Справа № 499/1844/13-ц
У Х В А Л А

іменем України

"04" лютого 2014 р.
смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду
Одеської області Погорєлов І.В. при
секретарі Іваницькій І.Р.,розглянувши
подання державного виконавця
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Одеської області Ковальчук І.В.
про заборону виїзду за кордон,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Одеської області Ковальчук І.В.
(далі -заявник) звернулася до
Іванівського районного суду Одеської
області із поданням про заборону
виїзду за кордон ОСОБА_2 з посиланням
на наступні обставини.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист № 1527/9053/12
від 02.11.2012 року виданий Суворовським
районним судом м.Одеси 27.12.2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 10 000
гривень, а також моральної шкоди у
розмірі 5 000 гривень.

25.01.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження і направлено
сторонам виконавчого провадження.

Станом на 02.12.2013 р. боржником не
виконано вимоги виконавчого документу
у строк наданий для добровільного
виконання.

Враховуючи той факт, що забезпечення
виконання рішення суду застосовується
як гарантія задоволення законних вимог
стягувача, з метою упередження
злочинного наміру ОСОБА_2щодо
навмисного ухилення від виконання
рішення суду шляхом виїзду за кордон
заявник у своєму поданні просить
вирішити питання щодо заборони виїзду
за межі України ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1.

Заявниця у судове засідання не
зявилася, просила справу слухати у її
відсутінсть.

Суд вбачає можливим розгляд справи у
відсутність заявника, оскільки участь
представника заявника не є
обов`язковою, що передбачено ч.2 ст.377-1
ЦПК України.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить, що
вказане подання задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника -фізичної особи або керівника
боржника -юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З даного подання вбачається що воно
подано за підписом державного
виконавця без погодження начальника
відділу державної виконавчої служби,
що є порушенням вимог 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України.

Згідно статті 21 Конституції України,
усі люди є вільними і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

За змістом статті 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-IV
свобода пересування обмежується щодо:
осіб, до яких відповідно до
процесуального законодавства
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб,
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження»державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У своєму поданні державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Одеської області Ковальчук
І.В. зазначила, що станом на 02.12.2013 р.
боржником не виконано вимоги
виконавчого документу у строк наданий
для добровільного виконання, до
зазначеного подання долучено лише
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження та копія
виконавчого листа.

Проте, жодного належного та
допустимого доказу, передбаченого ст.
58, 59 ЦПК України, який би мав відношення
до подання державного виконавця, та
який би підтверджував факт того, що
ОСОБА_2 ухиляється від добровільного
виконання своїх зобов'язань та може
виїхати за межі України суду не
надано. Вказані матеріали не містять
відомостей про те, що боржник був
повідомлений про добровільне
виконання вказаного рішення суду, про
перевірку державним виконавцем факту
отримання боржником копії постанови
про відкриття виконавчого провадження,
а також про вчинення державним
виконавцем дій, спрямованих на
добровільне виконання рішення суду у
встановлений постановою строк,
доказів, на підтвердження цих обставин
державним виконавцем не надано.

Крім того не надано відомостей щодо
перевірки державним виконавцем
належності боржнику рухомого та
нерухомого майна на праві власності, на
яке можливо було б звернути стягнення,
оскільки обмеження виїзду за кордон, на
думку суду є крайньою мірою,
спрямованою на забезпечення виконання
рішення суду, оскільки вказана міра
обмежуватиме конституційно закріплені
права громадянина.

Зважаючи на те, що норми Конституції
України є нормами прямої дії, з
урахуванням того, що заявником не
надано доказів, які свідчать про
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, суд вважає, що
встановлення обмеження у праві виїзду
для громадянина ОСОБА_2 є прямим та
грубим порушенням його конституційних
прав та свобод. За таких обставин,
підстав для задоволення даного подання
не вбачається.

Керуючись статтею 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного
виконавця державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Одеської області Ковальчук І.В.
про заборону виїзду за кордон ОСОБА_2
-відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання через Іванівський
районний суд Одеської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення, а у
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. В. Погорєлов