АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/4741/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Леонтюк
Л.К. Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.А.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на утримання дитини, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 18 лютого 2014
року,

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено, шлюб розірвано.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі ј частини всіх
його видів заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімум для
дитини відповідного віку, починаючи з
22.01.2014 року до досягнення донькою
повноліття та судові витрати у розмірі
243,60 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 09
листопада 2007 року. Шлюб зареєстровано
Лiвобережним відділом реєстрації
шлюбів м.Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис про
одруження № 2515. Від шлюбу сторони мають
неповнолітню доньку: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що сторони не
мають наміру на примирення, стосунки
між подружжям погіршились, спільного
господарства не ведуть, відповідач не
надає матеріальної допомоги на
утримання доньки.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав, просив
задовольнити, з підстав викладених в
ній. Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду
із заявою про розгляд справи за її
відсутності. ( а.с.35)

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, осіб які приймали
участь в судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2007
року. Від шлюбу вони мають неповнолітню
доньку: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
зазначені позивачем обставини для
задоволення позову мають місце, на час
постановлення рішення суду відповідач
не заперечував щодо розірвання шлюбу,
їх шлюб мав формальний характер,
миритися сторони не бажали, майновий
спір відсутній.

Відповідно до ст. 112 СК України
передбачено, що суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у
п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", суди повинні
уникати формалізму при вирішенні
позовів про розірвання шлюбу, повно та
всебічно з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, враховувати
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя, забезпечувати участь у
судовому засіданні, як правило, обох
сторін, вживати заходів до примирення
подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК
України вжиття судом заходів щодо
примирення подружжя застосовується у
випадку відсутності згоди одного з них
на розірвання шлюбу за ініціативою
однієї зі сторін або суду у формі
відкладення розгляду справи слуханням
та надання сторонам строку на
примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам
слід використовувати надану законом
можливість відкласти розгляд справи
для примирення подружжя, особливо за
наявності неповнолітніх дітей. При
визначенні строку на примирення суд
заслуховує думку сторін та враховує
конкретні обставини справи. Якщо після
закінчення призначеного судом строку
примирення подружжя не відбулося і
хоча б один з них наполягає на
припиненні шлюбу, суд вирішує справу по
суті.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Згідно з ст. 181 СК України, кошти на
утримання неповнолітніх дітей із
батьків стягується у частці від доходу
і (або) натуральній формі.

Вирішуючи позов в частині стягнення з
відповідача на користь позивача в
розмірі ј частини всіх видів
заробітку, суд виходив з того, що
відповідач не надає постійної
матеріальної допомоги на утримання
дитини.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок ґрунтується на вимогах
закону, підтверджується матеріалами
справи. Доказів того, що відповідач
надає постійну матеріальну допомогу
позивачу на утримання дитини матеріали
справи не містять.

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла виснову, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
розмір судового збору стягнуто у
відповідності до ст. 88 ЦПК України та
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 18 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: