Справа №473/4151/13-ц 30.01.2014 30.01.2014 31.01.2014
Справа № 22-ц/1490/447/14
Суддя першої інстанції Лузан
Суддя - доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Козаченка
В.І.,

суддів: Мурлигіної
О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі
Богуславській О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 11 грудня 2013
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором про надання банківських
послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 вересня 2013 року Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
про надання банківських послуг.

Свій позов обґрунтовував тим, що 1
грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2
був укладений договір про надання
банківських послуг, відповідно до
якого остання отримала кредитні кошти
у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Оскільки позичальник не виконує своїх
зобов'язань щодо погашення кредиту і
станом на 31 липня 2013 року утворилася
заборгованість на суму 25049.06 грн., яку
відповідачка добровільно
відмовляється погасити, то позивач
просив стягнути з неї цю
заборгованість.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено з
підстав пропуску позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просив
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'являти вимогу про
виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 1 грудня 2007 року
за заявою ОСОБА_2 було укладено
письмовий договір на видачу
кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на
кредитну картку з базовою процентною
ставкою 36% річних. Відповідачка
отримала кредитну картку № НОМЕР_1 і 3
грудня 2007 року на її ім'я було відкрито
картковий рахунок. Вона погодилася, що
ця заява разом з Умовами про надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складають між нею та Банком
договір про надання банківських послуг
(а.с.7).

Платіжна картка з кредитним лімітом
видається на строк, що не перевищує
двох років. Строк дії картки, виданої
відповідачці, закінчився 31 грудня 2009
року.

Останній платіж відповідачка
здійснила 20 жовтня 2008 року, частина
якого зарахована на погашення
процентів, а заборгованість по кредиту
виникла 2 травня 2008 року.

Станом на 31 липня 2013 року за
розрахунками Банку заборгованість по
кредиту складає: 6784.21 грн.
заборгованість за кредитом; 12728.97 грн.
заборгованість по процентам; 3866.88 пеня;
500 грн. (фіксована частина) і 1169 грн.
(складовані частина) штраф.

Згідно з Законом України «Про
банки та банківську діяльність»
комерційні банки самостійно
встановлюють умови надання кредиту.

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг (надалі - Умови),
встановлено, що для надання послуг банк
видає клієнту платіжну карту, що
зазначена в заяві. Належним чином
заповнена заява підписується Клієнтом,
і таким чином, Клієнт висловлює свою
згоду, що заява разом з Пам'яткою
клієнта, Умовами і правилами надання
банківських послуг та Тарифами складає
укладений договір про надання
банківських послуг Договір діє
протягом 12 місяців с моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично продовжується на той
же строк (п. 9.12 Умов) (а.с. 8-11).

Таким чином, встановлено, що Банк надав
відповідачці грошову банківську
споживчу позику, тобто грошовий
банківський споживчий кредит шляхом
кредитування за допомогою кредитної
картки.

Кредитна картка - це іменний (з
ідентифікатором власника) грошовий
оплатно-розрахунковий банківський
документ, який використовується для
надання споживчого кредиту.

Правилами користування платіжною
карткою (надалі - Правил), передбачено,
що погашення кредиту здійснюється
шляхом внесення коштів та зарахування
їх банком на картрахунок держателя
картки (п.п. 5.2 Правил).

Підпунктом 5.4 визначено строк
погашення по кредиту по платіжним
карткам без установленого
мінімального обов'язкового платежу,
зокрема;

- строк погашення процентів по
кредиту - щомісячно за попередній
місяць;

- строк погашення кредиту - в
повному обсязі, не пізніше останнього
дня місяця, зазначеного на платіжній
карті (в поле МОNТН ).

На платіжній картці у вказаному місці
зазначено строк дії картки, а саме «
12/09».

З огляду на зазначені правові
норми, Умови та Правила, а також
встановлені судом обставини, колегія
суддів вважає, що право пред'явлення
вимоги про виконання зобов'язання у
позивача виникло щодо повернення
процентів з дня останнього погашення
цих процентів (20 жовтня 2008 року), а для
повернення кредиту з дня останнього
місяця, визначеного на платіжній
картці, тобто з 31 грудня 2009 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідачка неналежно виконувала
свої зобов'язання за договором щодо
повернення суми кредиту, однак на
момент звернення Банку до суду, а саме
11 вересня 2013 року, з позовом про
стягнення заборгованості за вказаним
грошовим споживчим кредитом,
трирічний строк, в межах якого Банк
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, сплинув.

Про застосування позовної
давності в судовому засідання заявив
представник позивачки.

Колегія суддів не приймає до
уваги положення п.п. 5.12 Правил щодо
встановлення позовної давності
тривалістю 5 років, оскільки це є
порушенням вимог ст. 259 ЦК України,
нормами якої передбачена необхідність
укладення у письмовій формі договору
про збільшення позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та
клопотань щодо поважності причин
пропущення позовної давності, а також
не встановлені такі поважні причини й
при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
за Умовами дія зазначеного договору
лонгується щорічно на 12 місяців, якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки цивільний
закон визначає строки в межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права.

Строк виконання зобов'язання за
вказаним грошовим банківським
споживчим кредитом не визначено, а тому
перебіг позовної давності починається
від дня, коли у кредитора виникає право
пред'являти вимогу про виконання
зобов'язання.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК
України судова колегія перевірила
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги і не знайшла
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: