Справа № 204/5103/13-ц
Провадження № 2/204/192/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої - судді
Дубіжанської
Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа Третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивачка звернулася до
суду з позовом в якому просила суд
винести рішення, яким визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтуванні позовних вимог позивач
посилається на те, що ОСОБА_2 на
підставі договору про розподіл
спадкового майна, посвідченого Третьою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 13 травня 2008 року,
за реєстровим №2-1670, свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Третьою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою 13
травня 2008 року за реєстровим №2-1663, та
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Третьою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 13 травня 2008 року
за реєстровим №2-1666 - належала ? частина
квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
померла. Після її смерті відкрилась
спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1.
24 липня 1987 року ОСОБА_2 за своє життя
склала заповіт на все належне їй майно,
посвідчений державним нотаріусом
Пологівської державної нотаріальної
контори Лютою Л.М., який був
зареєстрований за №1890, на ім'я ОСОБА_1.
У відповідний строк, 05 липня 2007 року
позивачка подала заяву про прийняття
спадщини, після померлої ОСОБА_2 до
Третьої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Після спливу
шестимісячного строку ОСОБА_1
звернулася до третьої ДДНК про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Але державний нотаріус
Демуш Є.В. виніс постанову, відповідно
до якої відмовила у видачі свідоцтва на
спадщину, посилаючись на те, що
позивачкою не наданий
правовстановлюючий документ на ?
частину спадкового майна, а саме:
свідоцтво про право власності на житло,
видане Держпідприємством по
перевезенню вантажів та пасажирів
Придніпровської залізниці від 15
березня 1995 року, зареєстрованого в КП
«ДМБТІ» за № 30п-38, реєстровий №2209731.
Обставини склалися таким чином, що
правовстановлюючий документ на
квартиру АДРЕСА_1 - було втрачено. У
зв`язку з чим, позивачка вимушений
звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, але надала до суду заяву про
розгляд справи в її відсутність,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином про день та час судового
засідання, причин неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, сповіщався
належним чином про день та час слухання
справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1, належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 Після
його смерті ОСОБА_2 на підставі
договору про розподіл спадкового
майна, посвідченого Третьою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 13 травня 2008 року
за реєстровим №2-1670 (а.с.15), та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого Третьою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою 13
травня 2008 року з реєстровим №2-1663 (а.с.16),
отримала у спадщину 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Оскільки ОСОБА_2 після смерті свого
чоловіка отримала у спадщину 1/2 частину
спірної квартири, а інша частина вже
була у неї у власності, то після
отримання спадщини квартира АДРЕСА_1,
стала повністю належати на праві
власності ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про смерть від
26 квітня 2012 року, НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла
(а.с.8). Після її смерті відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1222 ЦК України за
заповітом можуть бути юридичні особи
та інші учасники цивільних відносин.

Відповідно до 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Під час життя ОСОБА_2 залишила заповіт
на ім'я ОСОБА_1, який посвідчений
державним нотаріусом Пологівської
державної нотаріальної контори Лютою
Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №1890
(а.с.9), у зв`язку з чим, позивачка
звернулася до Третьої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом. Але державний нотаріус
Демуш Є.В. виніс постанову, відповідно
до якої відмовила у видачі свідоцтва на
спадщину, посилаючись на те, що
позивачкою не був наданий
правовстановлюючий документ на ?
частину спадкового майна, а саме:
свідоцтво про право власності на житло,
видане Держпідприємством по
перевезенню вантажів та пасажирів
Придніпровської залізниці від 15
березня 1995 року, зареєстрованого в КП
«ДМБТІ» (а.с.7).

Як зазначає позивачка,
правовстановлюючий документ на
квартиру АДРЕСА_1 - було втрачено.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до листа № 81-Пр від 19 грудня
2007 року Державного підприємства
«Дніпропетровська залізниця»
Дніпропетровської дирекції
залізничних перевезень
підтверджується факт приватизації в 1995
році квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 (а.с.20), що підтверджується
копією розпорядження органу
приватизації № 2413 від 14 березня 1995 року
(а.с.21) та копією заяви від 06 березня 1995
року (а.с.22).

Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину, особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже за таких обставин, суд вважає за
можливе визнати, за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 357, 392, 1216, 1218, 1222, 1233 ЦК України, ст. ст.
10, 57- 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа Третя дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
47,0 кв.м, житловою 29,3 кв.м, яка
зкладається з: 1-а кімната, 2-а кімната,
кухня, вбиральня, ванна кімната,
коридор, комора, вбудована шафа.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.О. Дубіжанська