Номер провадження № 22-ц/785/1187/14
Головуючий у першій інстанції Тюмін
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі - Колмакову
В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ ПриватБанк»
на рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 26.09.2013 року по
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-3), в якому просив передати
в заклад ПриватБанку шляхом вилучення
у відповідача належне йому на праві
власності заставлене майно, а саме:
автомобіль «Mercedes - Benz» (рік випуску: 2000,
тип ТЗ: автобус пасажирський, № кузова
/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер:
НОМЕР_2); автомобіль «Mercedes - Benz» (рік
випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний сідловий
тягач, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_4). Передати
в заклад ПриватБанку шляхом вилучення
у відповідача належне йому на праві
власності заставлене майно, яке
зазначено в договорі застави № 222660-CRED/Z
від 18.04.2008 року. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 222660-CRED від 18.04.2008 року звернути
стягнення на автомобілі: «Mercedes - Benz»
(рік випуску: 2000, тип ТЗ: автобус
пасажирський, № кузова /шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2); «Mercedes -
Benz» (рік випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний
сідловий тягач, № кузова /шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_4, шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладення
заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України, а також надання
ПриватБанку всіх повноважень
необхідних для здійснення продажу;
звернути стягнення на майно, яке
зазначено в договорі застави № 222660-CRED/Z
від 18.04.2008 року, шляхом безпосереднього
продажу конкретному покупцю з правом
укладення заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця. Стягнути з
відповідача судові витрати: судовий
збір за подання позовної заяви у
розмірі 1 238,67 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судового процесу в розмірі 250
грн.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що 18.04.2008 року між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 222660-CREED, згідно
якого 18.04.2008 року відповідач отримав
кредит у розмірі 20 000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22 % річних на рік,
взявши зобов'язання щодо повернення у
встановлений в договорі строк кредиту
та сплати нарахованих по ньому
відсотків у порядку, розмірі та строки,
передбачені умовами договору у
відповідності до графіку погашення
кредиту та відсотків.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором були укладені
договори застави: № 222660-CREED/ZA від 18.04.2008
року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, згідно якого останній надав в
заставу належне йому майно, а саме
автомобіль марки «Mercedes - Benz» (рік
випуску: 2000, тип ТЗ: автобус
пасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_1), №
222660-CREED/Z від 18.04.2008 року між ПАТ «КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, згідно якого
відповідач надав в заставу належне
йому майно, № 222660-CREED/ZA 2 від 10.04.2009 року
між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3,
згідно якого останній надав в заставу
належне йому майно, а саме автомобіль
марки «Mercedes - Benz» (рік випуску: 2000, тип
ТЗ: вантажний сідловий тягач, №
кузова/шасі: НОМЕР_3).

ОСОБА_3 у порушення умов договору,
зобов'язання по кредитному договору
належним чином не виконав в зв'язку з
чим станом на 12.05.2009 року склалась
заборгованість по кредиту у розмірі 16
244, 40 доларів США, а саме: по кредиту - 15
201, 31 доларів США; по відсоткам - 238,32
доларів США; штраф (фіксована частина) -
32,79 доларів США; штраф (процентна
складова) - 771, 98 доларів США.

Як зазначено в рішенні суду,
позивач в судове засідання не з'явився,
подав клопотання про розгляд справи у
відсутність представника зі згодою на
заочний розгляд справи. Відповідач,
належним чином повідомлений про дату
та час слухання справи в судове
засідання не з'явився, клопотання про
відкладення слухання справи не надав,
про причини неявки не повідомив,
письмових заперечень на позов не надав.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 26.09.2013 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подало апеляційну скаргу
на рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 26.09.2013 року, в якій
просить скасувати рішення суду від
26.09.2013 року, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, стягнути з відповідача судові
витрати за подання апеляційної скарги,
посилаючись на те, що вважає
оскаржуване рішення суду незаконним та
необґрунтованим через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також таким, що
винесено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні, в
частині мотивувальної частини з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції виходив з наступного.

Суд визнав доведеним факт укладання
18.04.2010 року між ПАТ комерційний банк
«Приватбанк» та ОСОБА_3 кредитного
договору № 222660-CREED від 18.04.2008 року.

В зв'язку з несвоєчасним погашенням
заборгованості по кредиту та
відсотків, нарахованих за
користування, ОСОБА_3 у порушення умов
договору зобов'язання по кредитному
договору належним чином не виконав, в
зв'язку з чим станом на 12.05.2009 року
склалась заборгованість по кредиту у
розмірі 16 244, 40 доларів США, а саме: по
кредиту - 15 201, 31 доларів США; по
відсоткам - 238, 32 доларів США; штраф
(фіксована частина) - 32,79 доларів США;
штраф (процентна складова) - 771, 98
доларів США.

Згідно рішення Кілійського районного
суду Одеської області від 25.02.2010 року по
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору позов задоволено,
солідарно стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на користь Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору № 222660-CREED від 18.04.2008
року в сумі 13 966, 57 доларів США, що по
курсу НБУ станом на 25.02.2010 року складає
111 598, 89 грн. та судові витрати в сумі 1365,
98 грн.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Кілійського РУЮ від 20.04.2010 року було
відкрито виконавче провадження.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 09.10.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
кредитного договору недійсним, в
задоволенні позову відмовлено.

Згідно постанови відділу державної
виконавчої служби Кілійського РУЮ про
закінчення виконавчого провадження
від 08.12.2011 року, вбачається, що
боржником борг сплачено в повному
обсязі, згідно виконавчого документу,
що підтверджується відповідними
платіжними дорученнями, в зв'язку з чим
було припинено арешт нерухомого майна
та рухомого майна, яке належить
відповідачу ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 526 ЦК України та частини 1 ст.
530 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином та в строк
встановлений договором.

У відповідності до ст. 589 ЦК України та
ст. 19 Закону України «Про заставу» в
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, за рахунок якого
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих простроченою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором -неустойкою), необхідні
витрати за утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про заставу» застава
припиняється: з припиненням
забезпеченого заставою зобов'язання, в
разі загибелі заставленого майна, в
разі придбання заставодержателем
права власності на заставлене майно, в
разі примусового продажу заставленого
майна, при закінченні терміну дії
права, що складає предмет застави, в
інших випадках припинення
зобов'язань, установлених законом.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 593 ЦК України
право застави припиняється у разі
припинення зобов'язання, забезпеченого
заставою.

Враховуючи те, що відповідач сплатив
борг у повному обсязі, відповідно у
нього відсутній борг за основним
зобов'язанням, згідно до постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 08.12.2011 року у зв'язку з чим,
кредитний договір припинено та разом з
припиненням дії договору - припинена
застава, якою була забезпечена позика,
тому відсутні підстави для звернення
стягнення на заставлене майно.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Однак, судова колегія не погоджується в
повній мірі з мотивувальною частиною
рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язань, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Аналогічні положення передбачено ст.
ст. 19-20 Закону України «Про заставу».

Тобто, заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
між позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір від 18.04.2008
року (а. с. 6-9), за яким у відповідача
перед позивачем станом на 12.05.2009 року
виникла заборгованість (а. с. 5).

Відповідно до рішення Кілійського
районного суду Одеської області від
25.02.2010 року (а. с. 34-35) з відповідача та
поручителів стягнуто в солідарному
порядку на користь позивача
заборгованість за вказаним кредитним
договором, яка на час ухвалення
оскаржуваного рішення суду, в повному
обсязі сплачена боржником згідно з
постановою про закінчення виконавчого
провадження від 08.12.2011 року (а. с. 75).

За таких обставин, у зв'язку із сплатою
заборгованості за кредитним договором
та виконанням зобов'язання,
забезпеченого заставою, відсутні
підстави для звернення стягнення на
заставлене майно, враховуючи межі
позовних вимог та період виникнення
заборгованості відповідно до позовної
заяви та стягнуту заборгованість і
період її виникнення відповідно до
рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 25.02.2010 року (а. с.
34-35).

Тому в задоволенні позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк», в заявлених межах,
необхідно відмовити саме з цих підстав.

З висновками суду першої інстанції
стосовно припинення кредитного
договору та припинення застави судова
колегія не погоджується.

Оскільки, відповідно до матеріалів
справи, рішення Кілійського районного
суду Одеської області від 25.02.2010 року,
яким з відповідача та поручителів
стягнуто в солідарному порядку на
користь позивача заборгованість за
вказаним кредитним договором виконано
в повному обсязі лише 08.12.2011 року (а. с.
75).

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія вважає, що в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3
про звернення стягнення, необхідно
відмовити з вищезазначених підстав, а
мотивувальна частина рішення
Кілійського районного суду Одеської
області від 26.09.2013 року підлягає зміні,
в іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що відповідачем погашена
заборгованість, яка виникла станом на
25.02.2010 року, а оскаржуване рішення
ухвалено 26.09.2013 року та, що рішенням
суду від 25.02.2010 року стягнуто
заборгованість в розмірі 13 966,57 дол. США,
в той час як у позові про звернення
стягнення на предмет застави зазначено
заборгованість в розмірі 16 244,40 дол. США,
судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, заборгованість стягнута за
рішенням суду від 25.02.2010 року станом на
23.02.2010 року (а. с. 34), а заборгованість за
позовом про звернення стягнення
вказана позивачем станом на 12.05.2009 року
(а. с. 2, 5), тобто в межах стягнутої
заборгованості і позовні вимоги
відповідно до матеріалів справи
позивачем в установленому порядку не
уточнювалися, що не позбавляє права
позивача на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України при наявності підстав та
звернення до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи викладене, судова колегія
частково погоджується з доводами
апеляційної скарги, щодо обґрунтування
рішення суду та не погоджується з
доводами апеляційної скарги, в частині
висновків суду, на підставі
вищезазначеного.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
ПриватБанк» задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину
рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 26.09.2013 року по
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А.
Станкевич