Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/867/14 Головуючий у 1
інстанції: Курдюков В.М.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 18 грудня 2013
року по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду першої інстанції з позовною
заявою до ОСОБА_3 про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами.

Зазначив, що з 15 вересня 2008 року
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
спільна дитина, ОСОБА_5.

На початку весни 2010 року сторони
припинили шлюбні стосунки і деякий час
разом не проживали.

Рішенням Токмацького районного суду
від 14 травня 2010 року з нього було
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи
стягнення з 28 квітня 2010 року до
досягнення дитиною повноліття.

Восени 2010 року сторони відновили
шлюбні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народилася друга спільна дитина,
ОСОБА_6.

Виконавчий лист про стягнення
аліментів до виконавчої служби не
надавався, оскільки він повністю
утримував родину, забезпечував всім
необхідним. Сторони проживали як
подружжя і тому питання про стягнення
аліментів не піднімалося.

На початку осені 2013 року він з
відповідачкою припинили шлюбні
відносини і спільно не проживають.

03 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
ВДВС Токмацького МУЮ з заявою про
примусове виконання згідно
виконавчого листа № 2-745 від 17 травня 2010
року. На його адресу був надісланий
розрахунок заборгованості по сплаті
аліментів за період з 26 вересня 2010 року
по 01 жовтня 2013 року, яка складає 21680 грн.

Проте в цей період сторони проживали
однією сім'єю і вели спільне
господарство, він періодично їздив на
заробітки і надсилав гроші
відповідачці на утримання родини.

На підставі ст. 197 СК України просив
звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам в сумі 21680
грн. на користь ОСОБА_3 на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
виконавчого листа № 2-745 від 17 травня 2010
року, виданого Токмацьким районним
судом Запорізької області.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 18 грудня 2013
року позов задоволено. Звільнено
ОСОБА_4 від сплати заборгованості по
аліментам в сумі 21680 грн. на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа
№ 2-745, виданого Токмацьким районним
судом Запорізької області.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
обставинам справи висновків суду про
проживання сторін однією сім'єю ,
неправильне застосування ч.2 ст.197 СК
України , просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно ч.3 ст. 197 Сімейного кодексу
України суд може звільнити платника
аліментів від сплати заборгованості,
якщо буде встановлено, що вона виникла
внаслідок непред'явлення без поважної
причини виконавчого листа до виконання
особою, на користь якої присуджено
аліменти.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 15 вересня 2008 року по 16 грудня 2013
року. Рішенням Токмацького районного
суду від 14 травня 2010 року з ОСОБА_4 були
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи
стягнення з 28 квітня 2010 року до
досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист про стягнення
аліментів, який ОСОБА_3 отримала 17
травня 2013 року, до виконання
пред'явлено відповідачкою 3 жовтня 2013
року. 3 жовтня 2013 року державним
виконавцем ВДВС Токмацького районного
управління юстиції винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
та нарахована заборгованість позивача
за аліментами за період з 26.10.2010 року по
1.10.2013 року в сумі 21680 грн. (а.с.15).

Судом на підставі наданих сторонами
доказів і оцінених судом за правилами
ст.212 ЦПК України встановлено, що після
ухвалення рішення від 14 травня 2010 року
про стягнення аліментів на утримання
дочки, сторони продовжували проживати
однією сім'єю, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народилася ще одна дитина ОСОБА_6, вони
мали спільний бюджет і вели спільне
господарство. Про це свідчать і
обставини, що після ухвалення рішення
виконавчий лист ОСОБА_3 не отримувала
та не пред'являла його до виконання.
Причиною звернення ОСОБА_3 до суду із
заявою про видачу виконавчого листа та
пред'явлення його до виконання 03.10.2013
року стало припинення спільного
проживання.

З огляду на зазначені обставини, доводи
скарги про недоведеність сімейних
стосунків між сторонами є
неприйнятними. Той факт, що в цей період
ОСОБА_4 їздив на заробітки, про що
зазначається в апеляційній скарзі, не
спростовує сімейний характер
взаємовідносин сторін. У відповідності
до ч.2 ст.3 СК України подружжя
вважається сім'єю і тоді, коли дружина
та чоловік, у зв'язку з навчанням,
роботою, лікуванням, необхідністю
догляду за батьками, дітьми та з інших
поважних причин не проживають спільно.
В період перебування на заробітках
ОСОБА_4 на рахунки ОСОБА_3 перераховував
кошти, які за призначенням не були
аліментами,як вона сама зазначає, кошти
витрачалися нею на оплату комунальних
платежів, ведення домашнього
господарства, що свідчить про
утримання сім'ї. Доводи ОСОБА_3, що
коштів не вистачало для задоволення
всіх потреб та що вони не покривають
суму, яка могла бути отримана в рахунок
аліментів, не мають правового значення.

Суд вірно встановив, що ОСОБА_3 не
вживала жодних заходів для виконання
рішення суду про стягнення аліментів.

Встановивши, що заборгованість по
аліментам виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання ОСОБА_3,
на користь якої присуджено аліменти,
суд обґрунтовано дійшов висновку, що
відсутні підстави покладати на
платника аліментів обов'язок по сплаті
аліментів за минулий період і позовні
вимоги ОСОБА_4 про звільнення від
сплати аліментів задовольнив на
підставі ч. 3 ст. 197 СК України

Є неприйнятними посилання на те, що
обставини передбачені ч.2 ст.197 СК
України для звільнення від сплати
заборгованості відсутні, оскільки
позов пред'явлено і суд вирішив спір на
підставі ч.3 ст.197 СК України.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які привели до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 18 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: