Головуючий суду 1 інстанції - Родіонов
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 2-649/2012
Провадження № 22ц/782/5293/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого:
Стахової Н.В.

суддів:
Кострицького В.В., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Станично
-Луганського районного суду Луганської
області від 26 березня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на ?
частку будинку за набувальною
давністю,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив
визнати за ним право власності на ?
частку жилого будинку за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку набувальної
давності на підставі ст. 344 ЦК України,
посилаючись на обставини
добросовісного, відкритого та
безперервного володіння більш як
десятирічного строку.

Заочним рішенням Станично -
Луганського районного суду Луганської
області від 26 березня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, та ухвалити у справі нове
рішення, яким задовольнити позов.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, осіб, що
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін, з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Ст. 11 ЦПК передбачено те, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не доведений факт
правомірного та добросовісного
заволодіння ? часткою спірного
будинку.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та вимогах
закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 є власником ?
частки будинку АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину (ВРТ
562635, реєстр № 371).

ОСОБА_3 є власником ? частки будинку
АДРЕСА_1 на підставі дублікату
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки (реєстр
№ 88).

Згідно даних технічного паспорту
самочинна прибудова площа житлового
будинку становить 62,7 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим
майном протягом десяти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України встановлено, що
правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюється також
на випадки, коли володіння почалося за
три роки до набрання чинності цим
Кодексом.

Стаття 344 ЦК визначає ознаки
володіння, які є необхідними для
набуття права власності на річ за
набувальною давністю. Володіння має
бути добросовісним, тобто володілець
не знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю, інакше, кажучи,
обставини, у зв'язку з якими виникло
володіння чужою річчю, не давали
найменшого сумніву щодо правомірності
набуття майна.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України
не є добросовісним володільцем той,
хто в момент заволодіння річчю знав, що
відчужувач є власником майна. Особа,
яка заволоділа річчю за волею
власника, як правило отримала річ
прямо від власника і завжди знає, хто є
власником майна, тому як і власник,
вона ніяк не може набути у власність
ту річ, яку вона отримала у володіння.
Таким чином, особою, яка володіє чужим
майном при зазначених обставинах у
всіх випадках не може бути власником,
оскільки останній ні в якому випадку не
може набути майно у власність за
давністю володіння.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки
позивачем не доведений факт
добросовісного заволодіння майном.

Крім того, згідно технічного паспорту
загальна площа спірного будинку
збільшилася з 48.9 кв.м. до 188 кв.м. за
рахунок прибудов, доказів тому, що
зазначені прибудови були здійснені
на правових підставах з дозволу
відповідного держаного органу та
введені в експлуатацію, позивачем не
надано.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Рішення суду ухвалено відповідно до
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування по
доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Станично
-Луганського районного суду Луганської
області від 26 березня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :