У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М.М.,

суддів - Бондаренка О.Ю.,
Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на ухвалу Іршавського районного
суду від 22 листопада 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа: міський відділ Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції, про
стягнення заборгованості за
аліментами та стягнення аліментів на
період навчання , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Іршавського районного суду від
22 листопада 2013 року задоволено заяву
представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2
про забезпечення позову. Накладено
арешт на належні відповідачу ОСОБА_1
автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, номер
кузова НОМЕР_3, 1999 року випуску, д.н.
НОМЕР_2, білого кольору та будинок
АДРЕСА_1 Допущено негайне виконання
ухвали.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність ухвали із-за порушення
норм процесуального права, просив
скасувати оскаржувану ним ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
заява про забезпечення позову не
відповідає за змістом вимогам ч. 2 ст. 151
ЦПК України, оскільки позивачем не
зазначено причини, у зв'язку з якими
необхідно забезпечити позов, а сама
оскаржувана ухвала не містить жодних
обґрунтувань щодо відсутності
гарантій виконання рішення у разі
задоволенні позовних вимог та
необхідності застосовувати заходи
забезпечення позову. Крім того,
оскаржуваною ухвалою порушено його
права як приватного підприємця, так як
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном
перешкоджає його діяльності.

В запереченні позивачка ОСОБА_2
просить відхилити апеляційну скаргу
відповідача як необгрунтовану та таку,
що не грунтується на вимогах чинного
законодавства України і залишити
ухвалу суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені, що вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 305 та ч. 2 ст. 197 ЦПК
України справу розглянуто у
відсутності сторін та фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа:
міський відділ Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, про стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення аліментів на період
навчання.

Заява представника ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 містить твердження про те, що у
позивачки є підстави вважати, що
відповідач ОСОБА_1 буде намагатися
уникнути сплати заборгованності по
аліментах внаслідок чого законні
інтереси сина ОСОБА_5 не будуть
належним чином захищені.

Як вбачається із апеляційної скарги,
тобто визнається відповідачем ОСОБА_1,
справа про стягнення заборгованості по
аліментах розглядається вже декілька
років, а це є підставою вважати, що
ОСОБА_1 дійсно ухиляється від виконання
своїх зобов'язань по сплаті аліментів.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Зазначені висновки суду заслуговують
на увагу, оскільки факт виникнення
заборгованості по аліментам свідчить
про те, що відповідачем не були
виконані належним чином попередні
рішення місцевого суду про стягнення
аліментів.

Твердження апелянта про те, що вжиття
заходів забезпечення позову
перешкоджає його господарській
діяльності, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки накладення арешту на
майно не обмежує його власника у праві
користування ним.

Отже, постановляючи ухвалу, суд першої
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення заяви
представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2
про забезпечення позову і на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну
скаргу слід відхилити і залишити
ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Іршавського районного суду від
22 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Судді: