Справа № 367/8495/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/1618/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою Іпотечного
центру в м. Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному будівництву» на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 10 січня 2014 року у справі за
позовом Іпотечного центру в м. Києві та
Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» до ОСОБА_1 про
спонукання вчинити дії за кредитним
договором.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Іпотечний центр в м.
Києві та Київській області Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» (далі - Фонд) звернувся з
суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи
позовні вимоги наступним.

16.03.2004 р. між Регіональним відділенням в
Київській області Державного фонду
сприяння молодіжному житловому
будівництву та сім'єю, в особі ОСОБА_1
було укладено кредитний договір № 19/12.

Згідно з умовами укладеного кредитного
договору відповідачу було надано
пільговий довготерміновий кредит на
будівництво і придбання житла за
адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 118 305,00 грн.,
строком повернення 30 років з дати
укладення кредитного договору.

Відповідно до умов п.3.1 кредитного
договору - позичальник зобов'язався
протягом 10 календарних днів з моменту
отримання Фондом
довідки-характеристики в бюро
технічної інвентаризації на збудоване
за рахунок кредитних коштів житло,
укласти з Фондом договір про іпотеку
цього житла.

А згідно п.3.3 даного договору -
позичальник зобов'язаний протягом 10
календарних днів із моменту укладення
договору про іпотеку збудованого житла
застрахувати це майно, на користь Фонду
та щорічно надавати Фонду
підтвердження чинності договору
страхування майна.

28 грудня 2012 року позичальником було
підписано акт про передачу житла за
адресою: АДРЕСА_1 від забудовника ПП
«МЖКОБЛБУД» до відповідача.

17.05.2010 р. позичальник самостійно
оформив Свідоцтво про право власності
на житло за вказаною адресою, але не
надав такої інформації до Іпотечного
центру Фонду, що суперечить умовам
кредитного договору. Тобто, відповідач
був проінформований про те, що
вищевказаний будинок зданий в
експлуатацію.

Претензією від 13.02.13 № 168 ОСОБА_1 було
проінформовано про те, що будинок за
адресою: АДРЕСА_1 введено в
експлуатацію, про що свідчить Акт
державної приймальної комісії від 10.06.08
№ 146/9, поданий забудовником - ПП
«МЖКОБЛБУД». Разом з цим, попереджалось
про те, що у разі не виконання умов
кредитного договору, Іпотечний центр
Фонду буде вимушений звернутися до
суду з метою захисту інтересів держави.

Посилаючись на вказане, позивач просив
суд зобов'язати відповідача вчинити
дії з підписання договору про іпотеку
та застрахувати житло за адресою:
АДРЕСА_1 на користь Іпотечного центру в
м. Києві та Київської області Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» та стягнути
судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 10 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов
Іпотечного центру в м. Києві та
Київської області Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву».

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що суд
не може зобов'язати відповідача
укласти договір іпотеки з позивачем,
оскільки відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та грунтуються на вимогах
чинного законодавства України.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 627 ЦКУ сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору. Згідно з
частинами 1, 3 ст. 6 ЦКУ, сторони мають
право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Судом встановлено, що 16.03.2004 р. між
Регіональним відділенням в Київській
області Державного фонду сприяння
молодіжному житловому будівництву та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 19/12 (а.с. 7-11).

Згідно умов укладеного кредитного
договору відповідачу було надано
пільговий довготерміновий кредит на
будівництво і придбання житла за
адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 118 305,00 грн.,
строком повернення 30 років з дати
укладення кредитного договору.

Відповідно до умов п.3.1 кредитного
договору - позичальник зобов'язаний
протягом 10 календарних днів з моменту
отримання Фондом
довідки-характеристики в бюро
технічної інвентаризації на збудоване
за рахунок коштів кредиту житло,
укласти з Фондом договір про іпотеку
цього житла.

А згідно п.3.3 даного договору -
позичальник зобов'язаний протягом 10
календарних днів із моменту укладення
договору про іпотеку збудованого житла
застрахувати це майно, на користь Фонду
та щорічно надавати Фонду
підтвердження чинності договору
страхування майна.

28.01.2010 р. ОСОБА_1 було передано квартиру
за вищевказаною адресою, що
підтверджується актом про передачу
житла від забудовника ПП «МЖКОБЛБУД»
до відповідача (а.с. 26), однак після
цього ним не було укладено з позивачем
договір іпотеки.

Судом також встановлено, що позивачем
було надіслано ОСОБА_1 претензію від
13.02.13 № 168 (а.с. 33-34), в якій його було
проінформовано про те, що будинок за
адресою: АДРЕСА_1 введено в
експлуатацію та про те, що у разі не
виконання умов кредитного договору,
Іпотечний центр Фонду буде вимушений
звернутися до суду з метою захисту
інтересів держави. Однак дану
претензію відповідачем було залишено
поза увагою.

Як вбачається з п. 4.3.3 Кредитного
договору, Фонд має право достроково
розірвати цю угоду, письмово
повідомивши про це позичальника за 10
календарних днів у разі невиконання
позичальником вимог пп. 3.1, 3.2, 3.3, 4.2.1, 4.2.4
кредитної угоди. (а.с. 9)

З огляду на вказане, позивач, як
кредитодавець, не скористався своїм
правом, передбаченим у договорі, у
зв'язку з порушенням позичальником
умов договору, достроково розірвати
угоду, а звернувся до суду з позовом про
зобов'язання відповідача укласти
договір іпотеки, обравши таким чином
невірний шлях захисту порушеного
права.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Іпотечного центру в
м. Києві та Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 10 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.