Справа № 2-1202/11
Провадження № 2/426/552/2012
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - судді Тихомирова
при секретарі - Рахуба О.Г.
за участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2
представників сторін - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Нікополі
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя, зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права власності на 1/3 частину
домоволодіння, стягнення вартості 1/2
частини автомобіля; позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_1 про
визнання права власності на 1/3 частину
домоволодіння, суд -

встановив:

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24.02.2012 року позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1. В задоволені позовів ОСОБА_1,
ОСОБА_5 було відмововлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 156 грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 97 грн. 34 коп.

24.04.2012 р. рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 було задоволено
частково. Рішення Нікопольського
міськрайонного суду від 24.02.2012 р. в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 було скасовано та в цій частині
постановлено нове рішення, яким
зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_5 про визнання права
власності на 1/3 частину домоволодіння
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину житлового
АДРЕСА_1.

26.11.2012 р. на адресу Нікопольського
міськрайонного суду від ОСОБА_1
надійшла заява про ухвалення
додаткового рішення.

В заяві про ухвалення додаткового
рішення ОСОБА_1 зазначає, що судом при
винесенні рішення 24.02.2012 р. не вирішено
питання про стягнення з ОСОБА_2 1/2
частини вартості автомобіля ВАЗ 211540,
н/з НОМЕР_2.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник на задоволенні вимоги щодо
стягнення 1/2 частини вартості спірного
автомобіля наполягали. ОСОБА_2 та його
представник просили суд відмовити в
задоволенні вимоги.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи приходить до
наступного.

Як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі з 14.08.1991 р. по 12.12.2007 р.
Шлюб було розірвано за рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
від 12.12.2007 р. (т. 1 а.с. 7, 38)

Під час шлюбу, 10.08.2005 р. за ОСОБА_2, згідно
комп'ютерної бази даних Нікопольського
відділення РЕР підпорядкованого УДАІ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області було зареєстровано автомобіль
ВАЗ 21150, 2004 р. випуску, державний номер
НОМЕР_2. (т. 1 а.с. 111)

Зазначений транспортний засіб для
реалізації було знято з обліку 10.08.2005 р.
ОСОБА_6 за дорученням ВСІ 392939 від 25.07.2005
р. (т. 1 а.с. 111, т. 2 а.с. 24)

25.11.2005 р. Вільнянським МРЕВ Запорізької
області автомобіль ВАЗ 21150, 2004 р. було
зареєстровано за новим власником
ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 25, 25 на зв.)

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
68, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372
Цивільного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом. У
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Як пояснили у судовому засіданні
ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_1
знала про продаж спірного автомобілю.
Даний автомобіль був знятий з
реєстрації ОСОБА_6 за довіреністю. За
зазначеною угодою ОСОБА_2 та ОСОБА_1
отримали гроші, які в подальшому були
потрачені на будівництво
домоволодіння АДРЕСА_1.

Опитаний за окремим дорученням в
якості третьої особи Комунарським
районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_6
зазначені обставини підтвердив.

З пояснень сторін, третьої особи, з
якими погодилися ОСОБА_1, її
представник, ОСОБА_2, його представник
та підтверджується матеріалами справи,
судом встановлено, що відповідно до
відповідей Нікопольського ВРЕР ДАІ,
підпорядкованого ГУМВС України в
Дніпропетровській області ВАЗ 21150, 2004 р.
випуску, державний номер НОМЕР_2. для
реалізації було знято з обліку 10.08.2005 р.
ОСОБА_6 за дорученням ВСІ 392939 від 25.07.2005
р. (т. 1 а.с. 111, т. 2 а.с. 24) та після його
реалізації, 25.11.2005 р., Вільнянським МРЕВ
Запорізької області зазначений
автомобіль було зареєстровано за новим
власником ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 25)

Таким чином суд приходить до думки, що
автомобіль ВАЗ 21150, 2004 р. випуску,
державний номер НОМЕР_2 було передано у
власність ОСОБА_7, коли сторони ще
перебували у шлюбі і вели спільне
господарство. Гроші від продажу
транспортного засобу були потрачені
подружжям на будівництво житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, яке
проводилося з 23.02.2000 р. по липень 2007 р. (т.
1 а.с. 189-192, 211-213)

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позовних вимог, щодо оспорювання
договору купівлі-продажу
транспортного засобу з підстав,
передбачених ЦК України, ОСОБА_1 до суду
не заявляла, на день розгляду справи
автомобіль із фактичного володіння
сторін вибув, тому суд не може вийти за
межі позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) і
приходить до думки, що сам по собі факт
придбання транспортного засобу під час
шлюбу та його продаж під час шлюбу не
може бути підставою для задоволення
вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 1/2
частини вартості автомобіля.

Крім того зазначена ОСОБА_1 в позовній
заяві вартість автомобіля ВАЗ 21150, 2004 р.
випуску, державний номер НОМЕР_2 в 33656
грн. документально не підтверджено,
тому на думку суду позовна вимога, щодо
стягнення з ОСОБА_2 вартості автомобіля
в розмірі 1/2 частини від суми 33656 грн.
задоволенню не підлягає.

Позовна заява ОСОБА_1 оплачена у
відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України судовим збором. Питання про
розподіл судових витрат вирішено при
винесені судом рішення 24.02.2012 р. Крім
того, в разі відмови судом в задоволені
позову, не підлягають стягненню з
відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
220 ЦПК України, суд -

Вирішив:

В задоволені вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 1/2 частини вартості
автомобіля ВАЗ 21150, 2004 р. випуску,
державний номер НОМЕР_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
проголошення рішення через
Нікопольський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні,
можуть оскаржити рішення у такий самий
строк з моменту отримання його копії.

Суддя: І. В. Тихомиров