дитиною постійно
проживало в будинку ОСОБА_12, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З 31
травня

2011 року сім»я разом подорожувала по
Європі та Україні. 13 липня 2011 року
ОСОБА_12 повернувся до США, а 16 серпня 2011
року до США мали повернутись і
відповідачка з малолітнім сином. Однак
з 28 червня 2011 року ОСОБА_10 з дитиною
проживають в Україні та не мають наміру
повертатися до США.

Позивач вважає, що відповідачка
самостійно змінила і визначила місце
проживання їх дитини в Україні без його
згоди та незаконно утримує сина
ОСОБА_13 на території України.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 19
червня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Визнано незаконним
утримання ОСОБА_10 неповнолітнього
ОСОБА_13 та повернуто останнього до
Сполучених Штатів Америки за адресою:
АДРЕСА_1, у супроводі батька ОСОБА_12 і
матері ОСОБА_10 Витрати, пов'язані з
поверненням дитини до Сполучених
Штатів Америки покладено на ОСОБА_12

Рішення допущено до негайного
виконання (але не більше ніж протягом
двох місяців) з дня набрання ним
чинності.

Додатковим рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від
02 липня 2013 року рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від
19 червня 2013 року доповнено вказівкою
наступного змісту: «Якщо рішення не
буде виконано в добровільному порядку,
зобов'язати - ОСОБА_10, передати
неповнолітнього ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьку ОСОБА_12 за адресою:
АДРЕСА_1. В решті вимог відмовити».

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 14 серпня

2013 року скасовано рішення й додаткове
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове про відмову в
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року касаційну скаргу Міністерства
юстиції України задоволено, ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 14 серпня 2013 року скасовано,
а рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 2 липня 2013 року
залишено без змін.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_10, подана
представником ОСОБА_11 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року. Вважає що висновки суду
касаційної інстанції і зокрема про
протиправність утримання дитини
відповідачкою та про відсутність
підстав вважати, що існує серйозний
ризик, того, що повернення дитини
поставить під загрозу заподіяння
фізичної чи психічної шкоди, або іншим
шляхом створить для дитини нетерпиму
обстановку не відповідають фактичним
обставинам справи. У зв'язку із
неправильними висновками щодо
обставин справи, неправильно
застосовані ст. 3, 12, 13, 20 Конвенції про
цивільно-правові аспекти міжнародного
викрадення дітей.

До заяви про перегляд судових рішень
як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах заявник додав:

- ухвалу Верховного Суду України від
27 січня 2010 року у справі за позовом МЮ
України в інтересах громадянина
Республіки Кіпр Особа 8 до Особа 9 про
повернення неповнолітньої дитини, якою
залишено без змін судові рішення судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні заяви з тих підстав, що
позивачем не доведено, що піклування
про дитину, яке здійснювалося за місцем
її проживання в Республіці Кіпр було
достатнім для її нормального розвитку
і не було їй на шкоду;

- ухвалу Верховного Суду України від
31 березня 2010 року у справі за позовом МЮ
України в інтересах Особа 6 до Особа 7
про забезпечення повернення
неповнолітньої дитини, якою залишено
без змін судові рішення судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні заяви з тих підстав, що
повернення дитини до ФРН поставить її
під загрозу заподіяння психічної
шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України від 3 квітня 2013 року у
справі за позовом головного управління
юстиції України у Волинській області в
інтересах громадянина ФРН Особа 4 до
Особа 5 про визнання незаконними
утримання на території України та
забезпечення повернення дитини до
Федеративної Республіки Німеччини,
якою залишено без змін судові рішення
судів попередніх інстанцій про відмову
у задоволенні заяви з тих підстав, що
повернення дитини до ФРН поставить її
під загрозу заподіяння психічної
шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України від 4 липня 2012 року у
справі за позовом головного управління
юстиції України в Одеській області в
інтересах громадянина України Особа 3
до Особа 4 про повернення
неповнолітньої дитини до місця
постійного проживання до Естонської
Республіки, якою залишено без змін
судові рішення судів попередніх
інстанцій про відмову у задоволенні
заяви з тих підстав, що судом не
встановлено факту незаконного
утримання неповнолітньої дитини на
території України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які він
посилається, стосуються оцінки судом
фактичних обставин справи щодо
конкретного спору, і не свідчать про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
тому не можуть бути підставами згідно
вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК України для
перегляду судових рішень.

З огляду на наведене, у допуску
справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом
Міністерства юстиції України в
інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_10, третя
особа орган опіки та піклування
Деснянської у м. Чернігові ради про
повернення неповнолітньої дитини до
США про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.

5

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-1327зп14

Доповідач Макарчук М.А.