Справа № 729/1335/13-ц Провадження №
22-ц/795/286/2014 Головуючий у I інстанції
-Булига Н. О. Доповідач - Шитченко Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бойко О.В., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника апелянта
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Бобровицького районного
суду від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до територіальної
громади в особі Бобровицької міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Бобровицького районного суду
від 18 грудня 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким повністю
задовольнити її позов.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції, вказуючи
на недобросовісність заволодіння
позивачем чужою річчю, необґрунтовано
послався на рішення виконкому
Бобровицької міськради від 19 квітня 1989
року яким ОСОБА_3 надавалось право на
тимчасове проживання в частині
спірного будинку, оскільки воно
втратило свою силу в зв'язку зі смертю
останньої.

Апелянт зазначає, що вона, з незалежних
від неї обставин, почала проживати в
північній частині будинку, яка
фактично їй не належить, та згідно
наданих дозволів відповідних органів
побудувала веранду та сарай саме на
вказаній частині. Стверджує, що,
проживаючи у північній частині
будинку, вважала її своєю частиною, яка
розташована з південної сторони.

В письмових запереченнях представник
відповідача, вважаючи апеляційну
скаргу необґрунтованою та
безпідставною, просить відхилити її, а
рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що, в
порушення вимог ст. 344 ЦК України,
позивачем не надано доказів, які б
підтверджували, що володіння чужою
річчю було добросовісним, отже
відсутня обов'язкова умова для
визнання права власності за
набувальною давністю - добросовісність
володіння.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам законодавства,
яким регулюються спірні
правовідносини.

Встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 20 лютого 1963 року
ОСОБА_2 була придбана 1/2 частина
житлового будинку та сарай, що
розташовані АДРЕСА_1 (а.с. 10-11). Цим же
договором між співвласниками (на той
час ОСОБА_2 та ОСОБА_4) був встановлений
порядок користування домоволодінням,
за яким позивачці виділено у
користування будівлі з південної
сторони. Рішенням виконкому
Бобровицької міської ради від 26
вересня 2013 року № 145 підтверджено зміну
адреси житлового будинку з АДРЕСА_1 на
АДРЕСА_2 (а.с. 26).

З довідки КП «Ніжинське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 09
вересня 2013 року вбачається, що станом
на 31 грудня 2012 року власниками
домоволодіння по АДРЕСА_2 були ОСОБА_2
(згідно договору купівлі-продажу від 20
лютого 1963 року) та ОСОБА_5 (згідно
договору купівлі-продажу від 06 червня
1969 року) (а.с. 9).

ОСОБА_5 померла 23 грудня 1984 року (а.с. 40).
Її син, ОСОБА_6, який отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43). Спадкова справа
після померлого ОСОБА_6 не заводилась.

Рішенням виконкому Бобровицької
міської ради від 19 квітня 1989 року
частину будинку, що пустує, АДРЕСА_2
було тимчасово виділено сім'ї ОСОБА_3,
яка складалась з трьох чоловік (а.с. 62).

Згідно повідомлення Бобровицького РС
УДМС України в Чернігівській області
від 20 листопада 2013 року ОСОБА_3 знята з
реєстрації місця проживання за адресою
АДРЕСА_2 в зв'язку зі смертю 06 січня 2007
року (а.с. 60). На даний час в цій частині
будинку мешкає без реєстрації дочка
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 з співмешканцем та
чотирма неповнолітніми дітьми (а.с. 59, 82,
83).

Позивач, посилаючись на приписи ст. 344
ЦК України, звернулась до суду з
позовом про визнання за нею за
набувальною давністю право власності
на 1/2 частину житлового будинку, яка
належала померлій ОСОБА_5, в зв'язку з
тим, що вона відкрито та безперервно
володіє вказаною частиною будинку з
грудня 1988 року.

Ч. 1 ст. 344 ЦК України визначено, що особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Таким чином, передумовою звернення до
суду з позовом про визнання права
власності за набувальною давністю є
наявність всіх істотних умов для даної
категорії справ. Суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку про те,
що позивачем не підтверджена належними
доказами добросовісність володіння
чужим майном.

Колегія суддів погоджується з
висловленими стороною відповідача
запереченнями про те, що сама ОСОБА_2
зазначила у позові ту обставину, що з
грудня 1988 року вона відкрито
заволоділа 1/2 частиною будинку, що
належала сім'ї ОСОБА_5, та почала
проживати в ній. Отже вбачається, що
позивачка, чітко розуміючи і
усвідомлюючи свої дії, самовільно
зайняла ще до прийняття виконкомом
Бобровицької міської ради рішення про
тимчасове надання ОСОБА_3 будинку по
АДРЕСА_2, в силу чого родина Маковій не
могла знати, в якій саме частині
будинку вони проживають і зайняла
відповідно до рішення виконкому ту
частину домоволодіння, в якій ніхто не
мешкав.

Посилання апелянта на те, що вона весь
час, проживаючи в північній частині
будинку, вважала її південною, є
безпідставними, оскільки договором
купівлі-продажу від 20 лютого 1963 року
між співвласниками було встановлено
порядок користування домоволодінням,
за яким ОСОБА_2 виділені у користування
дві кімнати, кухня, тамбур та сарай, які
розташовані з південної сторони.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення виконкому Бобровицької
міськради від 19 квітня 1989 року втратило
свою силу в зв'язку зі смертю ОСОБА_3, не
заслуговують на увагу апеляційного
суду, оскільки зазначеним рішенням
житлове приміщення АДРЕСА_2 тимчасово
надавалось ОСОБА_3 та її сім'ї, а саме
дочці ОСОБА_7 та сину ОСОБА_8 На даний
час в 1/2 частині будинку продовжує
проживати ОСОБА_7 разом зі своєю сім'єю,
а ОСОБА_8 зареєстрований за вказаною
адресою. Зазначене рішення виконкому
ОСОБА_2 жодним чином не оскаржувала, що
дає підстави вважати, що вона повністю
погодилась з ним.

Сукупність обставин справи приводить
апеляційний суд до переконання, що
оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
оцінка яких проведена у відповідності
до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду
від 18 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: