Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/675/14
Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.

Судді Кримська О.М.,

Дашковська А.В.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
кредитної спілки «Порада» про
стягнення грошових коштів (повернення
депозиту), -

В С Т А Н О В
И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що
22.09.2008 року між нею та відповідачем був
укладений депозитний договір №400
«Скарбниця», відповідно до якого
позивач передав КС «Порада» суму 4553
грн. 37 коп. строком на 12 місяців до 22.09.2009
року під 24% річних.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 07 липня 2010
року з КС «Поради» на користь ОСОБА_3
стягнуто депозитний вклад та
нараховані відсотки в сумі 5 646 грн. 15
коп..

Проте позивач вважає, що зазначеним
рішенням не враховано, що відповідно до
ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач має право, у разі порушення
умов договору, стягнути з виконавця
пеню у розмірі 3% вартості послуги за
кожний день прострочення.

Посилаючись на те, що станом на 02.09.2013
року відповідач гроші не повернув,
просила суд стягнути з відповідача на
її користь 42561 грн. 94 коп., яка
складається з 11 431грн. 60 коп. - вкладу та
нарахованих відсотків за користування
депозитними грошима, 668 грн. 13 коп. - 3%
річних за невиконання умов договору, 30
462 грн. 21 коп. пені, а також моральну
шкоду в сумі 60 000 грн., стягнення якої
обґрунтовувала фізичними та душевними
стражданнями, цинічним відношенням та
груповим характером порушення її прав.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 06 грудня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
ОСОБА_3 668 грн. 13 коп. в якості 3% річних та
пеню в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
держави судовий збір у сумі 229 грн. 40
коп..

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати частково, та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилась, надіслала на
адресу апеляційного суду телеграму, де
просить розглядати справу за її
відсутності.

Відповідач КС «Порада» у
відповідності до вимог ст.. 74, 76 ЦПК
України повідомлена про місце та час
судового розгляду, про що в матеріалах
справи містить поштове повідомлення
про вручення 21 січня 2014 року судової
повістки КС «Порада» .

Судова колегія вважає можливим
розглядати справу за відсутності
учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 22 вересня 2008 року
сторони уклали депозитний договір №400
«Скарбниця», за яким ОСОБА_3 поклала на
депозитний рахунок спілки кошти в
загальній сумі 4 553 грн. 37 коп. на строк
до 22 вересня 2009 року з виплатою 24%
річних (а.с.4).

В зв'язку з відмовою кредитної спілки
повернути вкладнику депозитний
рахунок по закінченню строку дії
договору судовим рішенням
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 07 липня 2010 року
належні до виплати кошти в загальній
сумі 5646 грн. 15 коп. були стягнути на
користь ОСОБА_3 (а.с.6).

Приймаючи до розгляду позов ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів, суд першої
інстанції на порушення вимог п. 2 ч. 2 ст.
122 ЦПК України не обговорив питання
щодо можливості повторного розгляду
вимог про стягнення депозитного вкладу
і нарахованих відсотків на загальну
суму 5646 грн. 15 коп., хоча в позовній
заяві міститься посилання на судове
рішення, що набрало законної сили, яким
вказані вимоги вже задоволені, і
рішення знаходиться на примусовому
виконанні (а.с. 6, 10).

Відповідно до п. 2 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на те, що є рішення суду з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав, оскаржуване рішення
суду в частині відмови у позові про
стягнення депозитного вкладу і
відсотків на загальну суму 5646 грн. 15
коп. на підставі п. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК
України підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі в цій
частині позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення нарахованих
процентів в період з 22 вересня 2009 року
по час звернення до суду, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що після закінчення строку дії
депозитного договору у відповідача
припинився обов'язок по нарахуванню та
виплаті позивачу процентів по
строкових вкладах незалежно від
виконання зобов'язання в частині
повернення самого вкладу.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Так, п. 2.4 Договору №400 передбачено, що
після закінчення строку дії договору
спілка ніяких нарахувань на вклад не
проводить (а.с.4).

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
пені за кожен день прострочення
повернення депозитного вкладу, розмір
якої згідно наданого розрахунку
становить 30 462 грн. 21 коп., та 60 000 грн.
моральної шкоди, позивач посилався на
п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист
прав споживачів», якою передбачено, що
у разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надати
послуги) згідно з договором, за кожен
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання зазначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі 3% від вартості роботи
(послуги), якщо інше не передбачено
законодавством.

Проте, до правовідносин між КС «Порада»
та ОСОБА_3, які виникли з приводу
депозитного договору, Закон України
«Про захист прав споживачів»
застосовується лише в частині,
неврегульованій нормами ЦК України та
іншими нормативно-правовими актами у
сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості
забезпечення виконання КС «Порада»
грошових зобов'язань за депозитним
договором від 22 вересня 2008 року його
умовами не передбачалася, то і правових
підстав для її стягнення суд не має.

А тому висновок суду щодо наявності
підстав для стягнення пені та
відповідно до ст.. 551 ЦК України
зменшення її розміру не відповідає
вимогам закону, а тому рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог про
стягнення пені.

Укладений між сторонами депозитний
договір не передбачає відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
кредитною спілкою строків повернення
депозитного вкладу, а тому
передбачених законом підстав для
стягнення з кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також не
має.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення з кредитної спілки грошових
коштів на підставі ст.625 ЦК України є
такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому вказана норма права не
обмежує права кредитора звернутися до
суду за захистом свого права, якщо
грошове зобов'язання не виконується й
після вирішення судом питання про
стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
ухваленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судового рішення про
стягнення заборгованості не припиняє
грошових зобов'язань кредитної спілки
та не виключає її відповідальності за
порушення строків розрахунків, тому
вимоги вкладника про нарахування трьох
процентів річних на суму
заборгованості на підставі ст. 625 ЦК
України являються обґрунтованими.

За таких обставин з кредитної спілки на
користь кредитора ОСОБА_3 на підставі
ч.2 ст.625 ЦПК України підлягають
стягненню 3% річних від простроченої
суми боргового зобов'язання на суму 5 646
грн. 15 коп. за період з 22 вересня 2009 року
до 02 вересня 2013 року, а всього за 1141 день
у сумі 668 грн. 13 коп..

Вимоги про стягнення інфляційних
нарахувань в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивачем не заявлялися, а тому
предметом даного спору вони не
являються.

Посилання в позовній заяві на те, що
складений сторонами 02.09.2013 року акт
звіряння рахунків (а.с.3) слід вважати
додатковими умовами до договору -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК
України договір банківського вкладу, в
якому вкладником є фізична особа, є
публічним договором (ст. 633 цього
Кодексу).

Відповідно ж до ч.2 ст. 633 ЦК України
умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч. 6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч. 2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Викладене свідчить про те, що
оскаржуване рішення на підставі ст. ст.
309, 310 ЦПК України підлягає скасуванню,
провадження у справі в частині вимог
про стягнення депозитного вкладу з
відсотками на суму 5 646 грн. 15 коп. -
закриттю, в іншій частині позову - з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову і стягнення з
кредитної спілки на користь ОСОБА_3 3%
річних в порядку ст. 625 ЦК України на
загальну суму 668 грн. 13 коп. У
задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі ст.. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з кредитної спілки
«Порада» в дохід держави судовий збір у
розмірі 344грн.10 коп. ( 299,40 грн. за подачу
позову + 114,10 грн. за подачу апеляційної
скарги).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 310, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року скасувати.

Провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з
кредитної спілки «Порада» на користь
ОСОБА_3 депозитного вкладу з відсотками
на загальну суму 5 646 грн. 15 коп. закрити.

Стягнути з кредитної спілки «Порада»
на користь ОСОБА_3 668 грн. 13 коп. - 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання за період з 22
вересня 2009 року до 02 вересня 2013 року.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з кредитної спілки «Порада» в
дохід держави судовий збір у розмірі
344грн.10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: