Провадження № 2/127/1068/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 січня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:

головуючого
судді Медяної Ю.В.,

при секретарі
Лащук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и в :

10 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення на її користь аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від
всіх видів заробітку (доходів)
відповідача, щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
чинним законодавством для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
за минулий час з 10 грудня 2010 року до
досягнення дитиною повноліття.

В позовній заяві зазначено, що 29 липня
1989 року сторони зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів
громадянського стану м. Вінниці, який
був розірваний рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 04 липня 2008
року.

Розірвання шлюбу було зареєстровано 21
грудня 2011 року у відділі реєстрації
актів цивільного стану Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області.

Від даного шлюбу сторони мають двох
дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу неповнолітній
син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем
та перебуває на її утриманні.
Відповідач матеріальну допомогу на
утримання неповнолітнього сина не
надає та не приймає участь у його
вихованні. Позивач самостійно
утримувати дитину фінансово
неспроможна.

Відповідач має джерела регулярного
доходу від зайняття підприємницькою
діяльністю, у зв'язку з чим має
можливість утримувати неповнолітнього
сина.

Починаючи з липня 2008 року позивач
неодноразово зверталася до
відповідача з вимогами про надання
матеріальної допомоги на утримання
неповнолітнього сина, однак відповідач
їх постійно ігнорував та ухилявся від
її надання.

З підстав, зазначених вище, позивач
звернулась до суду із даною позовною
заявою.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, однак від представника
позивача на адресу суду надійшла заява,
в якій він просить розглянути справу за
його відсутності, вимоги позовної
заяви підтримує в повному обсязі, не
заперечує щодо ухвалення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений судом про час і місце
розгляду справи, заяву про розгляд
справи за його відсутності не надавав.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи та оцінивши всі наявні докази в
їх сукупності, дійшов висновку про
часткове задоволення вимог позовної
заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2,
виданого 15 липня 2003 року міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану управління
юстиції Вінницької області, батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1
(а.с. 6).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 04 липня 2008 року, яке набрало
законної сили 15 липня 2008 року,
розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 7).

Розірвання шлюбу зареєстровано 21
грудня 2011 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, актовий
запис № 613, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_3, виданим 15 листопада 2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
(а.с. 8).

Відповідно до довідки № 2462, виданої 28
листопада 2013 року ТОВ
«Житлово-експлуатаційне об'єднання»,
позивач ОСОБА_1 проживає разом зі своїм
сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_4
від 26 листопада 2013 року, відповідач
ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична
особа-підприємець (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України
встановлено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України суд при
визначенні розміру аліментів враховує
стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних батьків, дітей, інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Частиною 2 ст. 191 СК України встановлено,
що аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідачем не була надано суду
докази того, що вона вживала заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не могла їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно стягнути
аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх
видів заробітку (доходів) відповідача,
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму, встановленого чинним
законодавством для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з дня предявлення позову до суду та до
досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне відповідно до
ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки
позивач була звільнена від його сплати
при зверненні до суду з даною позовною
заявою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, приватного
підприємця, аліменти на користь ОСОБА_1,
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки
від всіх видів заробітку (доходів)
відповідача, щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
чинним законодавством для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з 10 грудня 2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду.

Суддя: