24.01.2014 року Московський районний
суд міста Харкова у складі:
головуючого-судді Задорожної А.М.
при секретарі - Тугайбей В.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа Московський
РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в
Харківській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зобов'язання зняти з реєстрації.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом в якому просить визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 та зняти його з
реєстрації за вказаною адресою. В
обґрунтування заявлених вимог вказали
на те, що відповідач є колишнім
чоловіком позивачки та батьком
позивача. В серпні 2009 року відповідач
залишив сім'ю та виїхав до іншого місця
проживання. Рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 28.03.2012
року шлюб між позивачкою та
відповідачем розірвано. Спірна
квартира належить на праві спільної
часткової власності позивачам.
Позивачі надали заяви про
розгляд справи без їх участі, позовні
вимоги підтримала повністю, просили
задовольнити. Проти прийняття заочного
рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду спору повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, заперечень проти позову
не надав.

Представник Московського РВ у
м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області просила прийняти рішення на
розсуд суду.

З огляду на це, враховуючи
відсутність заперечень з боку позивача
відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України,
судом постановлено ухвалу про заочний
розгляд справи.

Враховуючи, що розгляд справи
відбувся у відсутності сторін,
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи
суд задовольняє позов з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 по
праву спільної часткової власності на
підставі договору №1-1947 від 17.12.2010 року,
посвідченого державним нотаріусом 5-ї
Харківської державної нотаріальної
контори Лакізою І.В. належить ? частка
2-х кімнатної ізольованої квартири
АДРЕСА_1

Співвласником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору
дарування №1-1974 від 24.12.2010 року,
посвідченого державним нотаріусом 5-ї
Харківської державної нотаріальної
контори Лакізою І.В.

Згідно довідки в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Згідно рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 28.03.2012
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
розірвано.

Позивач ОСОБА_1 у позові вказує
на те, що відповідач з серпня 2009 року в
квартирі не проживає, речей своїх не
має, позивач змушений оплачувати за
нього комунальні послуги.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України, право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції
України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Таким чином, позивачі як
власники квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1
ст. 383 ЦК України мають право володіти,
користуватися та розпоряджатися
квартирою на власний розсуд,
використовувати її для власного
проживання, проживання членів своєї
сім'ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст.
41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК
України є непорушним і він не може бути
протиправно його позбавлена.

Відповідач є колишнім членом
сім'ї позивача, оскільки шлюб між ними
розірвано згідно рішення Московського
районного суду м. Харкова, договір
найму квартири між сторонами не
укладався.

Таким чином, права позивачів як
власників порушені і вони згідно ст. 391
ЦК України мають право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ними
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Щодо обраних позивачами
способів захисту порушеного права -
зняття відповідача з реєстрації за
вказаною адресою, то такі вимоги
охоплюються поняттям "усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпоряджання майном",
тобто ґрунтуються на законі, і будуть
достатніми для повного захисту права
позивачів.

Таким чином, суд задовольняє
вимоги позивачів про зняття ОСОБА_3 з
реєстрації за вказаною адресою.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 209,212-215, 223, 224-226, 228, 233,
294-296 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
зняти його з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії. У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
А.Н. Задорожна