АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_2 який діє в інтересах
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання факту
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини та визнання
права власності на 1/2 частку спадкового
майна за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом.

Просив:

- встановити факт його постійного
проживання із ОСОБА_5 на час відкриття
спадщини;

- визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом від 4 листопада 2013
року, видане державним нотаріусом
Путильської державної нотаріальної
контори частково недійсним;

- визнати за позивачем право власності
на спадкове майно, а саме 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_5, яка проживала
АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на
? частку квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач в шестимісячний строк не
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини.

4 листопада 2013 року державним
нотаріусом Путильського державної
нотаріальної контори ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на вищевказане спадкове майно.

Вважав, що себе таким, що прийняв
спадщину, оскільки спадкодавець
приживав разом з ним на час відкриття
спадщини, а він протягом
шестимісячного строку не заявив про
відмові від неї.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити.

Посилаються на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 своєчасно не
звернувся із заявою про прийняття
спадщини.

Для прийняття спадщини в порядку,
встановленому частиною 3 статті 1268 ЦК
України спадкоємець має право
проживати із спадкодавцем у житловому
приміщенні спадкодавця, тобто
користуватися цим майном разом із
спадкодавцем до його смерті.

ОСОБА_4 постійно не проживав з матір'ю у
її квартирі, а лише здійснював за нею
догляд у своєму житлі, а вона
знаходилась у його квартирі тимчасово.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними.

Так, згідно статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1261 ЦК України
відповідно до статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 1, 2 статті 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до частини 1 стаття 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це
вірно встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 17 липня 2009
року Серії НОМЕР_1 (а.с.11).

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 23 серпня 1966 року НОМЕР_2
(а.с.10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 4 листопада 2013 року
ОСОБА_3 є спадкоємцем 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 (а.с.39).

Колегія суддів вважає вірними висновки
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4
постійно не проживав з матір'ю у її
квартирі, а лише здійснював за нею
догляд у своєму житлі, а вона
знаходилась у його квартирі тимчасово.
За таких обставин ОСОБА_4 не прийняв
спадщину, що відкрилася після смерті
його матері ОСОБА_5

Враховуючи вищенаведене суд першої
інстанції ухвалив рішення з дотримання
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід залишити без
змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги
про те, що ОСОБА_4 прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_5, оскільки
спадкодавець приживав разом з ним на
час відкриття спадщини, а він протягом
шестимісячного строку не заявив про
відмові від неї.

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання

спадкодавця, яке визначається за
правилами статті 29, частини

другої статті 1221 ЦК ( 435-15 ). Якщо
спадкодавець мав кілька

місць проживання, місцем відкриття
спадщини вважається останнє

місце реєстрації спадкодавця.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

У п. 211 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, чинної на дату відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5
визначено, що свідоцтво про право на
спадщину видається спадкоємцям, що
прийняли спадщину, тобто тим, які
постійно проживали разом зі
спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу
про прийняття спадщини. Доказом
постійного проживання разом зі
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та інші документи, що
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

Місце відкриття спадщини
підтверджується: свідоцтвом органу
реєстрації актів цивільного стану про
смерть спадкодавця, якщо останнє
постійне місце проживання і місце його
смерті збігаються; довідкою
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу про його постійне місце
проживання; записом у будинковій книзі
про постійне проживання спадкодавця, а
якщо місце проживання померлого
невідоме - документом (витягом з
Реєстру прав власності та ін.) про
місцезнаходження нерухомого
спадкового майна або його частини. Якщо
об'єктів нерухомого майна декілька й їх
місцезнаходження різне, місцем
відкриття спадщини є місцезнаходження
одного із об'єктів цього майна за
вибором спадкоємців. За відсутності
нерухомого майна місцем відкриття
спадщини є місцезнаходження основної
частини рухомого майна, що може бути
підтверджено відповідним свідоцтвом
про державну реєстрацію транспортного
засобу, витягом з реєстру прав
власності на цінні папери тощо (п. 212
вказаної Інструкції).

В матеріалах справи відсутні докази
про те, що ОСОБА_4 проживав разом із
своєю матір'ю ОСОБА_5 у квартирі
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 27 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: