ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Орган опіки та
піклування Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації, за
участю прокурора прокуратури
Дарницького району м. Києва Любенок М.Д.
про позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів,

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
з 08.12.1999 р. позивачка перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька -
ОСОБА_5. За час перебування у шлюбі
сімейні відносини з відповідачем не
склалися, останній з червня 2007 року
перестав приділяти увагу сім`ї,
займатися вихованням доньки, не
надавав матеріальної допомоги на
утримання сім`ї та доньки,
шлюбно-сімейні відносини було
припинено. На даний час дитина проживає
з позивачем та знаходиться на її
повному утриманні. 03.12.2007 року
рішенням Дарницького районного суду м
Києва шлюб між сторонами було
розірвано. Відповідач на даний час
свої батьківські обов`язки не виконує,
про стан її здоров`я, фізичний та
духовний та моральний розвиток не
піклується, участі у вихованні дитини
не бере, кошти на утримання дитини не
надає, жодного разу з часу часу
припинення сторонами шлюбниї відносин
відповідач не відвідав доньку за
місцем її постійного проживання. На
даний час дитина з відповідачем не
бачиться, батько сам, з власної волі не
виявляє бажання виховувати свою
дитину, бачитись та спілкуватися з нею,
у зв'язку з чим позивач звернулась до
суду позовом та просила позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 та стягнути
аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходів) щомісячно.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити, не
заперечували проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча повідомлявся судом про
місце і час розгляду справи, заяви про
відкладення розгляду справи не надав,
причини неявки не повідомив. Поштове
повідомлення повернулось до суду за
закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України,
у разі ненадання фізичними особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх адреси, судова повістка
надсилається за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
особи, яка бере участь у справі, за
адресою її місця проживання або місця
реєстрації, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України
у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Представник Органу опіки та піклування
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації подала до суду
письмовий висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проти задоволення позову
не заперечувала.

Прокурор прокуратури Дарницького
району м. Києва Любенок М.Д. у судовому
засіданні проти позбавлення
батьківських прав не заперечувала.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4
ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою
позивача постановив ухвалу про заочний
розгляд справи на підставі наявних у
справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, представника позивача,
представника третьої особи, прокурора,
повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, вважає
встановленим наступні обставини.

Судом встановлено,що з 08.12.1999 р.
позивачка перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилася донька - ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві 22 лютого
2005 року (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Дарницького районного суду м
Києва від 03.12.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зареєстрований Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві 08.12.1999 року, актовий
запис - 618 розірвано (а.с.7).

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства» сім'я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу
України (далі по тексту - СК
України) встановлено обов'язок батьків
щодо виховання та розвитку дитини.
Визначено, зокрема, що батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною освіти, готувати її до
самостійного життя. Передача дитини на
виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського
піклування.

А частиною 1 ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства»
передбачено, що на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені
Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості. Якнайкраще
забезпечення інтересів дитини має бути
керівним принципом для тих, хто
відповідає за її освіту і навчання; ця
відповідальність лежить насамперед на
її батьках.

Судом встановлено, що дитина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до
характеристики спеціалізованої школи
№ 314 м. Києва перебуває на утриманні
матері. В той же час батько не приймає
участі у вихованні, жодного разу не
відвідував школу та не цікавиться
станом ОСОБА_5 у вчителя (а.с.13).

Наведене свідчить про ухилення
відповідача - ОСОБА_3 від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини -
доньки, ОСОБА_5.

За змістом ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

У відповідності до п. 2 частини 1
ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» встановлено,
що ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести
відповідальність за дитину, її
фізичний і моральний розвиток, її
соціальне буття, здійснення прав щодо
її захисту покладено на батьків.
Обставини справи свідчать про
небажання відповідача займатися
вихованням дитини, а саме відсутність
будь-яких дій, які б свідчили про його
намір змінити обставини свого життя та
вчинити дії, спрямовані на виховання
дитини. Доказів щодо спростування
таких обставин в матеріалах справи
немає.

Водночас Пленум Верховного Суду
України в п. 15 зазначеної вище
постанови роз'яснив, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Дарницької РДА м. Києва про
позбавлення батьківських прав від
29.01.2014 року, наданого для розгляду
питання щодо позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 відносно малолітньої
доньки ОСОБА_5, встановлено, що
відповідач з донькою не проживає,
вихованням та утриманням дитини не
займається, не цікавиться її життям та
здоров'ям, матеріально не допомагає.
Крім того, громадянин ОСОБА_3 не
з'явився на засідання комісії з питань
захисту прав дитини для вирішення
питання про доцільність
(недоцільність) позбавлення його
батьківських прав відносно дитини,
батько самоусунувся від виконання
своїх батьківських обов'язків, тому
орган опіки та піклування вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
відповідача відносно малолітньої
доньки.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК
України регулювання сімейних
відносин має здійснюватись з
максимально можливим врахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини, суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Судом встановлено, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов'язків щодо утримання доньки та на
теперішній час добровільно не надає
належної матеріальної допомоги на її
утримання.

Згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Згідно ст.181,
191 СК України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними;
за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу батька (матері) і (або)
у твердій грошовій сумі; аліменти на
дитину присуджуються (за загальним
правилом) за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Згідно зі ст.182 СК України, при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Як зазначає ч.1, ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист
прав дитини, батько(- ки) або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав
дитини передбачено, що суд повинен
докласти всіх можливих зусиль для того,
щоб забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Відповідно до ст.191 СК України
аліменти присуджуються від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному повному та
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, відсутність належних
доказів чинення з боку позивачки
перешкод у спілкуванні з дитиною,
вимоги чинного національного та
європейського законодавства, що
регулюють спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що відповідач по
справі внаслідок винної поведінки та
свідомого нехтування покладених на
нього, як батька, обов'язків, ухилявся
від їх виконання та зобов'язаний
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття і створювати необхідні
передумови для її розвитку і
забезпечення організації життя
нарівні з позивачкою у зв'язку з чим
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав, стягнення аліментів підлягають
задоволенню та вважає за можливе
стягнути з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходів), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно починаючи з 25.11.2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 164, 180, 182 Сімейного кодексу
України, ст. ст.60, 88, 169, 208, 209,
214, 215, 224 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Орган опіки та
піклування Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Стайки Кагарлицького
району Київської області, батьківських
прав відносно малолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходів) щомісячно,
починаючи з 25.11.2013 року і до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір у розмірі
229 грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
допустити до негайного виконання у
межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА