АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/9878/13-ц 22-ц/774/291/К/14
Справа № 212/9878/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/291/К/13
суддя Власенко М.Д.
Категорія - 26 (ІІІ)
Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

за участі представника відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області - Чуплої
Ірини Сергіївни, представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" - Мордвінкіна Сергія
В’ячеславовича,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області та
представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат", Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі Фонд)
та Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
(далі ПАТ "Кривбасзалізрудком") про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що працюючи протягом
тривалого часу в шкідливих умовах
праці отримав професійне захворювання,
у зв'язку із чим висновком МСЕК від
24.05.2013 року йому встановлено третю
групу інвалідності з 29.04.2013 року та
втрату професійної працездатності у
розмірі 50% з них первинно 10% по
хронічному обструктивному
захворюванню легень, 35% - по
радикулопатії і повторно 5%
посттравматичний остеохондроз
(виробнича травма 2004 року) з 24 травня 2013
року по 01 травня 2014 року. При цьому,
оскільки повторно встановлені 5% втрати
працездатності виникло внаслідок
виробничої травми, яка сталась в 2004
році позивач вважав, що відшкодування
моральної шкоди підлягає стягненню з
Фонду.

Вважав, що у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням йому
спричинено моральну шкоду, а тому
просив стягнути на його користь з ПАТ
"Кривбасзалізрудком" 130000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди та з
Фонду 20000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_6 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
500,00 грн. та судовий збір на користь
держави у розмірі 114,70 грн.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на
користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 4000,00 грн. та судовий
збір на користь держави у розмірі 114,70
грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області поставив
питання про скасування рішення суду в
частині стягнення коштів з Фонду та
ухвалення в цій частині нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
оскільки судом не взято до уваги, що
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якими передбачалась
виплата моральної шкоди виключено. При
цьому Конституційним Судом України
визнано вказані норми конституційними,
при цьому зазначено, що право на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду скасовано для всіх
застрахованих громадян, незалежно від
дати встановлення втрати
працездатності. Так, зазначеним особам
надано право на відшкодування
моральної шкоди за рахунок власника
або уповноваженого ним органу. Також в
апеляційній скарзі Фонд посилався на
те, що рішення суду ґрунтувалось на
припущенні, що є недопустимим у
відповідності до ст. 60 ЦПК України.
Зокрема, на думку Фонду таких висновків
суд дійшов в частині визначення
розміру стягнення моральної шкоди,
оскільки в судове засідання сам
позивач не з'являвся, а рішення
мотивовано виключно на письмових
матеріалах справи. Так, на думку Фонду,
довідка МСЕК не є підтвердженням факту
заподіяння моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник
позивача просила змінити рішення в
частині розміру стягнутої з
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
моральної шкоди збільшивши їх до
заявлених в позові. В обґрунтування
апеляційної скарги представник
позивача посилалась на те, що
оскаржуване рішення суд першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, судом не враховано конкретних
обставин справи. Зокрема, судом не
враховано, що позивачеві встановлено
ІІІ групу інвалідності, розмір втрати
працездатності, характер професійного
захворювання та пов'язані з цим
моральні страждання, ступінь вини
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
істотність вимушених змін у житті
позивача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг, заявлених
позовних вимог колегія суддів, вважає,
що апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області не підлягає
задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_6
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач
працював з 11.05.1999 року по 17.10.2000 року,
а також з 12.06.2001 року по 24.05.2013 року
підземним роздавальником вибухових
матеріалів, гірником очисного забою на
шахті «Гвардійська» ДП
«Кривбасзалізрудком»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кривбасзалізорудком», 24.05.2013 року
звільнений за власним бажанням у
зв'язку з виходом не пенсію.

Згідно акту про нещасний випадок на
виробництві № 3 від 15.04.2004 року форми Н-1
10.04.2004 року з гірником очисного забою
дільниці № 6 ш. «Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 стався
нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав закритий перелом 7 грудного
хребця без зміщення уламків. Причинами
є особиста необережність та недоліки
навчання позивача, винними особами
визнано заступника начальника
дільниці, гірничого майстра та
самого гірника ОСОБА_6

Актом огляду МСЕК від 15.09.2004 року ОСОБА_6
первинно встановлено 5% втрати
профпрацездатності у зв'язку з
виробничою травмою з переоглядом 01.10.2005
року.

Суд, частково задовольняючи позов в цій
частині, виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_6 настання
нещасного випадку на виробництві, який
спричинив втрату працездатності в
період за який належало відшкодовувати
моральну шкоду саме Фонду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

У відповідності до ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" право на отримання
потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати
працездатності, зокрема виплати за
моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком
медико-соціальної експертної
комісії.

У відповідності до ст.ст. 21, 28, 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
у редакції, чинній до прийняття Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік" від 20 грудня 2005року та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", передбачали
обов'язок саме відділення Фонду
провести потерпілому страхову виплату
за моральну шкоду за наявності
факту заподіяння йому такої
шкоди.

У відповідності до ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

У відповідності до ч.1, 2 ст.5 ЦК України
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набуття ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Розмір моральної шкоди суд визначив з
урахуванням конкретних обставин
справи, у тому числі розміру втрати
професійної працездатності згідно
первинного висновку МСЕК від 15.09.2004
року, наслідків завданої шкоди
здоров'ю, враховуючи характер і
тривалість страждань позивача.

За таких обставин суд дійшов
правомірного та обґрунтованого
висновку щодо необхідності
задоволення позовних вимог в цій
частині та стягнення з Фонду на користь
позивача моральної шкоди в сумі 500 грн.

Судом також встановлено, що висновком
ЛЕК УкрНДІПРОММЕД від 10.01.2013 року,
протокол № 10 позивачу встановлено
діагноз: радикулопатія С5,С6,С7 і L5,SI
переважно справа, з вираженим
порушенням біомеханіки хребта, стійким
больовим і периферичним
нейроваскулярним синдромами,
двобічним плечолопатковим
періартрозом ПФС другого ст.,
остеоартрозом і періартрозом
ліктьових суглобів ПФС першого -
другого ст.; хронічний бронхіт ЛН 1 ст.
Захворювання професійні. Супутній
діагноз: посттравматичний
остеохондроз грудного відділу хребта з
вторинною вираженою помірно вираженою
торакалгією (виробнича травма 2004р.).

Згідно п.16,17 Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 10.04.2013 року
професійне захворювання виникло за
таких обставин: працюючи на ш.
«Гвардійська» підземним гірником
очисного забою виконував весь комплекс
робіт з очисного виймання корисної
копалини. При цьому внаслідок
недосконалості технології підземного
видобутку руди, порушень систем
вентиляції та режимів експлуатації
гірничошахтного устаткування, які мали
місце, підпадав під вплив підвищених
параметрів аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони.
Підставою для встановлення
професійного захворювання також
послужив профмаршрут: 03.1990 р. - 11.1994 р. -
підземний прохідник з виконанням
вибухових робіт ш. «Першотравнева-2» ВО
«Кривбасруда»; 02.1997р. - 06.1997 р. підземний
прохідник з правом ведення вибухових
робіт ш. «Першотравнева» ВО
«Кривбасруда»; 05.1999 р. - 10.2000 р. підземний
роздавальник вибухових матеріалів ш.
«Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзадізрудком».

Причиною виникнення професійного
захворювання є перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу: умови
праці підземного гірника очисного
забою за важкістю праці відносяться до
3 класу 3 ступеня шкідливості, за
концентрацією аерозолю переважно
фіброгенної дії у повітрі робочої зони
- до 3 класу 2 ступеню шкідливості.

Висновком МСЕК від 24.05.2013 року позивачу
вперше встановлено 45 % втрати
професійної працездатності, з яких: 35%
по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ -10%.
Повторно - 5% (виробнича травма 2004 року).
Встановлена ІІІ група інвалідності
строком до 01.05.2014 року.

Суд, частково задовольняючи позовні
вимоги в цій частині, обґрунтовано
виходив з доведеності позовних вимог
ОСОБА_6 та вірно встановив, що між
сторонами склалися трудові
правовідносини, оскільки професійне
захворювання отримано позивачем під
час виконання ним трудових обов'язків і
пов'язане з виробництвом, і наявності у
зв'язку з цим підстав, передбачених
ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Висновок суду також підтверджується
актом розслідування хронічного
професійного захворювання від 10.04.2013
року (а.с. 17-20).

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд
першої інстанції правильно встановив
правові відносини сторін та застосував
відповідну норму матеріального права.

Проте колегія суддів не погоджується з
висновком суду щодо розміру стягнутої
моральної шкоди з відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» з огляду на
наступне.

Так, при вирішенні питання щодо розміру
моральної шкоди, суд не в повному
обсязі врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди". Зокрема, характеру немайнових
втрат, яких зазнав позивач, тяжкості
вимушених змін, часу та зусиль,
необхідних для відновлення
попереднього стану, ступінь вини
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Ні підставі викладеного, колегія судів
дійшла висновку щодо необхідності
збільшення розміру стягнутої
моральної шкоди з 4000,00 грн. до 12000,00 грн.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 грудня 2013 змінити в
частині розміру стягнутої з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» моральної
шкоди, збільшивши цей розмір з 4000,00 грн.
до 20000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: