АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 14 жовтня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, визнання права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час спільного проживання та
виділ частки із спільного майна,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1297/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Дубінін В.І. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, в особі свого представника,
просить суд встановити факт її
проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 01.02.2002 по 22.11.2012,
просить визнати за нею право власності
на Ѕ частину вартості автомобіля «MTSUBSHI
LANCER», 2008 року випуску, який вони з
ОСОБА_2 придбали під час спільного
проживання без реєстрації шлюбу.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 14 жовтня 2013 року позов
задоволено частково, встановлено факт
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з першого
серпня 2003 року по двадцять друге
листопада 2012 року, визнано за ОСОБА_4
право власності на Ѕ частину легкового
автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», 2008 року
випуску, д/н НОМЕР_1, зареєстрованого
29.09.2012 року на ОСОБА_2, як набутого за час
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, стягнуто з ОСОБА_2, як
виділ із частки спільного майна, а саме
автомобіль «MITSUBISHI LANCER», 2008 року
випуску, д/н НОМЕР_1. - 14 000 грн. на користь
ОСОБА_4 з припиненням прав співвласника
на даний автомобіль, а в іншій частині
позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. на
користь ОСОБА_4.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_4 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
змінити рішення, встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка і
жінки без шлюбу з 1 лютого 2002 року по 22
листопада 2012 року, стягнути з ОСОБА_2,
як виділ із частки спільного майна, а
саме автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», 2008
року випуску д/н НОМЕР_1 сірого кольору,
44 000 грн. на користь ОСОБА_4, в іншій
частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі зазначає, що не
погоджується з визначенням строку
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 1 серпня 2003 року по 22
листопада 2012 року, оскільки вказане
нічим не підтверджене, не обґрунтоване
та спростовується показаннями свідків
та іншими матеріалами справи, при цьому
апелянт вказує, що свідки з боку
відповідача не обізнані з предметом
спору, тому ніякою інформації, що може
мати значення для справи не дали.

Також апелянт не погоджується з
висновком суду, що надані відповідачем
30 000 грн. зараховуються на користь
позивача в якості вартості спірного
автомобіля, оскільки такого
формулювання відповідачем не
надавалось при передачі цих коштів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала доводи
апеляційної скарги та просила суд її
задовольнити, з підстав, викладених у
ній.

Відповідач та його представник
заперечували проти апеляційної скарги
за її необґрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення
скасуванню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Частково задовольняючи вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з встановлених в судовому засіданні
обставин та встановив факт проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з першого серпня 2003
року по двадцять друге листопада 2012
року.

Проте, з таким терміном, встановленим
судом першої інстанції, колегія суддів
не погоджується, виходячи з наступного.

За змістом ст.273 ЦПК України, в редакції
1963 року, суд розглядає справи про
встановлення, зокрема, перебування у
фактичних шлюбних відносинах у
встановлених законом випадках, якщо
шлюб в органах запису актів
громадянського стану не може бути
зареєстрований внаслідок смерті
одного з подружжя.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України №5 від 31.03.95 «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»
роз'яснено, що встановлення судом факту
перебування у фактичних шлюбних
відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК
може мати місце, якщо такі відносини
виникли до 8 липня 1944 року і тривали до
смерті (пропажі без вісті на фронті)
одного з подружжя, внаслідок чого шлюб
не може бути зареєстровано в органах
реєстрації актів громадського стану. В
інших випадках заяви про встановлення
факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах судовому розгляду не
підлягають.

Встановлення факту проживання жінки та
чоловіка однією сім'єю, які не
перебувають у шлюбі між собою
передбачено з 1 січня 2004 року з
набранням чинності СК України, проте,
суд першої інстанції встановлюючи факт
проживання позивача однією сім'єю з
ОСОБА_2 з 1 серпня 2003 року до 01 січня 2004
року, тобто до набуття чинності СК
України, на зазначені вимоги закону та
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України не звернув уваги, а відтак
рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню з відмовою у встановленні
зазначеного факту в період з 1 серпня 2003
року по 1 січня 2004 року, оскільки
встановлення факту перебування у
фактичних шлюбних стосунках
законодавством не передбачено, і
підлягають задоволенню тільки вимоги в
частині визнання факту проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з першого січня 2004
року по двадцять друге листопада 2012
року.

Також колегія суддів вважає рішення
суду першої інстанції в частині
зарахування отриманих позивачем 30 000
грн., як часткову компенсацію Ѕ частини
вартості спірного автомобіля
незаконним та необґрунтованим з
наступних підстав.

Так, відповідно ст.ст.60, 61, 70 СК України
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Положення ч.2 ст.59 ЦПК України
встановлюють, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За змістом частини 3 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Положення ст.60 ЦПК України
покладає обов'язок доказування на
сторін, суд не може збирати докази за
власною ініціативою.

Виходячи з наявних та досліджених
судом доказів, колегія суддів вважає,
що в матеріалах справи відсутні докази
про те, що 30 000 грн. були передані
відповідачем саме, як компенсація за
спірний автомобіль, тому рішення суду
підлягає скасуванню в частині
стягнення з ОСОБА_2, як виділ із частки
спільного майна, а саме автомобіля
марки «MITSUBISHI LANCER», 2008 року випуску д/н
НОМЕР_1 сірого кольору - 14 000 грн. і з
урахуванням оцінки проведеної
позивачем, на її користь підлягає
стягненню Ѕ частина вартості легкового
автомобіля, що перебуває у сторін в
спільній сумісній власності та
становить 44 000 грн., оскільки даний
автомобіль придбаний сторонами під час
їх проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

З урахуванням стягнення на користь
позивача частини спільного майна в
грошовому еквіваленті, визнання за нею
права власності на Ѕ частину
автомобіля і як наслідок - його
припинення, є безпідставним та зайвим,
тому задоволенню також не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів
частково погоджується з доводами
апеляційної скарги та вважає рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 14 жовтня 2013 року таким, що не
відповідає нормам матеріального права,
тому апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення
скасуванню з ухваленням нового про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 14 жовтня
2013 року задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 14 жовтня 2013 року
скасувати та постановити нове, яким
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
визнання права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час
спільного проживання та виділ частки
із спільного майна задовольнити
частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з першого січня 2004 року по
двадцять друге листопада 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 44 000
грн. компенсації Ѕ частини вартості
автомобіля «MITSUBISHI LANCER», 2008 року
випуску, д/н НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 440 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено протягом 20-ти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: