Справа № 629/94/14-ц
Номер провадження 2/629/208/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 січня 2014 року суддя Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області Горчакова О.І. розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до «Partner in Care»
Zweigniederlassung der JK Management & Consulting LTD «Про
розірвання договору про надання
юридично-консультативної послуги та
зобов'язання повернути безпідставно
набутих грошових коштів», -

в с т а н о в и в:

10 січня 2014 року за вхідним № 716 до
канцелярії Лозівського міськрайонного
суду Харківської області надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до «Partner in Care»
Zweigniederlassung der JK Management & Consulting LTD «Про
розірвання договору про надання
юридично-консультативної послуги та
зобов'язання повернути безпідставно
набутих грошових коштів».

У позовній заяві Позивач посилається
на те, що 07 червня 2012 року між ним та
компанією «Partner in Care» Zweigniederlassung der JK
Management & Consulting LTD був укладений Договір
за № 07D/06/12 про надання юридичної,
консультаційної послуги по підготовці
документів для просування «Замовника»
в Німеччині по законодавству держав
Європейського союзу при отриманні
вищої освіти за фахом інженер.

Позивач зазначає, що ним відповідно до
п. 4 Договору та виставленого рахунку
було сплачено на рахунок Виконавця -
600,05 євро, за курси німецької мови та
проживання; 100,00 євро за підручники та
проїзні документи; 150,00 євро за переклад
документів. Взяті на себе зобов'язання
Виконавцем послуг до цього часу не
виконуються, не з вини Заявника.
Позивач вказав, що крім того,
представники компанії у телефонному
режимі запропонували йому сплатити ще
1000,00 євро за послуги по видачі,
незрозумілого йому свідоцтва, яке, як
йому повідомили представники компанії,
просто необхідно для подальшого
працевлаштування на території
Німеччини.

Позивачем було направлено письмову
заяву в порядку Закону України «Про
звернення громадян» до Міністерства
закордонних справ України з проханням
Захистити його, ОСОБА_1, право
громадянина України та сприяти, щодо
повернення безпідставно набутих
коштів компанією «Partner in Care» Zweigniederlassung
der JK Management & Consulting LTD, отриманих за
виконання договору. Отримав відповідь
від 14.10.2013 року, у якій зазначено, що,
оскільки, у підписаному контракті
зазначено, що усі спори між сторонами
мають вирішуватися в судовому порядку -
рекомендовано звернутися з
відповідною заявою до суду.

Позивач зазначає, що зобов'язання по
наданню інформаційно-консультативних
послуг до теперішнього часу Виконавцем
не виконані та у нього є підстави
вважати, що зобов'язання у майбутньому
виконане не буде.

У зв'язку із викладеним, Позивач прохає
розірвати Договір № 07D/06/12 про надання
юридичної, консультаційної послуги від
07 червня 2012 року; стягнути з компанії
«Partner in Care» Zweigniederlassung der JK Management & Consulting
LTD на його користь, безпідставно набуті
відповідачем грошові кошти у розмірі
850,00 євро, що еквівалентно - 8833,00 гривні,
за курсом Національного Банку України
на 08 січня 2014 року.

Позовна заява подана з порушенням
вимог ст. 119 ЦПК України. При цьому суд
керується законами, у тому числі і
Законом України «Про міжнародне
приватне право».

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
№ 2 «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», позовна заява подається до
суду в письмовій формі і за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Виходячи з вимог закону:

- у позовній заяві не вказана ціна
позову, щодо позовних вимог майнового
характеру, чим не виконані вимоги п.4 ч.2
ст. 119 ЦПК України, при тому, що Позивач
прохає не тільки розірвати Договір, а -
і стягнути певну грошову суму;

- не зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, чим не виконані вимоги п.6
ч.2 ст. 119 ЦПК України;

- до позовної заяви не додано
документів на підтвердження правового
статусу іноземного суб'єкта
господарювання - Відповідача по справі.
Такий документ повинен бути
легалізований з особливостями,
визначеними Гаазькою Конвенцією, що
скасовує вимогу легалізації іноземних
офіційних документів 1961 року. Згода на
обов'язковість якої надана Законом
України від 10 січня 2002 року "Про
приєднання України до Конвенції, що
скасовує вимогу легалізації іноземних
офіційних документів", набула чинності
між Україною і державами - учасницями
Конвенції, що не висловили заперечень
проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.
Однак, Федеративна Республіка
Німеччина висловила заперечення проти
приєднання України до зазначеної
Конвенції.

Окрім викладеного, зі спірного
Договору не вбачається узгоджена
територіальна підсудність спору.
Враховуючи це, до позовної заяви
повинні бути долучені докази, із яких
прямо визначено суд держави,
узгоджений сторонами Договору, який
може розглядати даний спір. Справи з
іноземним елементом підсудні судам
України у разі застосування сторонами
договірної підсудності. Домовленість
сторін щодо підсудності має бути
досягнута у письмовій формі.

Якщо сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи судам України, спір
підлягає вирішенню в судах загальної
юрисдикції України (пункт 1 частини
першої статті 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право") з
урахуванням вимог глави 1 розділу III та
статті 414 ЦПК України. Водночас
підсудність справ з іноземним
елементом, установлена статтею 77
Закону України "Про міжнародне
приватне право", не може бути змінена
угодою сторін.

Відсутність у спірному Договору
домовленості щодо суду держави, який
може розглядати спір унеможливлює
визначитися суду, при відкритті
провадження у справі, з питань
підсудності.

У частині 4 ст. 119 ЦПК України зазначено -
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.
Так, згідно ст. 7 ЦПК України мова
цивільного судочинства визначається
статтею 14 Закону України "Про засади
державної мовної політики", відповідно
до якої судочинство в Україні у
цивільних, господарських,
адміністративних і кримінальних
справах здійснюється державною мовою.
Суд приймає документи, складені мовами
іноземних держав, за умови
супроводження їх нотаріально
засвідченим перекладом українською
мовою. Цієї вимоги закону Позивач не
виконав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до
заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що, на
його думку, на спірні правовідносини
поширюється законодавство про захист
прав споживачів, а тому від сплати
судового збору звільняється.

Позивачем судовий збір не сплачено з
посиланням на положення ЗУ «Про захист
прав споживачів». Посилання позивача
на положення Закону України «Про
захист прав споживачів», як на підставу
для звільнення від сплати судового
збору, є безпідставними.

У преамбулі Закону України «Про захист
прав споживачів» зазначено, що цей
Закон регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками та продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

З наведеного вбачається, що посилання
позивача на положення Закону України
«Про захист прав споживачів» є
помилковими та безпідставними.

Таким чином, позивач має надати
документ, що підтверджує сплату
судового збору, в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
сплату судового збору».

Як вбачається з матеріалів позову,
позивачем не сплачено судовий збір з
вимог майнового характеру. При цьому
позивач вважає себе споживачем та
посилається на Закон України «Про
захист прав споживачів».

Однак у ст. 1 цього Закону визначено, що
послуга - діяльність виконавця з
надання (передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб. Відповідно по
частини 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 5 від 12.04.1996 року,
споживачем, права якого захищаються на
підставі Закону, є лише громадянин
(фізична особа), котрий придбав,
замовляє, використовує або має намір
придбати, замовити товари (роботи,
послуги) для власних побутових потреб.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до суду заяви немайнового
характеру встановлюється в сумі 0,1
розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд залишає
позовну заяву без руху, надавши час
позивачеві для усунення її недоліків.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п`яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Керуючись ст.119, ст.121, ст. 130, ст. 210 ЦПК
України, Законом України «Про
міжнародне приватне право» суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до «Partner in Care»
Zweigniederlassung der JK Management & Consulting LTD «Про
розірвання договору про надання
юридично-консультативної послуги та
зобов'язання повернути безпідставно
набутих грошових коштів» залишити без
руху.

Надати Позивачу термін для усунення
недоліків позовної заяви, зазначених у
цій Ухвалі суду, на протязі п`яти днів, з
дня її отримання Позивачем.

Роз`яснити Позивачу, що у разі
неусунення недоліків позовної заяви у
встановлений строк, позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І.
Горчакова