Приморський районний суд м. Одеси в
головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,
при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший українській міжнародний банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2; третя особа, яка не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: Приморський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області про примусове звільнення
квартири та зняття з реєстраційного
Публічне акціонерне товариство
«Перший українській міжнародний банк»
(який є правонаступником Закритого
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк»)
звернувся до суду з позовною заявою та
уточненням до неї, відповідно до яких
просить: зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2
звільнити квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1; доручити
Приморському районному відділу
Головного управління ДМС України в
Одеській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_1
здійснювати реєстрацію будь-яких осіб
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший українській міжнародний банк»
судові витрати.
Представник позивача у судове
засідання не з'явилася, про час та місце
проведення судового засідання була
повідомлена належним чином, згідно
наданої до суду письмової заяви
просить справу розглядати у її
відсутності, заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить
задовольнити, не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час та місце проведення
судового засідання повідомлялися
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, заяви про розгляд справи за
їх відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи,
Приморського районного відділу
головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, у судове засідання не з'явився,
про час та місце проведення судового
засідання третя особа була повідомлена
належним чином, причини неявки свого
представника суду не повідомила.
Зі згоди позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають із підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами, що 27
вересня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
український міжнародний банк» (надалі
за текстом -Банк) та ОСОБА_1 (надалі за
текстом - Боржник) був укладений
кредитний договір №728919 (надалі за
текстом - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору
Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит
у розмірі 274000,00 доларів США, а Боржник
зобов'язалася прийняти кредит,
використати його за цільовим
призначенням, сплатити плату за кредит
та повернути банку кредит частинами в
розмірах, в порядку та в строки,
визначені Кредитним договором.

В якості забезпечення виконання
зобов'язання за Кредитним договором 27
вересня 2007 року між Банком (далі за
текстом - Іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(далі за текстом - Іпотекодавець) було
укладено Іпотечний договір, який
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі за №3079 (далі за текстом -
Іпотечний договір).

У відповідності до п. 1.2
зазначеного Іпотечного договору,
предметом іпотеки є квартира,
загальною площею: 130,6 кв.м., житловою
площею: 32,5 кв.м., реєстраційний номер:
19394268, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору
за домовленістю сторін на момент
укладання цього договору предмет
іпотеки оцінено у сумі 1852000 (один
мільйон вісімсот п'ятдесят дві тисячі)
грн. при цьому сторони згодні з ти, що
при зверненні стягнення та реалізації
предмета іпотеки Банк не буде зв'язаний
або будь-яким чином обмежений
зазначеною оціночною вартістю
предмета іпотеки.

Відповідно до умов п. 1.6. Іпотечного
договору, за рахунок предмету іпотеки
Банк має право задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням (щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, пені, штрафи
та всі інші суми, передбачені кредитним
договором), а також відшкодувати в
повному обсязі всі свої витрати,
пов'язані із реалізацією прав, що
випливають з Договору іпотеки (зокрема,
але не виключно, пов'язані із
зверненням стягнення на предмет
іпотеки та його реалізацією, включаючи
витрати на оплату винагороди залученим
експертам, організацію торгів тощо).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11 серпня 2009 року по справі
№ 2-2901/09 позовні вимоги Закритого
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості задоволено в повному
обсязі та постановлено стягнуто з
відповідачів на користь Банку
заборгованість в сумі 2208332,77 грн.

28 лютого 2012 року Приморським районним
судом м. Одеси видано виконавчий лист
на виконання вищезазначеного рішення.

09 серпня 2013 року на адресу Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції представником
Банку направлено заяву про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
28.02.2012 р. Приморським районним судом м.
Одеси по справі №2-2901/09.

03 вересня 2013 року старшим державним
виконавцем Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Ковтун Л.Ю. складено акт опису й арешту
предмету іпотеки - квартири, загальною
площею 130,6 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги.

У відповідності до п. 1.4. Іпотечного
договору Іпотекодавець надала
гарантію Банку, що предмет іпотеки не є
для неї та членів її сім'ї тощо єдиним
можливим місцем проживання та/або
сукупний дохід членів її сім'ї
достатній для придбання або найму
іншого житла у разі звернення
стягнення на предмет іпотеки, на
предмет іпотеки не поширюються права
користування, проживання (реєстрації)
малолітніх, неповнолітніх та
непрацездатних дітей, яких
Іпотекодавець зобов'язаний утримувати
за законом чи договором.

Відповідно до п. 3.2.7 Іпотечного
договору Боржник зобов'язалася після
прийняття Банком рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки на
письмову вимогу Банку добровільно
звільнити його та максимально сприяти
звільненню предмета іпотеки всіма
іншими мешканцями.

Згідно п. 4.5. Іпотечного договору від
27.09.2007 р., після прийняття
Іпотекодержателем рішення про
звернення стягнення на Предмет
іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний на
письмову вимогу Іпотекодержателя
добровільно звільнити Предмет іпотеки
та максимально сприяти його звільненню
протягом 14 (Чотирнадцяти) календарних
днів з дня отримання такої вимоги,
незалежно від факту наявності чи не
наявності (надання чи ненадання) іншого
житла для проживання, можливості чи
неможливості придбати або найняти інше
житло. Якщо іпотекодавець та інші особи
не звільняють Предмет іпотеки у
зазначений вище строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду

12 березня 2011 року, в порядку ст. 109
Житлового кодексу УРСР та ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», Банком було
направлено ОСОБА_1 Вимогу вих. № ODE-23/61
про добровільне, протягом 1 (одного)
місяця з дня отримання вимоги,
виселення з квартири, що є предметом
іпотеки.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 та її
неповнолітня донька ОСОБА_2 всупереч
письмовій вимозі Банку, протягом
обумовленого строку не звільнили
квартиру, що є предметом іпотеки, чим
порушили норми чинного законодавства
та Іпотечного договору.

Згідно п. 1.3. Порядку реєстрація місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого Наказом МВС України
22.11.2012 № 1077, реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», п. 3.1. Порядку реєстрація
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого Наказом МВС України
22.11.2012 № 1077, зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про виселення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе
зобов'язання не виконала, а позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Перший український
міжнародний банк» ґрунтуються на
умовах договорів та закону, суд
приходить до висновку, що вони
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У відповідності до ч. 1 т. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України,
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати,
пов'язані з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача.

Позивачем при подачі позовної заяви
був сплачений судовий збір у розмірі
114,70 грн., що підтверджується квитанцією
№30436 від 18.09.2013 р. Також позивачем було
здійснено оплату, у розмірі 840,00 грн.
(квитанція 36202 від 07.11.2013 р.), публікації
оголошення в газеті повідомлення про
розгляд справи, з метою виклику
відповідача, ОСОБА_2,

Керуючись ст.ст. 39, 40 Законом України
«Про іпотеку», ст. ст. 11, 509, 526, 589, 610, 611 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 224-226
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Перший українській
міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2;
третя особа, яка не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Приморський районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області про
примусове звільнення квартири та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2
звільнити квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Приморському районному відділу
Головного управління ДМС України в
Одеській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Заборонити ОСОБА_1 здійснювати
реєстрацію будь-яких осіб в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший українській міжнародний банк»
судові витрати у розмірі 954,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя