У х в а л а

іменем україни

19 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Нахімовського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: Обслуговуючий кооператив
«Дачно-будівельне товариство «Сиріус»,
Державне підприємство
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство», про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
витребування земельних ділянок з
незаконного володіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду м. Севастополя від 31 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Нахімовського району м.
Севастополя звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
витребування земельних ділянок з
незаконного володіння.

В обґрунтування позову прокурор
посилався на те, що державні акти на
право власності на земельну ділянку
видані відповідачам на підставі
розпорядження Сімферопольської
міської державної адміністрації, в той
час як розпорядником земель в межах
міста Севастополя та органом,
уповноваженим здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах, є
Севастопольська міська рада.

Крім того, земельні ділянки, передані у
власність відповідачам перебувають у
постійному користуванні Державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське
господарство», та відносяться до
земель лісового фонду. Між тим у
порушення ст. ст. 118, 151 ЗК України
письмова згода землекористувача на
вилучення земельних ділянок відсутня.

Оскільки державні акти на право
власності на земельну ділянку видані з
порушенням земельного законодавства
проти волі уповноваженого органу,
відповідно до ст. 387 ЦК України власник
в особі уповноваженого органу має
право витребувати земельні ділянки із
незаконного володіння.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 15 грудня 2012 року
позовні вимоги прокурора
Нахімовського району м. Севастополя
залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 31 жовтня 2013 року
рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 15 грудня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги прокурора
Нахімовського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: Обслуговуючий кооператив
«Дачно-будівельне товариство «Сиріус»,
Державне підприємство
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство», про
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки та
витребування земельних ділянок з
незаконного володіння задоволено
частково.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 011273 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташованої в
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, та зареєстрований у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 23.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 011274 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташованої в
АДРЕСА_2, виданий на ім'я ОСОБА_3
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, та зареєстрований у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 88.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 011238 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташованої в
АДРЕСА_3, виданий на ім'я ОСОБА_4
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, та зареєстрований у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 60.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 011244 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташованої в
АДРЕСА_4, виданий на ім'я ОСОБА_5
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, та зареєстрований у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 38.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 011268 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташованої в
АДРЕСА_5, виданий на ім'я ОСОБА_6
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, та зареєстрований у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 39.

В задоволенні позову про витребування
зазначених земельних ділянок на
користь Севастопольської міської ради
з незаконного володіння відповідачів
відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

У касаційні скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Судом апеляційної інстанції визначено
характер спірних правовідносин, вірно
застосовано положення ст. ст. 81, 116, 118 ЗК
України, п. 12 Перехідних положень ЗК
України та обґрунтовано задоволено
позов частково.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І. Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук