Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючої Скарлат О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання догорів дарування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним позовом до
суду, посилаючись на те, що 03 травня 2012
року він уклав з відповідачем договір
дарування садового будинку АДРЕСА_1 в
садовому товаристві «Будбанківець»,
масиву «Дружба» Сувидської сільської
ради Вишгородського району Київської
області та договір дарування земельної
ділянки НОМЕР_1 за вищевказаною
адресою. Перед укладанням договору
відповідач запевнив позивача, що не
буде створювати йому перешкод в
користуванні вказаним будинком та
відчужувати його стороннім людям,
оскільки іншого місця проживання
позивач не має. Однак відповідач після
укладання договорів не доглядає за
будинком і намагається продати його,
чим створює загрозу безповоротної
втрати будинку, який для позивача має
велику цінність, оскільки розташований
на території його родинної садиби, а
також він не має іншого житла.
Відповідач не пускає позивача до
будинку і йому немає де жити.

На підставі викладеного, позивач
просить розірвати договір дарування
садового будинку АДРЕСА_1 в с/т
«Будбанківець», масиву «Дружба»
Сувидської сільської ради
Вишгородського району та договір
дарування земельної ділянки за
вищевказаною адресою, укладені між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 травня 2012 року в
Першій Київській державній
нотаріальній конторі.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримала позовну
заяву та просить її задовольнити з
викладених підстав.

Відповідач проти позову заперечив та
пояснив, що по садовому будинку
відповідач розрахувався за борги, які
там були за останні 5 років. Ініціатором
договору дарування був ОСОБА_1 і
відносно сплати коштів була
домовленість. При укладання договору
були присутні позивач та відповідач,
ОСОБА_1 не був у алкогольному сп'янінні,
перед підписанням договору, нотаріус
надавала його на ознайомлення.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи приходить до
висновку про те, що позов задоволенню
не підлягає.

Судом встановлено, що 03 травня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
договір дарування садового будинку з
відповідними будівлями та спорудами,
що знаходяться за адресою: Київська
область, Вишгородський район,
Сувидська сільська рада,
«Стройбакківець» садове товариство
садівницького масиву «Дружба»,
АДРЕСА_1, посвідчений державним
нотаріусом Першої київської державної
нотаріальної контори Губко Ю.В. та
зареєстровано в реєстрі за № 18-571.

Згідно з п. 3 договору дарування
садового будинку, документом, який
підтверджує право власності
дарувальника на відчужуваний садовий
будинок, є свідоцтво на право власності
на нерухоме майно, видане Сувидською
сільською радою Вишгородського району
Київської області 24.11.2011 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Сувидської сільської ради від 31.10.2011
року, № 51, зареєстроване в Комунальному
підприємстві Київської обласної ради
«Вишгородське бюро технічної
інвентаризації» 11.12.2011 року, номер
запису: 316 в книзі, реєстраційний номер
майна 35242861.

Відповідно до п. 8 договору дарування
садового будинку, дарувальник та
обдаровуваний, підтверджують, що цей
договір не носить характеру фіктивного
та удаваного правочину.

Відповідно до п. 10 договору дарування
садового будинку, право власності на
садовий будинок у обдаровуваного
відповідно до ст. 722 ЦК України виникає
з моменту його прийняття. Прийняття
дарунку вважається одержання
обдаровуваним примірника цього
договору дарування після його
нотаріального посвідчення.

03 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір дарування
земельної ділянки площею 0,050 гектарів,
кадастровий номер :24:138:0113,
розташовану за адресою: Київська
область, Вишгородський район,
Сувидська сільська рада, масив
«Дружба», с/т «Будбанківець», цільове
призначення земельної ділянки - для
садівництва, посвідчений державним
нотаріусом Першої київської державної
нотаріальної контори Губко Ю.В. та
зареєстровано в реєстрі за № 18-568.

Згідно п. 2 договору дарування
земельної ділянки, документом, який
підтверджує право власності
дарувальника на відчужувану земельну
ділянку, є державний акт на право
приватної власності на землю серії IV-КВ
№ 113863, виданий Сувидською сільською
радою народних депутатів
Вишгородського району Київської
області 29.03.2000 року, на підставі рішення
Сувидської сільської ради народних
депутатів № 69 від 10.11.1999 року,
зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 3073.

Відповідно до п. 5 договору дарування
земельної ділянки, право власності на
земельну ділянку виникає у
обдаровуваного після прийняття
дарунку та державної реєстрації права
власності.

Право власності на відчужувану
земельну ділянку посвідчується
договором дарування земельної ділянки.

Відповідно до п. 8 договору дарування
земельної ділянки, обдаровуваний має
право: провадати або іншим шляхом
відчужувати земельну ділянку,
передавати її в оренду, заставу,
спадщину; самостійно господарювати на
землі; власності на посіви і насадження
сільськогосподарських культур на
вироблену продукцію; використовувати у
встановленому порядку для власних
потреб наявні на земельній ділянці
загальнопоширені корисні копалини,
торф, лісові насадження, водні об'єкти,
а також інші корисні властивості землі;
на відшкодування збитків у випадках,
передбачених законом; споруджувати
жилі будинки, виробничі та інші будівлі
і споруди; на відновлення порушених
прав в порядку встановленому законом.

Відповідно до п. 10 договору дарування
земельної ділянки, дарувальник та
обдаровуваний, стверджують, що договір
цей не приховує іншого правочину між
ними і відповідає дійсним намірам
створити відповідні юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 717; ч. 1 ст. 718;
ч. 2 ст. 719; ч.ч. 1 та 4 ст. 722; ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 727
ЦК України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок
обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Предметом договору дарування можуть
бути, зокрема жилий будинок чи
квартира. Договір дарування в такому
випадку повинен бути нотаріально
посвідчений, а право власності
зареєстрованим.

Право власності обдарованого на
дарунок виникає з моменту його
прийняття (а щодо нерухомого майна - з
моменту нотаріального посвідчення
договору та реєстрації права
власності).

Виключними підставами для розірвання
договору дарування на вимогу
дарувальника є обставини, коли
обдаровуваний умисно вчинив злочин
проти життя, здоровя, власності
дарувальника, його батьків, дружини
(чоловіка) або дітей.

Якщо обдаровуваний вчинив умисне
вбивство дарувальника, спадкоємці
дарувальника мають право вимагати
розірвання договору дарування.

Дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
обдаровуваний створює загрозу
безповоротної втрати дарунка, що має
для дарувальника велику немайнову
цінність.

Дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо
внаслідок недбалого ставлення
обдаровуваного до речі, що становить
культурну цінність, ця річ може бути
знищена або істотно пошкоджена.

У разі розірвання договору дарування
обдаровуваний зобов'язаний повернути
дарунок в натурі.

Інші правові підстави для розірвання
договору дарування за вимогою
дарувальника відсутні.

Відповідно до ст.321, ч. 1 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 651; ч.ч. 1 та 2
ст. 652 ЦК України, які регулюють
загальні підстави до зміни чи
розірвання усіх видів договорів, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1)в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2)зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3)виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Договір дарування садового будинку та
земельної ділянки є безоплатним і
жодні зобов'язання на обдаровувану
особу договором не покладені і
відповідно до вимог Закону не могли
бути покладені.

Зі змісту позовної заяви та пояснень в
судовому засіданні представника
позивача вбачається, що позивач ОСОБА_1
під час укладення договору дарування
садового будинку та земельної ділянки
сподівався, що відповідач не буде
чинити йому перешкод у користуванні
вказаним майном та відчужувати його та
на те, що коли він дізнався про наміри
відповідача продати садовий будинок з
земельною ділянкою його фактично буде
викинуто на вулицю. А те, що будинок
становить велику немайнову цінність
позивач обґрунтував тим, що він у ньому
живе, і у разі його виселення, йому не
буде де жити.

Однак ці обставини, на які посилається
позивач, не можуть бути підставами для
розірвання безвідплатного договору
дарування, так як договором не
передбачено будь-яких зобов'язань з
боку обдаровуваного.

Ці обставини у випадку їх доведеності
можуть бути підставами для визнання
недійсним договору дарування з
підстав, передбачених ст.ст.203,215, 229, 233
ЦК України, що є іншим предметом позову.

При таких обставинах суд прийшов до
висновку про відмову позивачу у позові
за недоведеністю та безпідставністю
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання догорів дарування -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

О.І.Скарлат