Справа №
Провадження № 2/434/754/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Артемівський районний
суд м. Луганська у складі: головуючого
судді - Река А.С., при секретарі - Малько
А.О., розглянувши у попередньому
судовому засіданні в залі суду в місті
Луганську цивільну справу за позовом
Прокурора Артемівського району м.
Луганська в інтересах держави в особі
Олександрівської міської ради до
ОСОБА_1 про внесення змін до договору
оренди землі,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року прокурор
Артемівського району м. Луганська в
інтересах держави в особі
Олександрівської міської ради
звернувся до суду з дійсним позовом. В
обґрунтування позову посилався на те,
що рішенням виконавчого комітету
Олександрівської міської ради від
30.08.2002 року № 46/6, ОСОБА_1 була передана в
оренду земельна ділянка загальною
площею 0,0383 Га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 б/н, терміном на 49
років для будівництва та розміщення
магазину. 16.09.2002 року між
Олександрівською міською радою та
ОСОБА_1 укладено договір оренди
зазначеної земельної ділянки.
Посилаючись на зміни діючого
законодавства і з метою приведення
вказаного договору оренди у
відповідність до них, просить суд
внести зміни до договору оренди землі
від 16.09.2002 року, державна реєстрація від
25.12.2003 року № 61, а саме: п.2.2 «Орендна
плата» розділу 2 вказаного договору у
новій редакції: « 2.2. Річна орендна
плата встановлюється у розмірі
земельного податку із застосуванням до
нього договірного коефіцієнту 3».

В судовому засіданні прокурор Чекер
Я.В. підтримав заявлені вимоги. Не
заперечував проти розгляду справи у
попередньому судовому засіданні.

Представник Олександрівської міської
ради в судове засідання не з'явився, про
час, дату та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, надав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності. Не заперечував проти
розгляду справи у попередньому
судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності. Не
заперечував проти розгляду справи у
попередньому судовому засіданні.
Позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, вважає позов обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Луганської
міської ради від 30.08.2002 року № 46/6,
ОСОБА_1 надана в оренду земельна
ділянка загальною площею 0,0383 Га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 б/н,
терміном на 49 років для будівництва та
розміщення магазину.

16.09.2002 року між виконавчим комітетом
Олександрівської міської ради та
ОСОБА_1 укладено договір оренди землі
(далі - «Договір»), згідно якого,
Виконавчий комітет Олександрівської
міської ради був зобов'язаний передати
ОСОБА_1 земельну ділянку, визначену у
рішенні № 46/6 від 30.08.2002 року, а ОСОБА_1
прийняти її в оренду на умовах,
визначених договором. Договір
зареєстрований у книзі записів
державної реєстрації договорі оренди
землі за № 61 від 25.12.2003 року.

Позивач посилається на те, що
податковим кодексом України, який
набув чинності 01.01.2011 року, зокрема,
встановлено, що плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності (підпункту 14.1.147. пункту 14.1.
статті 14), а орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності - обов'язковий платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою
(підпункт 14.1.136. пункту 14.1. статті 14).

Таким чином між сторонами склалися
правовідносини, щодо володіння і
користування земельною ділянкою, що
регулюються нормами Земельного
Кодексу України, Податковим кодексом
України, Цивільним Кодексом України,
Законами України «Про оренду землі»,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів (крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів
відповідні органи виконавчої влади.

За змістом ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин є
виключною компетенцією міської ради.

01.01.2011 року набув чинності Податковий
кодекс України (надалі - Кодекс), яким
змінено деякі положення щодо орендної
плати за землю:

пунктом 288.5 статті 288 Кодексу, Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 3
червня 2008 року N 309-УІ, яким внесено
зміни до частин четвертої та п'ятої
статті 21 Закону України «Про оренду
землі», встановлено, що розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою трикратного розміру
земельного податку та не може
перевищувати 12 відсотків нормативної
грошової оцінки.

Відповідно до ст. 274 Податкового
кодексу України ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки.

Отже, розмір орендної плати
розраховується наступним чином: розмір
земельного податку за земельну ділянку
х 3 (договірний коефіцієнт).

Відповідно до статті 290 Податкового
кодексу України, плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Кодексу,
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу. Частиною 287.5
статті 287 Кодексу встановлено, що
податок фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. п. 1.1 ст. 129 Кодексу
України, після закінчення встановлених
цим Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Згідно п. 4 ст. 129 Кодексу, пеня,
визначена підпунктом 119.1.1 пункту 129.1
цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу
України визначено, що сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
зазначено про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Зміст договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади АР Крим, органу місцевого
самоврядування, обов'язкового для
сторін договору має відповідати цьому
акту (стаття 648 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України
передбачено, що ціна у договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної виконавчої влади або
місцевого самоврядування. При цьому
зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках, і на
умовах, встановлених договором або
законом.

Статтями 759,762 ЦК України встановлено,
що законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди), і договором або
законом можуть бути встановлено
періодичний перегляд, зміну
(індексацію) розміру плати за
користування майном.

Відповідно до статті 792 ЦК України,
відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.
Про це зазначено і в статті 93
Земельного кодексу України.

Згідно статті 15 Закону України «Про
оренду землі», орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із істотних умов договору
оренди землі.

За ст. 654 Цивільного кодексу України,
зміна або розірвання договору
вчинюється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту. Вказана
позиція підтверджується судовою
практикою, зокрема постановою
Верховного суду України від 06.12.2010 по
справі №2-1/10068-2008.

Відповідно до ст. 651 ЦК України , ст. 30
Закону України «Про оренду землі»
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі недосягнення згоди
щодо зміни умов договору оренди землі
спір вирішується в судовому порядку.

Таким чином, однією із істотних умов
договору оренди землі є орендна
плата, після досягнення сторонами
домовленості з питань істотних умов,
підписання договору оренди та його
реєстрації він набуває чинності та
може бути змінений лише за взаємною
згодою сторін , у разі недосягнення
такої згоди спір вирішується у
судовому порядку.

Суд вважає, що у зв'язку з законодавчою
зміною річного розміру орендної плати
за землю виникла необхідність у
приведенні спірного договору у
відповідність з вимогами
податкового законодавства, проти чого
ухиляється відповідач, тому дане
питання має бути вирішено у судовому
порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов
прокурора Артемівського району м.
Луганська є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 632, 651, 654, 759, 762 ЦК України,
Законом України «Про оренду землі», п. 4
ст. 129 , п. п. 1.1 ст. 129, п.п.119.1.1 п.129.1 ст.129,
п.288.5 ст. 288, п. 286.5 ст. 286 Податкового
Кодексу України, ст. 93 Земельного
кодексу України, ст.144 Конституції
України, ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Прокурора Артемівського району
міста Луганська - задовольнити.

Внести зміни до договору оренди землі
від 16.09.2002 року, державна реєстрація від
25.12.2003 року № 61, укладеного з ОСОБА_1,
щодо земельної ділянки загальною
площею 0,0383 Га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, б/н, терміном на 49
років для будівництва та розміщення
магазину, а саме:

- п. п. 2.2. «Орендна плата» розділу 2
вказаного договору у новій редакції: «
2.2. Річна орендна плата встановлюється
у розмірі земельного податку із
застосуванням до нього договірного
коефіцієнту 3».

Датою внесення змін до договору оренди
землі від 16.09.2002 року, державна
реєстрація від 25.12.2003 року № 61 зі
змінами до нього вважати дату набрання
чинності рішенням суду.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строк на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області шляхом подання
через Артемівський районний суду м.
Луганська у десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Повний текст рішення складено та
підписано 31.01.2014 року

Суддя

А.С. Река