Провадження № 2/752/802/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.01.2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_3,
про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася у суд з
позовом про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 24 липня 2013 року
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м. Києві
зареєстровано право власності ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
Іпотечного договору № 2603 від 17 серпня
2011 р., посвідченого приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4

Бажаючи розпорядитися своєю власністю,
позивач звернувся до приватного
нотаріуса КМНО ОСОБА_4 для укладення
договору купівлі-продажу належної їй
квартири, проте їй було повідомлено, що
на дану квартиру накладений арешт
відповідно до постанови № 1092/3 від
13.07.2012 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві, що робить неможливим її
відчуження.

Звернувшись до ВДВС Голосіївського РУЮ
у м. Києві з метою зняття даного арешту
на майно, що належить позивачу,
державний виконавець Проц В.С.
повідомив, що, оскільки позивач не
являється стороною у виконавчому
провадженні, вона не може зняти даний
арешт.

Позивач просить зняти арешт з квартири
АДРЕСА_1, накладений постановою № 1092/3
від 13.07.2012р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов з
вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
визнала позовні вимоги та не
заперечувала проти їх задоволення,
посилаючись на обґрунтованість вимог
позивача.

Відповідач ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві в судове засідання не забезпечив
явку свого представника, хоча про час
та місце розгляду справи був
повідомлений судом належним чином.

Третя особа - ОСОБА_3 та його
представник в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
зазначивши, що 13.05.2011 р. між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5, за умовами якого він передав
ОСОБА_2 у позику грошові кошти у розмірі
119 575,50 грн., що за курсом НБУ складало 15
000 доларів США. Позичальник
зобов'язувалася повернути борг у строк
до 13.07.2011 р., проте взяті на себе
зобов'язання не виконала, у зв'язку з
чим 23.07.2012 р. приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_6 був вчинений виконавчий напис
щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 боргу в сумі 1 281 196 грн.
Оскільки ринкова вартість арештованої
квартири боржника значно перевищує
розмір заборгованості останнього
перед іпотеко держателем, то, на його
думку, немає жодних перешкод для
примусової реалізації квартири
боржника з наступним задоволенням
вимог наявних кредиторів.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Судом встановлено, що на підставі
іпотечного договору № 2603, укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого 17
серпня 2011 р. приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_4, на забезпечення виконання
основного зобов'язання у сумі, що
дорівнює еквіваленту 22 490 євро, за
договором безпроцентної позики
грошей, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідченим 17.08.2011 р. приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4, іпотекодавець
ОСОБА_2 передала в іпотеку
іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, яка
належить їй на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 13.05.2011 р.
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 (а. с.
5-8).

24 липня 2013 року Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м. Києві
зареєстровано право власності ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 23)

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві
зазначає, що, бажаючи розпорядитися
своєю власністю, вона звернулася до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_4 для
укладення договору купівлі-продажу
належної їй квартири.

Проте, приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було відмовлено позивачу у посвідченні
договору купівлі-продажу, оскільки під
час підготовки до посвідчення договору
за результатом перевірки відсутності
заборони відчуження або арешту майна
за даними Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, встановлена
наявність обтяження на підставі
постанови № 1092/3 від 13.07.2012 р. ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві.

10 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 та ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві, просила
зняти арешт з належного їй на праві
власності нерухомого майна, зокрема
квартири АДРЕСА_1, який було накладено
на підставі постанови від 13 липня
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до положень частини першої
та другої статті 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту
(частина перша статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним. Відповідачами в справі
суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно, і в необхідних випадках - особу,
якій передано майно, якщо воно було
реалізоване. У тих випадках, коли опис
проводився для забезпечення
конфіскації чи стягнення майна на
користь держави, як відповідач
притягується відповідна державна
податкова інспекція.

При цьому, орган державної виконавчої
служби не може бути належним
відповідачем в справах про виключення
майна з-під арешту.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було заявлено
вимог до особи, в інтересах якої було
накладено арешт на майно, а тому, у суду
відсутні підстави для задоволення
позову.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Разом з тим, клопотання позивача про
заміну первісного відповідача
належним відповідачем до суду не
надходило. При цьому, з наданих
позивачем документів не вбачається за
можливе з'ясувати хто згідно з
постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві від 13.07.2012 року є боржником та
стягувачем у виконавчому провадженні.

З матеріалів, витребуваних судом,
встановлено, що арешт на квартиру
АДРЕСА_1 був накладений постановою від
30.07.2012 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
головного державного виконавця Проц
В.С. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з
метою забезпечення виконання
виконавчого напису № 971, вчиненого
23.07.2012 р. приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1 281 196 грн.
(а.с. 52)

За таких підстав, суд відхиляє
посилання позивача на те, що обтяження,
встановлене на підставі постанови від
13.07.2012 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві, обмежують права позивача на
розпорядження квартирою АДРЕСА_1, яка
належить їй на підставі Іпотечного
договору № 2603 від 17 серпня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 57, 60 Закону України
«Про виконавче провадження», ст..ст. 386
та 392 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 212 та 213
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_3,
про звільнення майна з-під арешту
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: