Справа № 194/2469/13-ц
Провадження № 2-п/194/1/14
У Х В А Л А

про залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення

16 січня 2014 року
Тернівський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді
- Корягіна В.О.

при секретарі
- Сафонової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Тернівки заяву
ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про
перегляд заочного рішення по справі за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про стягнення
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області від 11.11.2013 р. позовні вимоги
ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»
про стягнення моральної шкоди у зв'язку
з ушкодженням здоров'я на виробництві
задо волені частково та з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1
стягнута моральна шкода у зв'язку з
ушкодженням здоров'я у розмірі 6500 грн.,
а також на користь УДКСУ в м. Тернівка
стягнуто судовий збір у розмірі 229,40
грн.

Заявник ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»
звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, посилаючись
на те, що рішення Тернівського міського
суду отримали 21.11.2013 року. Оскільки не
доказано, не доведено та не встановлено
наявність факту спричинення моральної
шкоди відповідачем позивачу,
протиправність дій відповідача.
Позивач свідомо працював в шкідливих,
важких та небезпечних умовах праці.
Також позивач періодично проходив
медичні огляди і до 2013 р. визнавався
здоровим та придатним до виконання
трудових обов'язків. Просить суд
скасувати рішення Тернівського
міського суду від 11.11.2013 р. та
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Представник заявника - ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», просить суд
скасувати рішення Тернівського
міського суду від 11.11.2013 року та
призначити справу до розгляду в
загальному порядку, посилаючись на
заяву про перегляд, згідно доданої
заяви від 15.01.2014 р.

Позивач в судове засідання не з'явився
про час і місце судового засідання
повідомлений, однак подав заяву, в якій
просить розглянути справу за його
відсутності, тому суд вважає за
необхідне розглянути справу за його
відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали зазначеної вище
цивільної справи, суд вважає, що в
задоволенні заяви слід відмовити з
наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 232 ЦПК України, заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з`явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
справа була призначена до розгляду на
11.11.2013 р. і зв'язку з неявкою з неявкою
відповідача, якого належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
справи справу була розглянуто та судом
винесено заочне рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про стягнення
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві задо волені
частково та з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1
стягнута моральна шкода у зв'язку з
ушкодженням здоров'я у розмірі 6500 грн.,
а також на користь УДКСУ в м. Тернівка
стягнуто судовий збір у розмірі 229,40
грн.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом не можуть бути прийняті до уваги
твердження представника відповідача
про те, що його неявка була поважною,
оскільки він знаходився в Апеляційному
суді Дніпропетровської області, так як
відповідачем не надано жодних доказів
на підтвердження цього, тому судом було
винесено рішення саме з урахуванням
вимог ст. 224 ЦПК України.

Тобто посилання відповідача на те, що
він не зміг з'явитися в судове
засідання з поважних причин, тому суд
при ухваленні заочного рішення
обмежився лише доказами позивача, а
відповідач був позбавлений можливості
реалізувати свої процесуальні права та
взяти участь у змагальному процесі,
безпідставні.

Неявка відповідача, належним чином
повідомленого про час і місце судового
засідання та неповідомлення про
причини неявки давали суду право при
заочному розгляді справи обмежитися
доказами, наданими позивачем, що
відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Згідно ст. 13 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинило
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у Законі, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на
отримання матеріального забезпечення
та/або/ соціальних послуг.

Відповідно ЗУ «Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 р., що набрав
чинності 30.03.2007 р., відшкодовувати
робітнику моральну шкоду, завданою
втратою працездатності повинен
роботодавець, який не створив
безпечних умов праці.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини та
основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року
«Кечко проти України», у випадках, коли
з набуттям чинності певного закону,
його нормами призупиняється дія
положень закону, що був прийнятий
раніше, до спірних правовідносин
застосовується закон, що діяв на момент
виникнення у особи відповідного права.

Судом не можуть бути прийнятті до уваги
доводи відповідача про те, що при
укладенні трудового договору позивачу
були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Також судом не можуть бути прийнятті до
уваги доводи відповідача про те, що
позивачем не було надано висновок МСЕК
про наявність спричинення йому
моральної шкоди, оскільки в даному
випадку позивач звернувся до суду за
вирішенням виниклого спору й суд
правомочний самостійно встановити
факт заподіяння моральної шкоди
потерпілому. В судовому засіданні
наявність факту заподіяння моральної
шкоди потерпілому встановлено судом.
Згідно ст. 8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. У
відповідності зі ст. 22 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Згідно ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Інших будь-яких доказів які б
підтверджували незаконність та
необґрунтованість рішення суду
відповідачем не надавалось.

На підставі зазначеного, суд вважає, що
в задоволенні заяви ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про перегляд
заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209,231,232 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про
перегляд заочного рішення
Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 11.11.2013 р.
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про стягнення
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві залишити без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий