У Х В А Л А

30 січня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В.,
Собослой Г.Г.,

при секретарі: Чейпеш С.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 11 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася зі
скаргою на дії старшого державного
виконавця районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції -
Шкорка С.М., якою просила: визнати
неправомірною відмову старшого
державного виконавця Шкорка С.М. у
відкритті виконавчого провадження за
ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20.06.2013
року у справі №308/5164/13-ц, визнати
неправомірною і скасувати постанову
старшого державного виконавця Шкорка
С.М. про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 21.10.2013
року, виконавче провадження №40305406 та
зобов'язати Районний відділ Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
відкрити виконавче провадження з
виконання ухвали Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 20.06.2013 року та від 20.06.2013
року у справі №308/5164/13-ц.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 04
листопада 2013 року скарга ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції -
Шкорка С.М. залишено без руху (а.с.12).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 11
листопада 2013 року скарга ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції -
Шкорка С.М. визнано неподаною та
повернуто заявнику (а.с.50).

Не погодившись із вказаними ухвалами
скаржником ОСОБА_1 подана апеляційна
скарга, якою просить ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 11 листопада
2013 року скасувати та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання про
відкриття провадження за скаргою,
створило перешкоди у доступі до
судочинства та порушило право заявника
на захист своїх прав.

В судове засідання сторони не
з'явились, про причини неявки не
повідомили, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно. Тому справа
розглянута у їх відсутності та без
фіксації судового процесу відповідно
до ст.197 ЦПК України та ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача та дослідивши
подані документи та матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується апеляційна скарга,
об'єктивно оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення
скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із того, що заявник не виконав
вимоги ухвали від 04 листопада 2013 року
про залишення її скарги без руху, а саме
не сплатив судовий збір за розгляд
скарги.

Однак, з таким висновком судді
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Законом України «Про судовий збір» від
08 липня 2011 року №3674-VI із змінами та
доповненнями, внесеними Законами
України, врегульовано правові засади
справляння судового збору, платників,
об'єкти та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Статтею 4 цього Закону визначені
розміри ставок судового збору, а також
вказано найменування документу і дії,
за які сплачується судовий збір. Сплата
судового збору за звернення до суду зі
скаргою на дії державного виконавця не
передбачено. Наведений цією статтею
перелік заяв, скарг (дій), за подання
яких до суду або за вчинення яких судом
встановлено ставки судового збору, за
своїм змістом є вичерпним, а отже
сплата судового збору з інших заяв,
скарг що подаються до суду, не
зазначених у ч.2 ст.3, 4 цього Закону, не
передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою,
якою оскаржувала постанову старшого
державного виконавця районного
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції - Шкорка С.М. від
21.10.2013 року. Вказану постанову винесено
щодо виконавчого провадження у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання трудового договору недійсним
та стягнення заборгованості по
заробітній платі, лікарняними та
компенсації за дні невикористаної
відпустки.

Судовий контроль за виконанням судових
рішень встановлений у розділі VIІ ЦПК
України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Враховуючи, що провадження з виконання
судових рішень є завершальною і
невід'ємною частиною (стадією) судового
провадження у справі, в якій
провадження за скаргою не
відкривається, а також те, що за подання
позовної заяви сплачено відповідний
судовий збір, а ні розділом VIІ ЦПК
України, ні Законом України «Про
судовий збір» не передбачено розмір
сплати судового збору за подання
скарги на рішення, дії або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, то за подання скарги
судовий збір не сплачується.

Залишаючи скаргу без руху та
повертаючи її, суд на вищезазначені
вимоги Закону уваги не звернув та у
порушення вимог ст.121 ЦПК України,
повернув скаргу на дії старшого
державного виконавця у зв'язку з
несплатою судового збору.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

За таких підстав та враховуючи
вищевикладене, колегія суддів, дійшла
висновку, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання про
прийняття до розгляду справи,
оскаржену ухвалу, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі слід
скасувати і направити справу для
вирішення питання про призначення
скарги до розгляду у відповідності зі
ст.311 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209, 218, 303, 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,-
задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 11
листопада 2013 року, - скасувати.

Справу направити до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді