У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.

при секретарі Шевчук Я.І.

розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мурихіна Сергія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - громадянина України ОСОБА_2-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мурихін С.В. звернувся до суду із зазначеним поданням, в якому просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер якого НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий 22 грудня 2009 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та паспорт громадянина для виїду за кордон серії НОМЕР_3, виданий 07 лютого 2006 року, код органу 4800, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання вмотивовано тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавче провадження № 32824056 по виконанню виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва № ц2-1500/09 від 09.06.2010 року, виданого на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2009 року, якою було визнано мирову угоду між компанією "Авангард Агро Трейд АГ" (постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 19.07.2013 року назву компанії змінено з "Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ" на "Авангард Агро Трейд АГ") та ОСОБА_2 по цивільній справі № ц2-1500/09 за позовом компанії "Авангард Агро Трейд АГ" до ОСОБА_2 про стягнення за договором поруки 548203,62 доларів США. За умовами укладеної між сторонами мирової угоди та ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про її визнання: компанія "Авангард Агро Трейд АГ" відмовляється від позовних вимог та згодна на закриття провадження по справі зі сплатою ОСОБА_2 на її користь суми боргу в розмірі - 500 000 доларів США у строк до 01.04.2010 року та у випадку її сплати після 01.04.2010 року із забов'язанням ОСОБА_2 сплатити на користь компанії проценти в розмірі 10 % річних від суми, що залишилася несплаченою, а ОСОБА_2 згоден на закриття справи та зобов'язується сплатити на користь компанії "Авангард Агро Трейд АГ" в строк до 01.04.2010 року суму боргу в розмірі 500000 доларів США, а у випадку її сплати ним після 01.04.2010 року зобов'язується сплатити на користь компанії проценти в розмірі 10 % річних від суми, що залишилась несплаченою.

Станом на 08.02.2014 року ОСОБА_2 в установлені строки умови мирової угоди та ухвали суду від 30.11.2009 року, якою визнано цю мирову угоду, не виконав, у добровільному порядку зазначену суму боргу не сплатив. За період з дня відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 не вніс на рахунок органу державної виконавчої служби жодного платежу з метою погашення боргу.

19.06.2013 року ОСОБА_2 отримав постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 11.06.2013 року про відкриття виконавчого провадження. У строк, наданий державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, ОСОБА_2 зазначену вище суму боргу не сплатив. Крім цього, державним виконавцем направлялися виклик та виклик-телеграма ОСОБА_2 із вимогою з'явитися та надати пояснення про причини невиконання рішення суду. Однак, ОСОБА_2 за поштовим листом та за телеграмою до відділу поштового зв'язку не з'являвся. Однак, 30.10.2013 року ОСОБА_2 з'явився до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження. У поданні державний виконавець зазначає, що ОСОБА_2 усно повідомив про те, що виконувати рішення суду та сплачувати заборгованість перед стягувачем не буде. При цьому поважних причин неможливості виконати рішення суду боржник не повідомив.

На думку державного виконавця, тривале невиконання ОСОБА_2 без поважних причин судового рішення - ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про затвердження мирової угоди від 30.11.2009 р., свідчить про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, а це в свою чергу, призводить до порушення прав та інтересів компанії "Авангард Агро Трейд АГ" як стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання суд встановив наступні обставини.

30.11.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва було прийнято ухвалу, якою було визнано мирову угоду між компанією "Авангард Агро Трейд АГ" (постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 19 липня 2013 року назву компанії змінено з "Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ" на "Авангард Агро Трейд АГ") та ОСОБА_2 по цивільній справі № ц2-1500/09 за позовом компанії "Авангард Агро Трейд АГ" до ОСОБА_2 про стягнення за договором поруки 548203,62 доларів США.

За умовами укладеної між сторонами мирової угоди та ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва про її визнання: компанія "Авангард Агро Трейд АГ" відмовляється від позовних вимог та згодна на закриття провадження по справі зі сплатою ОСОБА_2 на її користь суми боргу в розмірі - 500 000 доларів США у строк до 01.04.2010 року та у випадку її сплати після 01.04.2010 року із забов'язанням ОСОБА_2 сплатити на користь компанії проценти в розмірі 10 % річних від суми, що залишилася несплаченою, а ОСОБА_2 згоден на закриття справи та зобов'язусться сплатити на користь компанії "Авангард Агро Трейд АГ" в строк до 01.04.2010 року суму боргу в розмірі 500000 доларів США, а у випадку її сплати ним після 01.04.2010 року зобов'язується сплатити на користь компанії проценти в розмірі 10 % річних від суми, що залишилась несплаченою.

09.06.2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист № ц2-1500/09 на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2009 року про визнання вищезазначеної мирової угоди.

29.05.2012 року відповідно до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» з Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві надійшов за місцем знаходження майна боржника - ОСОБА_2, вищезазначений виконавчий лист.

04.06.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) у зв'язку із тим, що у виконавчому листі від 09.06.2010 року № ц2-1500/09 відсутні заходи примусового виконання (виконавче провадження № 32824056).

06.06.2013 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві надійшла ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2013 року про скасування вищезазначеної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 04.06.2012 року та зобов'язано відкрити виконавче провадження № 32824056.

11.06.2013 року на підставі вказаного виконавчого листа та на виконання вимог ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.03.2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було надано боржнику 7-денний строк для самостійного виконання рішення суду з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

19.06.2013 року довірена особа ОСОБА_2 отримала постанову від 11.06.2013 року про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

19.07.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про зміну назви стягувача у виконавчому провадженні, а саме: з компанія "Авангард Шипярдс Інтернешнл АГ" на компанія "Авангард Агро Трейд АГ".

У строк, наданий державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, ОСОБА_2 зазначену вище суму боргу не сплатив.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що державним виконавцем направлялися виклики боржникові із вимогою з'явитися та надати пояснення про причини невиконання рішення суду.

19.07.2013 року на адресу місцезнаходження майна ОСОБА_2 державний виконавець направив рекомендованою поштовою кореспонденцією виклик, у якому зобов'язав боржника 03.08.2013 року з'явитися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві (виклик вих. № 1301/5 від 19.07.2013 року). Однак, боржник за поштовим листом не з'явився, що підтверджується повідомленням на рекомендованому поштовому листі із зазначенням про причини не вручення рекомендованого листа.

11.10.2013 року державний виконавець повторно направив ОСОБА_2 виклик-телеграму, у якій зобов'язав останнього 23.10.2013 року з'явитися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві. Телеграма була надіслана на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_2. Боржник не з'явився за телеграмою до відділу поштового зв'язку, що підтверджується зворотнім повідомленням про причини невручення телеграми.

30.10.2013 року ОСОБА_2 з'явився до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження. Факт ознайомлення боржника із матеріалами виконавчого провадження підтверджується його підписом в матеріалах виконавчого провадження.

Державний виконавець у поданні зазначає, що боржник усно повідомив про те, що виконувати рішення суду та сплачувати заборгованість перед стягувачем не буде та не повідомив про наявність поважних причин неможливості виконати рішення суду. До таких усних пояснень суд ставиться критично, однак разом з тим у матеріалах виконавчого провадження не міститься жодного доказу, який би підтверджував неможливість боржника виконати рішення суду або про те, що він сплатив чи хоча б має намір сплачувати заборгованість повністю або частково.

В матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь з Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області (вих. № 9113 від 29.08.2013 року) на запит державного виконавця.

З відповіді на запит вбачається, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії АК № 696141, виданий 07.02.2006 року. Також, державним виконавцем надано копії Наказу № 24 про відрядження ОСОБА_2 з 25.04.2012 року по 04.05.2012 року до м. Санкт-Петербург та копію Наказу № 24 про відрядження ОСОБА_2 з 09.10.2012 року по 28.10.2012 року до м. Москва.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 виїжджає або може виїжджати за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця.

У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Здійснення громадянами України права на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері правовідносин визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадку, передбаченому, зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Зі змісту п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що право боржника-фізичної особи у виїзді за межі України може бути тимчасового обмежено не за наявність факту невиконання зобов'язань, а лише у випадку ухилення від їх виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник-фізична особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Разом з тим суд зазначає, що чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", а тому доказування факту ухилення боржником від виконання судового рішення покладається на державного виконавця, що випливає, зокрема, зі змісту положень ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України.

Саме невиконання боржником-фізичною особою самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказав державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника-фізичної особи від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому про ухилення боржника-фізичної особи від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_2 не вчиняє жодних дій щодо її погашення повністю або хоча б частково протягом тривалого часу, з дня ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження не повідомив про причини неможливості виконати судове рішення. За період з дня відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 не вніс на рахунок органу державної виконавчої служби жодного платежу з метою погашення боргу.

За таких встановлених обставин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця, адже державним виконавцем доведено і відповідне підтверджується матеріалами виконавчого провадження, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2009 року.

Принагідно суд зазначає, що відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 19, 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 208-220, 293, 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мурихіна Сергія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - громадянина України ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий 22 грудня 2009 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та паспорт громадянина для виїду за кордон серії НОМЕР_3, виданий 07 лютого 2006 року, код органу 4800 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань у повному обсязі по виконанню виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.06.2010 року № ц2-1500/09, виданого на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва 30.11.2009 року, по справі № ц2-1500/09.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Солом'янський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення або у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Зінченко С. В.