У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51 ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65,
ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69,
ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73,
ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_60 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хелсі Фуд», ОСОБА_77,
ОСОБА_78, комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації та Спілки
громадян-співвласників майна
реорганізованого колективного
сільськогосподарського підприємства
«Потіївське» про витребування майна з
чужого незаконного володіння та
скасування запису про реєстрацію права
власності за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року позивачі
звернулися до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 14 березня 2005 року
рішенням зборів спілки співвласників
майнових паїв колишнього КСП
«Потіївське» було вирішено виділити
161-му співвласнику, в тому числі і
позивачам, майно зазначеного КСП у
натурі цілісним майновим комплексом,
яке 15 березня 2005 року було передано їм
на підставі акта прийому-передачі у
спільну часткову власність. Зазначали,
що їх право власності на передане їм
майно підтверджене рішенням
апеляційного суду Київської області
від 20 вересня 2011 року, яким було визнано
незаконним рішення виконавчого
комітету Потіївської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області від «Про визнання права
власності на нежитлові будівлі, що
знаходяться на території сільської
ради і передані у власність ОСОБА_78» 09
липня 2008 року № 41 з огляду на те, що
повторне виділення спілкою
співвласників у натурі цього ж майна на
користь ОСОБА_78 02 липня 2008 року та
передача йому майна за актом
приймання-передачі від 03 липня 2008 року,
є неправомірним. Однак ОСОБА_78,
отримавши на підставі даного рішення
Потіївської сільської ради свідоцтво
про право власності на вказане майно, 06
листопада 2008 року згідно з договором
купівлі-продажу відчужив ОСОБА_79 дві
нежитлові будівлі загальною площею
185,6 кв.м та 703,2 кв.м, що розташовані по
вул. АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_9

У подальшому ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 грудня 2008 року по цивільній
справі № 2-7918 у рамках виконавчого
провадження було затверджено мирову
угоду між ОСОБА_79 та відповідачем
ОСОБА_77, відповідно до якої за ОСОБА_77
було визнано право власності на
вказане майно. Решту спірного майна
ОСОБА_78 відчужив ОСОБА_80, яка у
подальшому згідно з договорами
купівлі-продажу від 27 грудня
2008 року відчужила зазначене майно ТОВ
«Хелсі Фуд», а саме, пропускник
загальною площею 292,8 кв.м АДРЕСА_2,
корівник 2-х рядний загальною площею 924,7
кв.м по АДРЕСА_3 пункт штучного
осіменіння загальною площею 103,8 кв.м по
вул. АДРЕСА_4
трансформаторну загальною площею 24,1
кв.м по АДРЕСА_5 ветізолятор
загальною площею 315,0 кв.м по
АДРЕСА_6 два корівники 4-х рядні
загальною площею 3533,4 кв.м по АДРЕСА_7 та
корівник 4-х рядний загальною площею
874,6 кв.м по АДРЕСА_8

Посилаючись на те, що спірне майно
вибуло із володіння позивачів не з їх
волі, а шляхом незаконного виділення
його спілкою в натурі відповідачу
ОСОБА_78, позивачі просили на
підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_77 на свою користь нерухоме майно,
а саме, нежилу будівлю загальною площею
703,2 кв.м по АДРЕСА_9 та нежилу будівлю
загальною площею 185,6 кв.м по АДРЕСА_1
Витребувати з незаконного володіння
товариства обмеженою відповідальністю
«Хелсі Фуд» на свою користь нежилу
будівлю загальною площею 292,8 кв.м по
вул. АДРЕСА_2 нежилу будівлю загальною
площею 924,7 кв.м по АДРЕСА_3 нежилу
будівлю загальною площею 103,8 кв.м по
вул. АДРЕСА_4, нежилу будівлю загальною
площею 24,1 кв.м по АДРЕСА_5 нежилу
будівлю загальною площею 315,0 кв.м по
АДРЕСА_6 нежилу будівлю загальною
площею 3533,4 кв.м АДРЕСА_7 та нежилу
будівлю загальною площею 874,6 кв.м по
АДРЕСА_8 Скасувати державну реєстрацію
права власності на вказані об'єкти
нерухомого майна, що належать ОСОБА_77
та ТОВ «Хелсі Фуд».

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачі не надали
суду належні докази існування їх права
власності на спірне майно.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Судом установлено, що рішенням зборів
засновників спілки (об'єднання)
громадян-співвласників майна
реорганізованого колективного
сільськогосподарського підприємства
«Потіївське» від 18 березня 2004 року на
підставі ст. 36 Конституції України та
Закону України «Про об'єднання
громадян» створено спілку громадян,
затверджено статут цієї спілки (далі -
Статут), який зареєстрований 22 березня
2004 року Потіївською сільською радою
(а. с. 89-94 т. 2).

14 березня 2005 року відбулися збори
співвласників майна КСП «Потіївське»,
на яких затверджено перелік майна, яке
передається групі співвласників
цілісним майновим комплексом, що
підтверджується доданими витягом з
протоколу № 1 від 14 березня 2005 року та
актом прийому-передачі майна
колишнього КСП «Потіївське» у спільну
часткову власність від 15 березня
2005 року, в якому зазначено перелік
цього майна (а. с. 19-22 т. 1).

Співвласники майна у кількості 34 осіб
отримали його в індивідуальну
власність, а 127 осіб передали майно у
користування ОСОБА_3

Рішенням загальних зборів спілки
громадян-співвласників майна
реорганізованого КСП «Потіївське»
(протокол № 7) від 02 липня 2008 року
задоволено заяву ОСОБА_78 та виділено
йому майно в натурі у кількості
91 найменування на загальну суму 651
919 грн., яке останній прийняв на
підставі акта прийому-передачі від 03
липня 2008 року (а. с. 95-100 т. 2).

Рішенням виконавчого комітету
Потіївської сільської ради «Про
визнання права власності на нежитлові
будівлі, що знаходиться на території
сільської ради і передані у власність
ОСОБА_78» від 09 липня 2008 року № 41 було
присвоєно поштову адресу і визнано
право власності на об'єкти нерухомого
майна за ОСОБА_78 (а. с. 32 т. 1).

Надалі, у 2008 році ОСОБА_78 вказане майно
було продано за договорами
купівлі-продажу ОСОБА_79, останній
відчужив спірне майно ОСОБА_77 Частину
спірного майна ОСОБА_78 відчужив
ОСОБА_80, яка відчужила це майно ТОВ
«Хелсі-Фуд».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, які не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 387 ЦК України передбачено право
власника витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, якала не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Тобто, право пред'явлення
віндикаційного позову належить
виключно власнику майна.

При цьому випадки витребування майна
власником від добросовісного набувача
обмежені й можуть мати місце за умови,
що майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно, поза
їх волею.

Враховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та
виходячи зі змісту п. 3
ч. 1 ст. 388 ЦК України, позивач
зобов'язаний довести наявність свого
права власності на майно, що вибуло з
його володіння чи володіння особи, якій
він передав майно, не з їхньої волі.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 20 вересня 2011 року було
задоволено позов ОСОБА_3 та визнано
недійсним рішення виконавчого
комітету Потіївської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області «Про визнання права власності
на нежитлові будівлі, що знаходяться на
території сільської ради і передані у
власність ОСОБА_78» від 09 липня 2008 року
№ 41.

Разом з тим, цим же рішенням ОСОБА_3
відмовлено у визнанні за ним права
власності на спірне майно, оскільки
належних доказів цієї обставини
ОСОБА_3 не надав (а. с. 30-31 т. 1).

Указом Президента України «Про заходи
щодо забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування
аграрного сектора економіки» від
29 січня 2001 року № 62/2001 передбачено
забезпечення недопущення порушень
майнових прав колишніх членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, у тому числі права
власності на паї, для чого, у тому числі
визнано за необхідне забезпечити
утворення комісій з організації
вирішення майнових питань, що
виникають у процесі реформування
аграрного сектора економіки, а також
здійснення заходів, передбачених
пунктом 1 цієї статті, із залученням до
їх складу колишніх членів колективних
сільськогосподарських підприємств,
працівників органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та
представників суб'єктів
господарювання, які було створено
внаслідок реорганізації чи на основі
майна, що належало ліквідованим
колективним сільськогосподарським
підприємствам.

На виконання зазначеного Указу наказом
міністерства аграрної політки України
від 14 березня 2001 року № 62 було
затверджено Порядок розподілу та
використання майна реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств (далі - Порядок).

Відповідно до п. 9 Порядку виділення зі
складу пайового фонду майна у натурі
окремим власникам чи групам власників
за їх бажанням у процесі вирішення
майнових питань здійснюється
підприємством-правонаступником
(користувачем) на підставі зборів
співвласників.

Частиною 5 п. 15 зазначеного Порядку
передбачено, що при виділенні майна в
натурі групі співвласників, які уклали
договір про спільне володіння,
користування та розпорядження майном,
співвласники передають підприємству
правонаступнику (користувачу) один
примірник цього договору і копію
рішення зборів співвласників про
виділення майна в натурі.
Підприємство-правонаступник одночасно
із підписанням акта
приймання-передавання майна робить
відмітки про виділення майна в натурі у
спільну часткову власність у
свідоцтвах цієї групи співвласників,
що засвідчується підписом керівника
підприємства та печаткою.

Свідоцтва з відмітками про виділення
майна в натурі у спільну часткову
власність, акт приймання-передавання
майна та договір про спільне володіння,
користування та розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій
власності, можуть бути підставою для
оформлення співвласниками прав
власності на зазначене майно в
установленому порядку.

Як зазначалося вище, 14 березня 2005 року
відбулися збори співвласників майна
КСП «Потіївське», на яких затверджено
перелік майна, яке передається групі
співвласників цілісним майновим
комплексом, що підтверджується
доданими витягом з протоколу № 1 від 14
березня 2005 року та актом
прийому-передачі майна колишнього КСП
«Потіївське» у спільну часткову
власність від 15 березня 2005
року, в якому зазначено перелік цього
майна. Однак, починаючи з 2005 року
зазначені особи не здійснили
оформлення свого права власності на
спірне майно у встановленому законом
порядку.

За таких обставин суди дійшли вірного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення
віндикаційного позову.

Судові рішення у справі ухвалені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, доводами
касаційної скарги не спростовані, тому
підстав для їх зміни чи скасування не
має.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко