Ухвала

іменем україни

26 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
колективного підприємства «Трест
Донецькжитлобуд № 1» до ОСОБА_4, третя
особа - орган опіки та піклування
Калінінської районної у м. Донецьку
ради про виселення та стягнення
заборгованості за проживання у
гуртожитку; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до колективного підприємства
«Трест Донецькжитлобуд № 1» про
визнання рішення недійсним та
зобов'язання вчинити дії за
касаційними скаргами колективного
підприємства «Трест Донецькжитлобуд №
1» та ОСОБА_4 на рішення Калінінського
районного суду м. Донецька
від 11 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року комунальне
підприємство «Трест Донецькжитлобуд
№ 1» (далі - КП «Трест
«Донецькжитлобуд № 1») звернулось до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідачка з жовтня 2008 року
проживає у гуртожитку у кімнаті
АДРЕСА_1 без реєстрації, від проведення
якої відмовилась. Вказане житло їй було
надане на умовах найму житла з
урахуванням того, що вона проживала в
іншому гуртожитку, прописана у ньому та
який належить підприємству, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та
закритий у зв'язку з технічною
непридатністю для використання у
якості гуртожитку. Ордер на право
зайняття житлової площі не видавався,
вона не перебувала у трудових
відносинах з підприємством, проживає
разом з сином в окремій кімнаті, а тому
підстав для її вселення не було,
відповідачка порушує такими діями
право підприємства на розпорядження та
користування гуртожитком. Рішенням
Калінінського районного суду м.
Донецька від 27 жовтня 2010 року та від 30
серпня 2012 року з відповідачки стягнуто
заборгованість за проживання у
гуртожитку, але остання продовжує не
сплачувати витрати за проживання у
гуртожитку, внаслідок чого починаючи з
1 серпня 2012 року по 31 жовтня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 9 075 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив
стягнути з відповідачки на його
користь вказану заборгованість та
виселити останню з гуртожитку з
неповнолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого жилого
приміщення.

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним зустрічним позовом,
посилаючись на те, що рішенням КП
«Трест Донецькжитлобуд № 1» від 7
грудня 2011 року було підвищено плату за
койко-місце у кімнаті гуртожитку у
зв'язку зі зростанням вартості
житлово-комунальних послуг, оплати
праці обслуговуючого персоналу,
податку на землю. Згідно цього рішення
щомісячна сплата за проживання у
кімнаті з січня 2012 року склала 300 грн за
койко-місце та 900 грн за кімнату.
Зазначала, що дана кімната розрахована
для проживання трьох осіб. Норма
житлової площі у гуртожитку на одну
людину відповідно до п. 12 постанови
Ради Міністрів УРСР «Про затвердження
Примірного положення про гуртожитки»
становить 6 кв. м, тобто кімната, яка
розрахована на проживання трьох осіб,
повинна бути площею не менше 18 кв. м.
Отже, згідно фактичного розміру площі
кімнати, яку вона займає з сином, має
сплачувати за два койко-місця. Крім
того, відповідач підвищив тарифи за
проживання у гуртожитку без узгодження
з органами виконавчої влади. Також, на
її думку, підвищення тарифів є
економічно необґрунтованим. Вважала,
що підприємство повинно проводити їй
щомісячне нарахування за одне
койко-місце. Крім того, підприємство
незаконно відключило її кімнату від
електропостачання, чим їй завдало
збитків.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила
визнати рішення КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» про підвищення
вартості койко-місця у кімнаті
гуртожитку недійсним, зобов'язати
відповідача провести перерахунок
заборгованість за період з 1 серпня 2012
року по 28 лютого 2013 року у
відповідності фактичному розміру
кімнати - за два койко-місця та поновити
електропостачання кімнати та у
подальшому не вчиняти дій щодо його
відключення.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 11 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги КП
«Трест Донецькжитлобуд № 1» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
КП «Трест Донецькжитлобуд № 1»
заборгованість за проживання у
гуртожитку у розмірі 9 075 грн та
судовий збір у розмірі 229 грн 40 коп., а
усього 9 304 грн 40 коп. Зобов'язано КП
«Трест Донецькжитлобуд № 1» поновити
електропостачання до кімнати АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» відмовлено. У
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про виселення та направити справу в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення в частині
стягнення заборгованості за
проживання у гуртожитку та відмови у
задоволенні зустрічного позову та
направити справу в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов КП «Трест
Донецькжитлобуд № 1» та відмовляючи у
виселенні ОСОБА_4 з неповнолітньою
дитиною й відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що ОСОБА_4 з дитиною
поселилась в гуртожитку не самовільно,
а в порядку переселення з іншого
гуртожитку, в якому проживала на
законних підставах. Стягуючи
заборгованість за проживання в
гуртожитку, суди вірно виходили із
встановлених тарифів на
житлово-комунальні послуги та рішення
підприємства про вартість для
проживання за койко-місце та окремої
кімнати, яке не оскаржено.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги колективного
підприємства «Трест Донецькжитлобуд №
1» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Калінінського районного
суду м. Донецька від 11 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник