Справа № 750/3339/13-ц Провадження №
22-ц/795/116/2014 Головуючий у I інстанції
-Логвіна Т. В. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бойко О.В., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Ліквідатора
Відкритого акціонерного товариства
Банк "БІГ Енергія" Васільченка Юрія
Леонідовича на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 13
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства Банк "БІГ Енергія" про
стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

в апеляційній скарзі Ліквідатор ВАТ
Банк «БІГ Енергія» Васільченко Ю.Л.
просить скасувати рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 13.11.2013 року, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 до ВАТ Банк «БІГ Енергія»
про стягнення коштів, задоволено, та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що під
час ухвалення рішення судом були
неповно з»ясовані обставини, що мають
значення для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт в скарзі зазначає, що судом
першої інстанції справу було
розглянуто без присутності та
належного повідомлення відповідача по
справі, що є порушенням ст.ст. 158, 169, 191
ЦПК України, крім того судом не було
проведено заочний розгляд справи.

Судом неправильно застосовано норми
матеріального права, а саме ст.ст. 535, 625,
1212-1214 ЦК України, а також
необґрунтовано не застосовано
положення ст.ст. 85, 91-96 ЗУ «Про банки та
банківську діяльність» (в редакції до
22.09.2012 року), судом не враховано та не
дано належної оцінки тому, що банк не
повертає кошти позивачу по договору
банківського вкладу не безпідставно, а
по поважним причинам - у зв»язку з
проведенням ліквідаційної процедури
банку згідно із ЗУ «Про банки та
банківську діяльність».

Вказує, що після початку ліквідаційної
процедури за заявою позивача, щодо
визнання його кредитором від 19.03.2010
року, його включено до переліку вимог
кредиторів банку, акцептованих
ліквідатором. 29.04.2010 року ОСОБА_1
отримав через Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб 150 000,00 грн. в
порядку погашення зобов»язань по
договору банківського вкладу
укладеного з ВАТ Банк «БІГ Енергія».

Судом не надано належної оцінки
рішенню Деснянського районного суду м.
Чернігова від 31.03.2009 року, яким договір
банківського вкладу розірвано, та з ВАТ
Банк «БІГ Енергія» на користь ОСОБА_1
було стягнуто заборгованість по
договору вкладу, на підставі чого
відсотки не можуть бути стягнуті.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що між сторонами
31.01.2007 року було укладено договір №
707/07/056 (а.с. 5), згідно п.1.2. якого
позивачем на депозитний рахунок банку
був розміщений вклад терміном з 31.01.2007
року по 30.01.2009 року.

30.01.2009 року позивач звертався до
відповідача з заявою про видачу коштів
у зв'язку із закінченням строку дії
договору, але в порушення п. 2.1.5
договору по закінченню терміну його
дії сума вкладу та нараховані на вклад
відсотки за січень 2009 року у сумі 659794,90
грн. повернуті вкладнику не були, що є
порушенням п.п. 2.4.3, 5.3 договору.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 30.03.2009 року з ВАТ Банк
«БІГ Енергія» на користь ОСОБА_1 було
стягнуто кошти в сумі 659794,90 грн., але до
цього часу позивачем не отримано суму
вкладу та відсотки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що відповідач
безпідставно користується грошовими
коштами вкладу з 30.01.2009 року,
неправомірно не видає належні позивачу
кошти всупереч вимогам ст. 1068 ЦК
України і умовам договору, чим порушує
свої грошові зобов'язання, а тому з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути проценти по
банківському вкладу за прострочений
строк з 01.10.2010 року по 31.03.2013 року із
розрахунку 16,9% річних в сумі 278916, 09 грн.,
а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України
3 % річних в сумі 61116,89 грн. за період з
01.03. 2010 року по 31.03.2013 року та суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання в розмірі 82474,36 грн. за
період з 01.03.2010 року по 28.02.2013 року.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, оскільки судом першої інстанції
обставини справи з"ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України наслідками
прострочення боржником грошового
зобов»язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та 3 % не є
санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отримання компенсації від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, а дія мораторію
відповідно до ст. 85 ЗУ«Про банки та
банківську діяльність» на них не
розповсюджується, виходячи з
наведеного доводи апеляційної скарги
щодо проведення ліквідаційної
процедури банку та поважності причини
не повернення коштів позивачу по
договору банківського вкладу, є
безпідставними, та не можуть бути
підставою для скасування вірного по
суті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
місцевим судом справу було розглянуто
без присутності та належного
повідомлення відповідача по справі, що
є порушенням ст.ст. 158, 169, 191 ЦПК України,
крім того в порушення вимог ст. 224 ЦПК
України судом не було винесено заочне
рішення, не заслуговують на увагу суду,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи 28.10.2013 року (а.с. 77) судом
направлялась на адресу відповідача
судова повістка з зазначенням часу та
місця розгляду справи, яку
уповноважена особа ВАТ Банк «БІГ
Енергія» отримала 08.11.2013 року (а.с. 78), що
є належним повідомленням відповідача,
крім того необхідних умов проведення
заочного розгляду справи не
вбачається.

Доводи скарги щодо ненадання належної
оцінки рішенню Деснянського районного
суду м. Чернігова від 31.03.2009 року, яким
договір банківського вкладу розірвано,
та з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на користь
ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по
договору вкладу, на підставі чого
відсотки не можуть бути стягнуті, є
необґрунтованими, оскільки матеріали
справи містять копію рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 30.03.2009 року (а.с. 6-7), згідно
з яким з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на
користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти в
сумі 659794,90 грн. та судові витрати, а
договір банківського вкладу розірвано
не було, крім того п. 5.1. Договору
передбачає дію договору до повного
виконання Сторонами своїх зобов»язань.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду І інстанції
перевірено в межах доводів апеляційної
скарги, як це регламентовано ст. 303 ЦК
України.

Оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення,
яке відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ліквідатора
Відкритого акціонерного товариства
Банк "БІГ Енергія" Васільченка Юрія
Леонідовича відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: