У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ПАТ КБ
«Правекс-Банк», про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, поділ майна, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Київської області від 13 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом. Зазначала, що
в жовтні 1998 року вона вступила з
відповідачем у фактичні шлюбні
стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін
народився син. За спільні з
відповідачем кошти вони придбали
квартиру АДРЕСА_2, вартістю 91 417 грн 50
коп.; автопричіп вартістю 4 000 грн;
автомобіль «Шевроле-Каптива» вартістю
195 145 грн; парусну яхту «Ореанда»
вартістю 116 874 грн. У грудні 2007 року
сторони припинили фактичні шлюбні
відносини. Добровільно поділити
спільне майно вони не можуть у зв'язку з
чим ОСОБА_3 просила встановити факт
спільного проживання сторін однією
сім'єю з жовтня 1998 року по грудень 2007
року, визнати квартиру АДРЕСА_2
вартістю 500 000 грн, автопричіп ПФ 01
Фермер, вартістю 4 000 грн та автомобіль
«Шевроле Каптива» вартістю 195 145 грн,
грошові кошти внесені в рахунок
завдатку за парусну яхту «Ориана-21» у
розмірі 1 400 доларів США еквівалент 11 200
грн, спільним сумісним майном подружжя.
Поділити вказане майно, стягнувши з
відповідача на користь позивача
одноразово вартість Ѕ частини
квартири у розмірі 250 000 грн, 2 000 грн, - що
становить половину вартості
автопричіпа, 97 572 грн 5 коп. - половину
вартості автомобіля та 5 600 грн, що
становить половину коштів, внесених як
завдаток за яхту.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 19 лютого 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Встановлено факт спільного проживання
однією сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_4 з жовтня
1998 року по грудень 2007 року. Визнано
квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 листопада 2013 року,
рішення районного суду скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
Встановлено факт спільного поживання
однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1 січня
2004 року по грудень 2007 року. Визнано
автомобіль «Шевроле Каптива»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року
випуску та автопричіп ПФ 01 Фермер, 2006
року випуску, які зареєстровані на ім'я
ОСОБА_4 спільним сумісним майном ОСОБА_3
та ОСОБА_4 Поділено вказане майно між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Ѕ вартості
автопричіпу ПФ 01 Фермер, що становить 2
000 грн та Ѕ вартості автомобіля
«Шевроле Каптива», що становить 97 572 грн
5 коп., залишено автопричіп та
автомобіль у власності ОСОБА_4 У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить частково скасувати
оскаржуване судове рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, передати справу на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання квартири
спільною сумісною власністю та
відмовляючи у позові в цій частині, суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що починаючи з січня 2004 року на
правовідносини, які склались між
сторонами розповсюджується дія ст. 74 СК
України. Оскільки квартира була набута
відповідачем у 2003 року вона не може
бути визнана спільним сумісним майном
сторін.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 7 травня 2003 року
ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про власність» майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї,
є їх спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено письмовою угодою
між ними.

Майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, є їх спільною
частковою власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.
Розмір частки кожного визначається
ступенем його трудової участі (ч. 2 ст. 17
цього Закону).

Апеляційний суд, не зробивши ніякого
висновку щодо існування обставин
передбачених ст. 17 Закону України «Про
власність» (набуття майна внаслідок
спільної праці членів сім'ї), та
можливість вирішення спору на підставі
цієї норми, дійшов передчасного
висновку, що квартира не може бути
визнана спільною сумісною власністю.

Оскільки ОСОБА_3 в обґрунтування вимог
про визнання квартири спільним
сумісним майном посилалась на
проживання сторін на час її придбання
однією сім'єю, то суду належало
з'ясувати наявність між ними сімейних
стосунків та придбання майна саме
внаслідок спільної праці членів сім'ї.

При цьому не було враховано, що
обов'язок по встановленню фактичних
обставин і застосуванню норми права до
правовідносин, які виникли у зв'язку з
цим, покладено на суд. Підставою позову
є фактичні обставини, а не зазначена
позивачем норма права.

За таких обставин погодитись з
оскаржуваним рішенням апеляційного
суду неможливо.

Зазначені порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи, що
відповідно до ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду в частині відмови у
позові про визнання квартири спільною
сумісною власністю та її поділ і
направлення справи в цій частині на
новий розгляд до цього суду.

В іншій частині рішення апеляційного
суду ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 13 листопада 2013 року в
частині вирішення позову про визнання
квартири спільною сумісною власністю
та її поділ скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд до
цього суду.

В іншій частині рішення апеляційного
суду залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І.
Мартинюк М.І. Наумчук