Єдиний унікальний номер: 448/2229/13-ц
Провадження № 2/448/41/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13.01.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Підлісківської сільської ради
Мостиського району Львівської області
з участю третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори та
Органу державної реєстрації прав
Мостиського РУЮ Львівської області -
про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

24.12.2013 року позивачка звернулася до
суду із зазначеним позовом,
покликаючись на те, що її бабці - ОСОБА_2
належало будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року бабця
померла, склавши за свого життя
заповіт, котрим все своє майно заповіла
їй - позивачці у справі.

Зазначала, що у встановлені строки
звернулася до нотаріальної контори з
метою прийняття спадщини, однак через
відсутність правовстановлюючих
документів на зазначене
будинковолодіння у видачі свідоцтва
про право на спадщину їй було
відмовлено.

З огляду на вищенаведене, просила суд
постановити рішення, яким визнати за
нею право власності на
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, як спадщину за
заповітом після смерті бабці ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився та не повідомив
про причини своєї неявки, однак
надіслав суду довідки, з яких
вбачається, що спірне будинковолодіння
відноситься до суспільної групи
«колгоспний двір», де в період 1988-1991
років проживала спадкодавець та її син
ОСОБА_3, однак такий помер.

Представники третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори та
Органу державної реєстрації прав
Мостиського РУЮ Львівської області - в
судове засідання не з'явилися, однак
подали заяви, в яких просить розглянути
справу за їх відсутності, вирішення
даного спору покладають на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що даний позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, належить до
суспільної групи колишній колгоспний
двір, головою якого була ОСОБА_2.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22.12.1995 року №
20, до правовідносин, що виникли до
прийняття 15.04.1991 Закону «Про
власність», застосовується чинне на
той час законодавство. Зокрема, спори
щодо майна колишнього колгоспного
двору, яке було придбане до 15 квітня 1991
року, мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). Розмір
частки члена двору визначається,
виходячи з рівності усіх його членів,
включаючи неповнолітніх.

Станом на 01.04.1988 року та станом на 15.04.1991
року в даному господарстві, крім голови
двору, проживав також її син - ОСОБА_3,
однак такий помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла,
склавши за свого життя заповіт, яким
все своє майно заповів онуці -
позивачці у справі. Даний заповіт ніким
не оспорювався та не відмінявся.
Спадкоємців, яким би належало право на
обов'язкову частку у спадщині, у ОСОБА_2
не було.

Позивачка своєчасно звернулася в
Мостиську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини після смерті бабці, однак
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на будинок вона не отримала,
так як будинковолодіння відноситься до
суспільної групи колишній колгоспний
двір і станом на сьогодні частки у
ньому не виділені.

Вказані обставини підтверджуються:
поясненнями представника позивача;
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 16.09.2011 року; копією спадкової
справи № 60/2012 до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2; довідками
Підлісківської сільської ради
Мостиського району Львівської області
№ 9, №10, №11 від 09.01.2014 року, а також
іншими матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст.1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Ст.1273 ЦК України передбачає,
що спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається нотаріусу за місцем
відкриття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною.

З огляду на те, що позивачка являється
єдиним спадкоємцем за заповітом майна
ОСОБА_2, спадкоємців, яким би належало
право на обов'язкову частку у спадщині,
в останньої немає, та враховуючи те, що
відсутність правовстановлюючих
документів на будинок унеможливлює
позивачці належне оформлення її
спадкових прав, суд вважає, що за нею
слід визнати право власності на спірне
будинковолодіння згідно позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.6
постанови Пленуму Верхового Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» (з
наступними змінами), ст.ст.1218, 1220, 1223, 1233,
1268-1270 ЦК України, ст.ст.11, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_2, право власності на
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя В.
В. Борисенко