Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/229/14 Головуючий у 1
інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ПАТ "КБ "ПриватБанк"
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зазначило, що, відповідно до укладеного
договору № б/н від 14 січня 2008 року,
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір.

В порушення умов договору відповідач
не надавав своєчасно Банку грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов договору,
у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013
року має заборгованість 32056,95 грн., яка
складається з наступного:- 9502,43 грн. -
заборгованість за кредитом; 15610,77 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4941,04 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1502,71 грн. - штраф
(процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України просило стягнути з ОСОБА_3 на
його користь заборгованість за
кредитним договором № б/н від 14 січня
2008 року у розмірі 32056,95 грн. та судові
витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 14 січня 2008 року, яка
складається з заборгованості за
кредитом у сумі 9502,43 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 15610,77 грн.,
заборгованості по комісії за
користуванням кредитом в сумі 4941,04 грн.,
штраф (фіксована частина) в сумі 500,00
грн., штраф (процентна складова) в сумі
1502,71 грн., разом суму заборгованості
32056,95 грн. та судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 320,57 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд,
з дотриманням вимог ст. ст. 212 -215 ЦПК
України, належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 №
б/н від 14 січня 2008 року та Умов та правил
надання банківських послуг ЗАТ "КБ
"ПриватБанк", правонаступником якого є
ПАТ "КБ "ПриватБанк", (далі-Банк), які
разом складають кредитний договір,
Банк 14 січня 2008 року надав ОСОБА_3
кредит на суму 10000 гривень шляхом
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, відкриту на ім'я
відповідача відповідно до умов в
установі банку - зі сплатою 36,00 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с.7,11-14).

Факт отримання кредитної картки
відповідачем не заперечувався в суді
першої інстанції.

Таким чином, сторонами досягнуто згоди
по всім істотним умовам при укладенні
договору, відповідно до ст.ст. 638, 640 та
1054 ЦК України, що вони засвідчили:
відповідач - своїм підписом, а банк -
діями по відкриттю рахунку.

Відповідач не виконував належним чином
умови договору, що призвело до
виникнення заборгованості, яка станом
на 31 серпня 2013 року має заборгованість
32056,95 грн., яка складається з наступного:
9502,43 грн. - заборгованість за кредитом;
15610,77 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 4941,04 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1502,71 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с.4-5).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції вірно
врегулював спірні правовідносини
застосуванням ст.ст. 526, 527, 530, 543, 611, 625, 629,
1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного
аналізу яких вбачається, що
зобов'язання за договором, у тому числі
за договором кредиту, за яким
кредитодавець надає кошти, а
позичальник зобов'язується їх
повернути зі сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання, що не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, яке є
обов'язковим для сторін, має
виконуватися належним чином.

Довід апеляційної скарги щодо пропуску
позивачем позовної давності колегія
суддів вважає неприйнятим з наступних
підстав.

За змістом ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно з положеннями статей 256, 257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє на протязі 12 місяців зі дня його
підписання. Якщо жодна зі сторін не
заявляє про його припинення, він
автоматично продовжується на цей же
термін.

ОСОБА_3 не надав доказів того, що він
звертався до Банку із заявами про
припинення договору ані в суді першої,
ані в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, оскільки договір між
банком та відповідачем підписаний 14
січня 2008 року, дія договору тривала
протягом 12 місяців з моменту
підписання, а саме до 14 січня 2009 року, та
оскільки жодна зі сторін не заявляла
про його припинення, дія автоматично
продовжувалась, починаючи з 14 січня 2009
року.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 -315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: