Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого судді - Штих Т.В.

секретаря -
Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в міста Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «
Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» третя особа
Харківська міська рада про захист прав
споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовом до Комунального
підприємства « Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» про захист
прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на ті обставини, що вона у
серпні 2010 року замовила у відповідача
надання послуг з оформлення права
власності та виготовлення технічних
паспортів на нежитлові будівлі.
Позивачка зазначає, що Розпорядженням
Харківського міського голови № 2994 від
18 жовтня 2010 оку було вирішено видати їй
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення, однак як вона
зазначає, це розпорядження до цього
часу не виконане. Позивачка просить
зобов'язати відповідача повернути
наданий нею пакет документів для
оформлення прав власності на об'єкти
нерухомого майна та реєстрацію таких
прав на нежитлові приміщення 14-го
поверху НОМЕР_1 загальною площею 33,4
кв.м, 9 поверху № 26 загальною площею 33,7
кв.м, 14-го поверху НОМЕР_2 загальною
площею 62,4 кв.м, які знаходяться в
нежиловій будівлі літ.»А-16» по АДРЕСА_1,
зобов'язати відповідача виготовити три
технічні паспорти на вказані вище
приміщення та стягнути на її користь
суму за ненадані послуги у розмірі 959,25
гривен та неустойку у розмірі 17374
гривни, а також витребувати перелік
осіб, яким зареєстровано чи
перереєстровано право власності на
нежитлові приміщення у вказаній
будівлі у період з 17.10.2010 по 31.12.2012 роки.

Ухвалою від 23 січня 2013 року до
справи в якості третьої особи залучена
Харківська міська рада, так як з
відповідним клопотанням звернувся
представник ХМР.

В судовому засіданні позивачка
наполягала на задоволенні позовних
вимог, просила суд їх задовольнити,
зазначила, що відповідач порушує її
права.

Представник відповідача визнала
факт несвоєчасності виготовлення
відповідних документів, проте
повідомила суд, що дані наслідки
настали не з вини відповідача.

Представник третьої особи
зазначив про відсутність вини з боку
відповідача на надав докази цього.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та докази,
надані сторонами в обґрунтування вимог
та заперечень на позовні вимоги, дійшов
наступного.

Під час судового розгляду судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

17 серпня 2010 року позивачка замовила у
відповідача надання послуг з
оформлення права власності та
виготовлення технічних паспортів на
нежитлові будівлі . Розпорядженням
Харківського міського голови № 2994 від
18 жовтня 2010 оку було вирішено видати їй
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення 14-го поверху
НОМЕР_1 загальною площею 33,4 кв.м, 9
поверху № 26 загальною площею 33,7 кв.м,
14-го поверху НОМЕР_2 загальною площею 62,4
кв.м, які знаходяться в нежиловій
будівлі літ.»А-16» по АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що позивачка на
зазначила населений пункт, де
знаходяться ці будівлі.

Після цього нею сплачені відповідні
кошти, про що свідчать надані до суду
квитанції.

Проте до встановленого терміну дані
послуги не надані.

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності, згідно з якими
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, а
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і вирішує справу на підставі
наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в
змагальній формі ініціативи та
активності осіб, які беруть участь у
справі.

Принцип змагальності забезпечує
повноту дослідження обставин даної
справи. Сторони зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони посилаються,я к
на підставу своїх вимог та заперечень,
і довести обставини, якими вони
обґрунтовують ці вимоги й заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані,на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко-і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь - які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власнику належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Основний Закон України (254к/96-ВР)
встановлює, що права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
головним обов'язком якої є їх
утвердження і забезпечення (частина 2
статті 3).

Конституційний Суд України в пункті 1
Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп у
справі за конституційним зверненням
громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших
громадян щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України
(справа за зверненнями жителів міста
Жовті Води) вирішив, що частину першу
статті 55 Конституції України треба
розуміти так, що кожному гарантується
захист прав і свобод у судовому
порядку. Суд не може відмовити у
правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод (пункт 1).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" №1952-ІV
від 01.07.2004р. обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на
нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних та
юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, а відповідно до ч.2 ст.
16 ЦК України одним із способів захисту
цивільного права є його визнання.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно відповідно до п. 10 додатку №1 до
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Мін'юсту
№7/5 від 07.02.2002р. є рішення судів,
третейських судів про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про встановлення факту права власності
на об'єкти нерухомого майна, про
передачу безхазяйного нерухомого
майна до комунальної власності.

Однак позивачка не надала до суду
доказів того, що вказані нежитлові
приміщення їй належать.

Відповідачем доведено, що відповідач
діє у відповідності до Регламенту
взаємодії виконавчих органів
Харківської міської ради та КП «
Харківське МіськБТІ» при реалізації
положень Закону України « Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
мано та їх обтяжень».

З листів наданих як позивачкою так і
представником відповідача та третьою
особою вбачається, що робота щодо
вказаних замовлень велась, проте в
зв'язку з порушенням кримінальної
справи щодо порушень чинного
законодавства при будівництві та
експлуатації комплексу офісу з
допоміжними приміщеннями по АДРЕСА_1 в
м. Харкові інвентарна справа та інші
документи були витребувані в
правоохоронні органи, а далі в
Харківську міську раду та зупинено
розгляд матеріалів фізичних та
юридичних осіб щодо видачі свідоцтв
про право власності на нежитлові
приміщення за вказаною адресою.

Позивачка не довела вини відповідача в
неналежності надання послуг.

Крім того позовні вимоги не є
конкретними, так як позивач взагалі
просить повернути « пакет документів»,
а які саме документи не зазначає. Та
просить суд перебрати на себе
повноваженні відповідних державних
органів та зобов'язати виготовити
технічні паспорти на нежитлові
приміщення, що є недопустимим, так як є
відповідна процедура виготовлення
технічних паспортів на нерухоме майно.

Не підлягає задоволенню позовна вимога
і щодо стягнення суми, так як робота
щодо виконання замовлення лише
зупинена, та продовжиться після
вирішення питань в кримінальному
провадженні та безоплатно проведена
бути не може.

Щодо позовної вимоги про витребування
даних про реєстрацію інших приміщень в
цій будівлі, суд вважає, що це виходить
за межі позовних вимог бо жодним чином
не стосується вимог позивачки по
спірним приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України « про захист прав
споживачів» ст..ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Комунального підприємства «
Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» третя особа
Харківська міська рада про захист прав
споживачів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
суму судового збору в розмірі 229 гривен
40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з моменту
проголошення через районний суд,
шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано
суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя :
Штих Т.В.