Головуючий суду 1 інстанції - Васильєва
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Провадження № 22ц/782/5546/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Єрмакова Ю.В.,

суддів: Малієнко Н.В., Матвєйшиної
О.Б.

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська ГУ
Міндоходів у Луганській області на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 28.11.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська ГУ
Міндоходів у Луганській області, УДАІ
в Луганській області про визнання
права власності на автомобіль,
звільнення його з-під арешту,
виключення з Єдиного держреєстру
обтяжень рухомого майна, зобов'язання
вчинити певні дії, треті особи -
Міністерство доходів і зборів України,
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Востукрторг" в особі філії №1,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом до
відповідачів та просив визнати за ним
право власності на автомобіль марки
Mercedes Benz GL 450, номер кузова НОМЕР_1,
державний номерний знак НОМЕР_2, рік
випуску 2007.; звільнити автомобіль марки
Mercedes Benz GL 450 номер кузова НОМЕР_1,
державний номерний знак НОМЕР_2, рік
випуску 2007 з-під арешту; виключити із
Єдиного державного реєстру обтяжень
рухомого майна автомобіль марки Mercedes
Benz GL 450, номер кузова НОМЕР_1, державний
номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2007, як
належний ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог зазначив, що
відповідач ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва НОМЕР_4 була власницею
автомобіля марки Mercedes Benz GL 450, номер
кузова НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, рік випуску 2007, придбаного нею у
листопаді 2008 року, який вона 17 березня
2009 року зняла з реєстрації та продала
позивачу ОСОБА_2 за 360 000 грн., що
підтверджується довідкою-розрахунком,
серія КІМ № 256170 від 18 серпня 2010 року,
виданою ТОВ „Фірма „Востукрторг" в
особі філії №1. Позивач звернувся до
органів ДАІ з метою провести
реєстрацію вказаного автомобіля на
своє ім'я, однак не зміг цього зробити,
оскільки виявилось, що цей автомобіль
знаходиться під арештом, який
накладено постановою заступника
начальника слідчого відділу
розслідування особливо важливих справ
СУ ПМ ДПА України від 13 березня 2009 року
у рамках кримінальної справи № 70/ 107-08
за обвинуваченням відповідача ОСОБА_4
та інших осіб у вчиненні злочинів,
передбачених ст. 28 ч.2, 205 ч.2, 27 ч.5, ст.212 ч.3
КК України.

При накладанні арешту слідчий
виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 є
рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4,
своїх коштів на придбання автомобіля
не мала, тому вказаний автомобіль,
зареєстрований на її ім'я, фактично
придбаний обвинуваченим ОСОБА_4 за
рахунок коштів, одержаних від
незаконної діяльності фіктивних
підприємств та фактично йому належить.
А тому з метою забезпечення виконання
вироку суду в частині можливої
конфіскації його майна наклав арешт на
вказаний автомобіль з державним
номером НОМЕР_3.

Вважаючи, що він у встановленому
законом порядку набув права власності
на вказаний автомобіль, а арешт на
нього накладено безпідставно,
оскільки необхідність його
обґрунтована є припущеннями слідчих
органів, позивач просив задовольнити
позов.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 28 листопада 2013
року позовні вимоги позивача ОСОБА_2
задоволені, а саме:

визнано за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль марки Mercedes Benz GL 450, номер
кузова НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, рік випуску 2007;

звільнено автомобіль марки Mercedes Benz GL
450, номер кузова НОМЕР_1, державний
номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2007 з
-під арешту, накладеного постановою
заступника начальника слідчого
відділу розслідування особливо
важливих справ СУ ПМ ДПА України від 13
березня 2009 року у рамках кримінальної
справи № 70/107-08 за обвинуваченням
відповідача ОСОБА_4 та інших осіб у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.28
ч.2, 205 ч.2, 27 ч.5, ст.212 ч.3 КК України;

виключено з Єдиного державного
реєстру обтяжень рухомого майна
автомобіль марки Mercedes Benz GL 450, номер
кузова НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, рік випуску 2007, як належний
ОСОБА_3

Не погодившись з рішенням суду
відповідач Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі м.
Луганська ГУ Міндоходів у Луганській
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні заяви
ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Іншими сторонами рішення суду
не оскаржувалось.

Сторони в судове засідання не
з'явились, належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи,у зв'язку з чим судова
колегія у відповідності до ст.169 ЦПК
України вважає за можливим розглянути
справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції

Відповідно до вимог ст.ст. 11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного законодавства,
повинен вирішити справу згідно із
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, як були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами
судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої
інстанції виконані в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст.ст. 321, 328, 391 ЦПК України
та виходив з того, що арешт на спірний
автомобіль було накладено
безпідставно, оскільки відповідач
ОСОБА_3 - як власник і продавець
спірного автомобіля ніякого
відношення до кримінальної справи, в
рамках якої обвинуваченим є її брат та
в рамках якої було накладено арешт на
спірний автомобіль, як належний йому,
не має, право власності останньої на
спірний автомобіль у встановленому
законом порядку не припинено, при цьому
продаж автомобіля відбувся у
відповідності до законодавства, а тому
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та узгоджуються з нормами
матеріального і процесуального права,
які судом першої інстанції застосовані
правильно.

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 17 березня 2009
року ОСОБА_3, яка була власницею
спірного автомобіля, який нею було
придбано у листопаді 2008 року, зняла з
реєстрації та продала зазначений
автомобіль марки Mercedes Benz GL 450, номер
кузова НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, рік випуску 2007 ОСОБА_2 за 360 000
грн..

Зазначені обставини
підтверджується довідкою розрахунком
серія КІМ № 256170 від 18 серпня 2010 року,
виданою ТОВ „Фірма „Востукрторг" в
особі філії №1.

В подальшому позивач звернувся до
органів ДАІ з метою провести
реєстрацію вказаного автомобіля на
своє ім'я, однак виявилося, що цей
автомобіль знаходиться під арештом,
який накладено постановою заступника
начальника слідчого відділу
розслідування особливо важливих справ
СУ ПМ ДПА України від 13 березня 2009 року
у рамках кримінальної справи № 70/ 107-08
за обвинуваченням відповідача ОСОБА_4
та інших осіб у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст.28 ч.2, 205 ч.2, 27 ч.5, ст.212
ч.3 КК України.

При накладенні арешту слідчий
виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3
є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4
, своїх коштів на придбання автомобіля
не мала, тому вказаний автомобіль,
зареєстрований на її ім'я, фактично
придбаний обвинуваченим ОСОБА_4 за
рахунок коштів, одержаних від
незаконної діяльності та фактично йому
належить.

Таким чином, з матеріалів справи
не вбачається, що відповідачка ОСОБА_3,
має відношення до зазначеної
кримінальної справи та, як власник
вказаного спірного автомобіля, не має
права на вчинення будь - яких дії,
пов'язаних з реалізацією свого права
власності щодо його відчуження, а
висновки про належність автомобіля
відповідачеві ОСОБА_4 носять характер
припущень слідчих органів.

У встановленому законом порядку
право власності відповідачки ОСОБА_3
на спірний автомобіль не припинено,
правочин, за яким вона його придбала,
недійсним, як у цілому, так в і частині
покупця з визнанням покупцем
обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не
визнавався, таких вимог до неї ніким не
заявлялося.

Отже, суд дійшов правильних
висновків, що вона мала право
відчужувати спірний автомобіль, а
позивач мав право купити його.

Відповідно до п. 8 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, який затверджений
Постановою КМ України від 07.09.1998р. № 1388
визначено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Такими документами, зокрема, можуть
бути: довідка -рахунок за формою №1 до
цих правил, видана суб'єктом
підприємницької діяльності, який
реалізує транспортний засіб; договори
та інші посвідчені в установленому
порядку документи, що встановлюють
право власності на транспортний засіб.

Одночасно передбачено, що перед
відчуженням автомобіль має бути знято
з обліку.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначений порядок реалізації
транспортного засобу сторонами було
виконано.

Договір купівлі-продажу між ними
щодо спірного автомобілю також ніким
не оспорений та не визнаний
недійсним.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку, що позивач у
встановленому порядку набув права
власності на спірний автомобіль.

В силу ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

У такому разі, тобто у разі
правомірності придбання транспортного
засобу, вимоги позивача ґрунтуються на
його праві власності щодо зазначеного
спірного автомобіля, проте, як було
встановлено судом першої інстанції
існують певні перешкоди у реалізації
цього права, у вигляді арешту
вказаного автомобілю, у зв'язку з чим
позивач не може зареєструвати цей
автомобіль та у повній мірі
здійснювати стосовно нього своє право
власності, а тому суд дійшов
правильного висновку що позивач має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні свого права власності
зазначеним шляхом.

Таким чином, враховуючи наведене
вище, судова колегія приходить до
висновку про те, що у суду першої
інстанції були підстави для
задоволення позову, оскільки підстав
вважати, що спірний автомобіль
позивачем було придбано не на законних
підставах, не має.

Доводи апелянта про те, що
позивачем не заявлено ніяких позовних
вимог до апелянта, на увагу не
заслуговують, оскільки сам апелянт
зазначає, що у випадку конфіскації
майна на користь держави за вироком
суду інтереси держави представляють
податкові органи, а у даному випадку
арешт на спірний автомобіль було
накладено слідчими органами саме з
метою можливої конфіскації його на
користь держави, а тому суд правильно
розглядав справу за участю
податкового органу в особі апелянта,
оскільки по такій категорії справ, цей
орган, як можливий стягувач при
виконання вироку суду, поряд з
безпосередніми боржниками має бути
відповідачем у справи про звільнення
арештованого майна з-під арешту, бо
здійснюючи інтереси держави ці органи
є безпосередньо зацікавленими особами
і питання звільнення арештованого у
таких випадках майна безпосередньо
зачіпляє інтереси апелянта, як органа
держави.

Доводи апелянта, що виконання
вироку в частині конфіскації майна
здійснюється державною виконавчою
службою, на увагу не заслуговують,
оскільки ця обставина не є підставою
вважати, що апелянт не може бути
відповідачем у справі, а відповідачем
повинна бути виконавча служба, бо
виконавча служба не є зацікавленою
особою щодо результату виконання, вона
тільки виконує дії по виконанню
вироку, не маючи при цьому ніякого
матеріального права, яке б було
порушено звільненням майна з-під
арешту.

Доводи апелянта про те, що відсутні
відомості про порушення прав позивача,
як апелянтом, так і взагалі, оскільки
відсутній вирок по кримінальній справі
та відкрите виконавче провадження, на
увагу не заслуговують, оскільки права
позивача порушені на момент звернення
ним до суду з вказаним позовом тим, що
на належне йому майно у вигляді
спірного автомобіля безпідставно
накладено арешт, що перешкоджає йому
здійснювати своє право власності у
повному обсязі, відсутність вироку та
відкритого виконавчого провадження
щодо спірного автомобіля, не є
перешкодою для звернення позивача,
який не має ніякого відношення до
кримінальної справи, по який
арештовано спірний автомобіль, за
захистом свого порушеного права.

Доводи апелянта, що заявлені
позивачем вимоги носять характер на
майбутнє, на увагу не заслуговують,
оскільки судом встановлено порушення
його прав на момент звернення до суду, і
тому позивач мав право заявити ці
вимоги, а суд розглянути їх.

Доводи апелянта, що суд не мав
права визнавати апелянта відповідачем
по справі, на увагу не заслуговують,
оскільки статус відповідача визначає
позивач, суду не надано права визначати
відповідача на свій розсуд.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Вирішуючи даний спір, який виник
між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями сторін.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєви ми і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправи льного вирішення справи, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду за лишенню без змін .

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315,317
ЦПК України,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська ГУ Міндоходів у
Луганській області - відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 28.11.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Державної податкової інспекції
у Жовтневому район м. Луганська ГУ
Міндоходів у Луганській області УДАІ в
Луганській області про визнання права
власності на автомобіль, звільнення
його з-під арешту, виключення з Єдиного
держреєстру обтяжень рухомого майна,
зобов'язання вчинити певні дії, треті
особи - Міністерство доходів і зборів
України, Товариство з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Востукрторг" в особі філії №1-
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
Луганської області набирає чинності
негайно, може бути оскаржена до
касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий:

Судді: