Справа № 2-3090/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 лютого 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування
квартири, та зустрічну позовну заяву
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування, та після уточнення
своїх позовних вимог просить суд
визнати недійсним договір дарування
квартири від 04 лютого 1994 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (ОСОБА_2)
відповідно до умов якого ОСОБА_4
подарувала ОСОБА_5 (ОСОБА_2) квартиру
АДРЕСА_1.

В свою чергу ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2 та просить суд визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 від 04 лютого 1994 року,
посвідченого Білгород-Дністровською
міською державною нотаріальною
конторою 04.02.1994 року, реєстровий номер
2-582.

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_1
вимоги позовної заяви ОСОБА_1
підтримала, просить позов
задовольнити. Проти задоволення
зустрічної позовної заяви не
заперечувала.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явилася, причини
неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
з позовними вимогами первісного та
зустрічного позову не згодна, надала до
суду письмову заяву відповідно до якої
просить застосувати до позовних заяв
строки позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, ретельно
дослідивши докази, заслухавши
пояснення присутніх у судовому
засіданні ОСОБА_2, представника ОСОБА_1,
суд вважає, що первісний та зустрічний
позови не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
предметом спору у первісному та
зустрічному позовах є визнання
недійсним договору дарування квартири
АДРЕСА_1. Як вбачається із матеріалів
справи та підтверджується сторонами по
справі спірний договір дарування було
укладено 04 лютого 1994 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Із позовною заявою до ОСОБА_2 з приводу
спірної квартири ОСОБА_1 звернувся до
суду 15.05.2011 року. ОСОБА_3 зустрічна
позовна заява про визнання договору
дарування недійсним була подана до
суду лише 12.04.2013 року, тобто на час
звернення до суду з відповідними
позовами минуло більше 17 років з
моменту укладення спірного договору
дарування.

Відповідно до п. 5 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від
16.01.2003 року Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Оспорюваний договір дарування був
укладений у 1994 році, таким чином
правовідносини, які склалися між
сторонами регулюються ЦК 1963 р.

Так, відповідно до ст. 71 ЦК 1963 р.
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК 1963 р. перебіг
строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Ст . 80 ЦК 1963 р. встановлено, що
закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові. Якщо суд, арбітраж
або третейський суд визнає поважною
причину пропуску строку позовної
давності, порушене право підлягає
захистові.

Відповідно до ст. 75 ЦК 1963 р. позовна
давність застосовується судом,
арбітражем або третейським судом
незалежно від заяви сторін.

Позивачі за первісним і зустрічним
позовом не надали до суду жодних
доказів в підтвердження поважності
пропуску строків звернення до суду, що
є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог останніх.

На підставі викладеного, суд вважає
необхідним у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору дарування квартири,
та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання недійсним договору
дарування квартири - відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 80 ЦК Української
РСР 1963 р., ст.ст. 1, 15, 60, 213-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування квартири - відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування квартири
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10- денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: