Справа № 2-293/10 Головуючий у І
інстанції Очківський В.М. Провадження
№ 22-ц/780/726/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Микитенко
Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 07 вересня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ТОВ «Продекс» про стягнення
грошових коштів,

в с т а н о в и л
а :

У вересні 2009 року позивач
пред»явив в суді позов до ОСОБА_3
посилаючись на те, що 20 січня 2005 року
останній взяв у позивача в борг 300000
гривень і зобов»язувався повернути
через два роки в березні 2007 року. У разі
неповернення боргу у строк зазначений
у розписці, стягнення проводиться на
частину статутного капіталу ТОВ
«Продекс», яка належить ОСОБА_3
оскільки ОСОБА_3 не повернув кошти,
позивач просив суд стягнути з нього
борг з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення в сумі 449988, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, що становить 210342
грн., а всього 471020 грн.

В жовтні 2009 року позивач збільшив
позовні вимоги і просив стягнути з
відповідача ОСОБА_3 борг з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення 723567 грн. і три
відсотки річних у розмірі 37242 грн.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 березня 2010 року у зв»язку зі
смертю відповідача залучено його
правонаступника ОСОБА_1. (а.с. 36)

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 вересня 2010 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за
договором позики 225000 грн. основного
боргу, 149998 грн. інфляційних збитків, 21032
грн. - 3% річних та судові витрати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до боргової розписки від 20
січня 2005 року позивач надав, а ОСОБА_3
отримав в борг грошові кошти у розмірі
60000 доларів США в гривневому
еквіваленті, які зобов»язався
повернути із нарахуванням 1% в місяць
протягом двох років з виплатою 2000
доларів США щомісячно до 01 березня 2006
року, а решту частинами до 01 березня 2007
року. В разі невиконання зобов»язання,
до позикодавця в рахунок погашення
боргу переходить належна боржнику
частка в статутному фонді ТОВ
«Продекс» з виділенням ОСОБА_3 50% частки
даного фонду.

01 лютого 2005 року державним
реєстратором проведено державну
реєстрацію статуту ТОВ «Продекс» у
новій редакції, за яким ОСОБА_3 як
засновник товариства, бере участь у
формуванні статутного фонду за
рахунок внесків у розмірі 50%, що
становить 75 тис.грн. і дорівнює 50%
голосів у загальних зборах учасників.
Тобто з 1 лютого 2005 року договір позики
вступив в силу та підлягав виконанню.

ОСОБА_3 борг не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем
майна стала ОСОБА_1

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідно до ст. 1216 ЦК України
ОСОБА_1 є спадкоємцем як прав та
обов»язків спадкодавця ОСОБА_3, а тому
має повернути борг.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд прийшов до
них на підставі не повно встановлених
обставини, що мають значення для
справи, внаслідок чого не правильно
визначив правовідносини і застосував
норми матеріального права.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Позикові правовідносини допускають
правонаступництво.

Разом із тим, при вирішенні спору
суд мав виходити з того, що відповідно
до положень ч.2,3 ст. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред»явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від строку
настання вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і
не міг знати про відкриття спадщини,
він має право пред»явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Тобто, виходячи із наведених норм,
недодержання кредиторами зазначених
строків тягне за собою погашення
належних їм прав вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 в своїй заяві суду від
23.12.2009 року зазначив, що йому про смерть
ОСОБА_3 стало відомо нещодавно, при
цьому не зазначаючи дату отримання
таких відомостей.

За таких обставин, оскільки кредитор
не знав про смерть боржника, його право
на пред»явлення вимоги до спадкоємця
боржника обмежене одним роком з часу
настання строку вимоги. Оскільки строк
вимоги за розпискою настав 1 березня 2007
року, то кредитор мав право пред»явити
вимоги до спадкоємця лише до 1 березня
2008 року.

Враховуючи наведені норми
матеріального права та обставини
справи, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції не застосував норму
матеріального права, яка підлягала до
застосування, а саме ч.3 ст.1281 ЦК
України, внаслідок чого ухвалив
незаконне рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є порушення або
неправильне застосування
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який не підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права.

Виходячи із викладеного, судова
колегія вважає, що оскільки судом
неправильно застосовані норми
матеріального права, а саме не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню, а також керуючись
повноваженнями апеляційного суду,
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
07 вересня 2010 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: