АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.
№ 22-ц/796/1253/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Кучер Є.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
Серебряннікової Валерії Валеріївни,
яка діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк», на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 06 листопада
2013 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 06 листопада 2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 4 345,26
доларів США, заборгованість за
процентами у розмірі 813,78 доларів США,
інфляційну складову в розмірі 164,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» 414,01 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Родовід Банк» просить вказане рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позов ПАТ «Родовід Банк» задовольнити
в повному обсязі. Посилається на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме, ст. ст. 258,
551, 625, 627, 629, 638, 1050, 1055 ЦК України та ст. ст.
213, 215 ЦПК України. На думку апелянта,
ухвалюючи рішення, суд помилково
виходив з пояснень ОСОБА_2 щодо сплати
щомісячних платежів, загальний розмір
яких становить 11 999,56 доларів США,
заборгованість за кредитом становить 4
345,26 доларів США та не врахував того, що
частина сплачених сум була зарахована
в рахунок простроченої заборгованості
за процентами та кредитом, а частина - в
рахунок строкової заборгованості.
Також вважає, що суд першої інстанції
дійшов безпідставного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
ПАТ «Родовід Банк» про стягнення плати
за проведення розрахунків, а також
пені, яка була розрахована відповідно
до п. 3.6. кредитного договору.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Родовід Банк» підтримав апеляційну
скаргу та просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
просять відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 2006 року
між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк» (банк), та ОСОБА_2 (позичальник)
було укладено кредитний договір №
28.4/АК-311.06.2, відповідно до якого банк
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 13 146,00
доларів США на купівлю автомобіля та
сплату страхових платежів терміном по
22 серпня 2011 року (а. с. 6-10).

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору
процентна ставка за кредитами за цим
Договором встановлюється в розмірі 10
процентів річних.

Відповідно до п. 1.5.1. кредитного
договору щомісячна плата за проведення
розрахунків зі списання та зарахування
коштів за позичковим рахунком та
рахунком для нарахування процентів (в
подальшому «плата за проведення
розрахунку») встановлюється в розмірі
0,2% від суми виданого кредиту.

Згідно з п. 3.1.-3.3. кредитного договору
позичальник зобов'язався починаючи з
місяця, наступного за звітним, щомісяця
до «10»-го числа (включно) кожного
календарного місяця, частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 220
доларів США на рахунок, вказаний у
пункті 1.3 цього договору, шляхом
внесення готівкою чи перереказу зі
свого поточного рахунку; повернути
одержані кредити згідно з умовами
цього договору не пізніше 22 серпня 2011
року; сплачувати банку нараховані
проценти за користування кредитами
щомісяця до «10»-го числа (включно)
кожного календарного місяця,
наступного за звітним, а також 22 серпня
2011 року або в день повного дострокового
погашення заборгованості за кредитами.
Датою сплати заборгованості за
процентами є день зарахування коштів
на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього
договору.

Також відповідно до п. 3.3.1 кредитного
договору позичальник зобов'язався
щомісяця, до 10-го числа (включно),
сплачувати банку плату за проведення
розрахунків згідно пункту 1.5.1 даного
договору.

Пунктом 3.9. кредитного договору
визначено, що за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів чи плати за проведення
розрахунків, позичальник зобов'язався
сплачувати банку за кожний день пеню у
розмірі подвійної процентної ставки,
встановленої у пункті 1.5 цього
договору, від суми простроченого
платежу.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 22 серпня 2006 року
між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було
укладено договір застави
транспортного засобу №28.4/АК-311.06.2. (а. с.
11-12).

ПАТ «Родовід Банк» порушив перед судом
питання про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
№ 28.4/АК-311.06.2 від 22 серпня 2006 року, яка
відповідно до наданих позивачем
розрахунків станом на 24 грудня 2012 року
становить: 6180,50 доларів США
заборгованості за кредитом, 813,78
доларів США заборгованості за
процентами, 3339,31 грн. заборгованості
плати за проведення розрахунків, 164,88
грн. інфляційної складової від суми
простроченої плати за проведення
розрахунків, 19538,84 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, 2717,47 грн. пені за
несвоєчасне погашення процентів, 1396,54
грн. пені за несвоєчасне внесення плати
за проведення розрахунків, 2930,83 грн.
трьох процентів річних від суми
простроченого кредиту, 407,62 грн. суми
трьох процентів річних від суми
прострочених процентів, 209,48 грн. суми
трьох процентів річних від суми
простроченої плати за проведення
розрахунків (а. с. 13-17).

Суд першої інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог ПАТ «Родовід Банк», стягнувши з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 4 345,26 доларів США,
заборгованість за процентами у розмірі
813,78 доларів США, інфляційну складову в
розмірі 164,88 грн. При цьому, суд виходив
з того, що наданий позивачем розрахунок
не дає можливості встановити, що
нарахована позивачем заборгованість, в
тому числі і штрафні санкції,
відповідає умовам укладеного між
сторонами договору та вимогам чинного
законодавства. Суд вважав доведеним, що
ОСОБА_2 сплатила в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 11 999,56 доларів США, а залишок
заборгованості становить 4345,26 доларів
США.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як було встановлено, відповідно до
положень п. п. 1.5., 3.1., 3.2., 3.3. кредитного
договору № 28.4/АК-311.06.2 від 22 серпня 2006
року позичальник зобов'язався
починаючи з місяця, наступного за
звітним, щомісяця до «10»-го числа
(включно) кожного календарного місяця,
частково погашати заборгованість за
кредитами у сумі 220 доларів США;
сплачувати проценти у розмірі 10%
річних; а також плату за проведення
розрахунків в розмірі 0,2% від суми
виданого кредиту.

Відповідно до наданих суду копій
квитанцій, на підставі кредитного
договору № 28.4/АК-311.06.2 від 22 серпня 2006
року ОСОБА_2 було сплачено 11 999,56 доларів
США у рахунок погашення заборгованості
за кредитом та процентами. При цьому,
відповідачка не заперечувала проти
задоволення позовних вимог ПАТ
«Родовід Банк» в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 4 345,26 доларів США,
заборгованість за процентами у розмірі
813,78 доларів США, а також інфляційної
складової в розмірі 164,88 грн.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, судом
першої інстанції не було надано оцінки
виписці по особових рахунках ОСОБА_2
НОМЕР_1 № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4
відкритих відповідачці на підставі
кредитного договору, за період з 22
серпня 2006 року по 24 грудня 2012 року.

Як вбачається з виписки по особовому
рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 на підставі
кредитного договору № 28.4/АК-311.06.2 від 22
серпня 2006 року відповідачці 22 серпня 2006
року було видано 13 146,00 доларів США
кредиту на купівлю автомобіля, 13 серпня
2007 року - 966,00 доларів США кредиту на
сплату страхових платежів, 20 серпня 2008
року - 1012,00 доларів США кредиту на
сплату страхових платежів, що
відповідає розрахунку заборгованості,
який було надано апелянтом (а. с. 18-19, 123).

Крім того, як вбачається з наданих
відповідачкою заперечень та виписки по
особовому рахунку ОСОБА_2, зобов'язання
за кредитним договором відповідачка
виконувала невчасно та не в повному
обсязі, у зв'язку з чим, поточна
заборгованість за кредитом та
процентами переносилася в рахунок
простроченої.

Відповідно до п. 1.12 кредитного договору
позичальник доручив банку направляти
грошові кошти, отримані банком від
позичальника в рахунок погашення
заборгованості за цим договором,
відповідно до умов п.3.8 цього договору.

Пунктом 3.8. кредитного договору
визначено, що позичальник зобов'язався
погашати заборгованість за цим
договором у такій послідовності: 1)
погашення простроченої заборгованості
за платою за проведення розрахунків, 2)
погашення простроченої заборгованості
за процентами за користування
кредитами, 3) погашення простроченої
заборгованості за кредитами. 4)
погашення строкової заборгованості за
платою за проведення розрахунків, 5)
погашення строкової заборгованості за
нарахованими процентами, 6) погашення
строкової заборгованості за кредитами.
7) погашення заборгованості за пенею, а
також штрафами, передбаченими цим
договором.

Відповідно до виписки по особовим
рахункам відповідачки всі внесені
відповідачкою платежі були зараховані
ПАТ «Родовід Банк» на погашення
простроченої заборгованості за платою
за проведення розрахунків,
простроченої заборгованості за
процентами, простроченої
заборгованості за кредитом, а також на
погашення строкової заборгованості (а.
с. 18-29, 54-90).

В матеріалах справи також відсутні
докази звернення відповідачки до ПАТ
«Родовід Банк» з приводу порушення ним
умов кредитного договору, зокрема і
вимог п. п. 1.12., 3.8. договору в частині
порядку розподілу банком сплачених
відповідачкою сум.

Відтак, вимоги ПАТ «Родовід Банк» про
стягнення з ОСОБА_2 6180,50 доларів США
заборгованості за кредитом є законними
та обґрунтованими.

Пунктом 3.3.1 кредитного договору
визначено обов'язок позичальника
сплачувати банку плату за проведення
розрахунків щомісячно до кожного 10-го
числа (включно), а тому, колегія суддів
відхиляє посилання відповідачки на те,
що у неї не було підстав для сплати на
користь ПАТ «Родовід Банк» плати за
проведення розрахунків зі списання та
зарахування коштів за позичковим
рахунком та рахунком для нарахування
процентів за той період, коли вона на
здійснювала погашення заборгованості,
а відповідно, банк не проводив таких
розрахунків.

При цьому, колегія суддів враховує, що
ОСОБА_2 визнала позовні вимоги ПАТ
«Родовід Банк» в частині стягнення
інфляційної складової, нарахованої на
суму простроченої плати за проведення
розрахунків.

Також, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для стягнення пені,
обрахованої позивачем відповідно до п.
3.9. кредитного договору, установивши
порушення відповідачкою визначених
договором строків повернення кредиту
та сплати процентів.

При цьому, колегія суддів враховує, що
за загальним правилом, що випливає із
ЦК України, період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Заперечуючи проти позову, відповідачка
посилалася на те, що вимоги ПАТ
«Родовід Банк» про стягнення пені були
заявлені з пропуском строку позовної
давності, визначеного ч. 2 ст. 258 ЦК
України, а тому, відсутні підстави для
їх задоволення.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Відтак, стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Як вбачається з наданих ПАТ «Родовід
Банк» розрахунків, пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом,
пеня за несвоєчасне погашення
процентів була обрахована позивачем за
період з 11 вересня 2006 року по 24 грудня
2012 року, пеня за несвоєчасне внесення
плати за проведення розрахунків була
обрахована за період з 11 травня 2007 року
по 24 грудня 2012 року (а. с. 13-15).

З позовом до суду ПАТ «Родовід Банк»
звернулося 22 травня 2013 року (а. с. 35).

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК
України, п. 3.9. кредитного договору за
період з 22 травня 2012 року по 24 грудня 2012
року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід
Банк» підлягає стягненню 5828,72 грн. пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, 767,46 грн.
пені за несвоєчасне погашення
процентів та 394,15 грн. пені за
несвоєчасне внесення плати за
проведення розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи викладене, на підставі
кредитного договору № 28.4/АК-311.06.2 від 22
серпня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» підлягає стягненню 6180,50
доларів США заборгованості за
кредитом, 813,78 доларів США
заборгованості за процентами, 3339,31 грн.
заборгованості плати за проведення
розрахунків, 164,88 грн. інфляційної
складової від суми простроченої плати
за проведення розрахунків, 5828,72 грн.
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, 767,46 грн.
пені за несвоєчасне погашення
процентів та 394,15 грн. пені за
несвоєчасне внесення плати за
проведення розрахунків, 2930,83 грн. трьох
процентів річних від суми
простроченого кредиту, 407,62 грн. суми
трьох процентів річних від суми
прострочених процентів, 209,48 грн. суми
трьох процентів річних від суми
простроченої плати за проведення
розрахунків, а всього: 6994,28 доларів США
та 14 042,45 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» підлягає стягненню 699,27
грн. судового збору.

Таким чином, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 06 листопада
2013 року підлягає зміні в частині
визначення судом грошової суми, що
підлягає стягненню на користь ПАТ
«Родовід Банк», а також в частині
вирішення судом питання про розподіл
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Серебряннікової
Валерії Валеріївни, яка діє на підставі
довіреності від імені та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк», задовольнити частково.

Змінити рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 06 листопада
2013 року в частині визначення судом
грошової суми, що підлягає стягненню на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк», а також в
частині вирішення судом питання про
розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 28.4/АК-311.06.2 від 22
серпня 2006 року, яка станом на 24 грудня
2012 року становить 6180,50 доларів США
заборгованості за кредитом, 813,78
доларів США заборгованості за
процентами, 3339,31 грн. заборгованості
плати за проведення розрахунків, 164,88
грн. інфляційної складової від суми
простроченої плати за проведення
розрахунків, 5828,72 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, 767,46 грн. пені за
несвоєчасне погашення процентів та 394,15
грн. пені за несвоєчасне внесення плати
за проведення розрахунків, 2930,83 грн.
трьох процентів річних від суми
простроченого кредиту, 407,62 грн. суми
трьох процентів річних від суми
прострочених процентів, 209,48 грн. суми
трьох процентів річних від суми
простроченої плати за проведення
розрахунків, а всього 6994,28 доларів США
та 14 042,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» 699,27 грн. судового збору.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2013 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді