У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої О.А.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Нерум»
про усунення перешкод у користуванні
власністю, за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нерум» до ОСОБА_1 про
визнання права власності на нерухоме
майно, за позовом третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги щодо
предмета спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління
інженерного захисту території міста та
розвитку узбережжя Одеської міської
ради, Одеської міської ради,
виконавчого комітету Одеської міської
ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нерум» про визнання
права власності на нерухоме майно, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Одеської області на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 15 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нерум» (
далі - ТОВ «Нерум») про усунення
перешкод у користуванні власністю,
посилаючись на те, що на ділянці
набережної пляжу «Ланжерон» в районі
Одеського дельфінарію «Немо» ТОВ
«Нерум» проводяться будівельні роботи
з облаштування набережної, при цьому
громадяни на територію вказаної
набережної не допускаються, у зв'язку з
чим просила суд усунути перешкоди у
користуванні комунальною власністю, а
саме: ділянкою набережної пляжу
«Ланжерон» в районі Одеського
дельфінарію «Немо», шляхом
зобов'язання ТОВ «Нерум» не
перешкоджати їй у користуванні цим
майном, у тому числі безперешкодно
допускати її до ділянки набережної
пляжу «Ланжерон» в районі Одеського
дельфінарію «Немо».

Відповідач ТОВ «Нерум» звернулось до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1,
Одеської міської ради, виконавчого
комітету Одеської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, відповідно до якого просило
визнати за ТОВ «Нерум» право власності
на нежитлові будівлі та споруди
комплексу фонтанів, розташованих за
адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати
Виконавчий комітет Одеської міської
ради видати ТОВ «Нерум» свідоцтво про
право власності на нежитлові будівлі
та споруди комплексу фонтанів,
розташованих за адресою: АДРЕСА_2,
посилаючись на те, що позивач є
власником нежитлових будівель та
споруд Одеського дельфінарію «Немо»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, на
земельній ділянці площею 5 тис. кв. м,
переданій Одеською міською радою
товариству для будівництва та
подальшої експлуатації будівлі та
споруд дельфінарію на підставі
договору оренди.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 05 жовтня 2012 року відмовлено у
відкритті провадження за позовом ТОВ
«Нерум» в частині позовних вимог до
Одеської міської ради, виконавчого
комітету Одеської міської ради, в іншій
частині зазначену позовну заяву
прийнято до спільного розгляду;
залучено КП «ОМБТІ та РОН» в якості
третьої особи до участі у справі.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
якості третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору,
звернулись до суду з позовом до
Управління інженерного захисту
території міста та розвитку узбережжя
Одеської міської ради, Одеської
міської ради, виконавчого комітету
Одеської міської ради, ТОВ «Нерум» про
визнання права власності на нерухоме
майно, а саме: на відповідні частини
нежитлових будівель та споруд
комплексу фонтанів, розташованих за
адресою: АДРЕСА_2, посилались на те, що 01
жовтня 2012 року між ТОВ «Нерум» та
третіми особами, які заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору,
укладено договори про відступлення
права вимоги №№ 1, 2, 3, відповідно до
умов яких ТОВ «Нерум» передало, а
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
прийняли на себе усі майнові та
немайнові права, що належали ТОВ
«Нерум» за договорами від 8 вересня 2008
року № 73, від 11 червня 2012 року № ДГ-11/06-12,
та від 28 жовтня 2011 року № 230. При цьому
відповідно до п. 1.4. вказаних договорів
відступлення права вимоги, будь-які
об'єкти цивільних прав, що можуть бути
отримані позивачами за основними
договорами, розподіляються між третіми
особами, які заявляють самостійні
вимоги щодо предмета спору, у наступних
частках: ОСОБА_2 - 36/100, ОСОБА_3 - 25/100,
ОСОБА_4 - 11/100, ОСОБА_5 - 8/100, ОСОБА_6-20/100.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року, в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

У задоволенні позову ТОВ «Нерум»
відмовлено в повному обсязі.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
36/100 частини нежитлових будівель та
споруд комплексу фонтанів, загальною
площею 296,8 кв. м, за ОСОБА_3 - право
власності на 25/100 частини нежитлових
будівель та споруд комплексу фонтанів,
загальною площею 296,8 кв. м, за ОСОБА_4 -
право власності на 11/100 частини
нежитлових будівель та споруд
комплексу фонтанів, загальною площею
296,8 кв. м, за ОСОБА_5 - право власності на
8/100 частини нежитлових будівель та
споруд комплексу фонтанів, загальною
площею 296,8 кв. м, за ОСОБА_6 - право
власності на 20/100 частини нежитлових
будівель та споруд комплексу фонтанів,
загальною площею 296,8 кв. м, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Зобов'язано Виконавчий комітет
Одеської міської ради видати ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на 36/100
частин нежитлових будівель та споруд
комплексу фонтанів, загальною площею
296,8 кв. м, видати ОСОБА_3 свідоцтво про
право власності на 25/100 частин
нежитлових будівель та споруд
комплексу фонтанів, загальною площею
296,8 кв. м, ОСОБА_4 свідоцтво про право
власності на 11/100 частин нежитлових
будівель та споруд комплексу фонтанів,
загальною площею 296,8 кв. м, ОСОБА_5
свідоцтво про право власності на 8/100
частин нежитлових будівель та споруд
комплексу фонтанів, загальною площею
296,8 кв. м, ОСОБА_6 свідоцтво про право
власності на 20/100 частин нежитлових
будівель та споруд комплексу фонтанів,
загальною площею 296,8 кв. м, розташованих
за адресою: АДРЕСА_2

У касаційній скарзі заступник
прокурора Одеської області просить
скасувати оскаржуване рішення суду
першої інстанції, залишене без змін
ухвалою апеляційного суду, в частині
задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в іншій частині
рішення залишити без змін, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
права третіх осіб із самостійними
вимогами щодо предмета спору порушено,
а тому вони підлягають захисту в
судовому порядку.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду не відповідають.

З матеріалів справи вбачається, що 09
грудня 2003 року між Одеською міською
радою та ТОВ «Нерум» було укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 5000 кв. м для будівництва та
подальшої експлуатації будівлі та
споруд дельфінарію терміном на 50 років
(а. с. 14).

Земельна ділянка надана для
будівництва та подальшої експлуатації
будівлі і споруд дельфінарію (п.1.2).

Зміна цільового призначення та
використання зазначеної земельної
ділянки можлива тільки на підставі
відповідного рішення Одеської міської
ради (п.1.3).

Орендодавець - Одеська міська рада
зобов'язала орендаря - ТОВ «Нерум» не
здійснювати повну або часткову
передачу прав та обов'язків за цим
договором третім особам (п. п. 3. 4. 5).

08 вересня 2008 року між Управлінням
інженерного захисту території міста та
розвитку узбережжя Одеської міської
ради та ТОВ «Нерум» укладеного договір
за № 73 про довгострокове
співробітництво щодо благоустрою та
утримання берегозахисних споруд у
районі дельфінарію «Немо» (нова
редакція) (а. с. 20-25).

Пунктом 1.2 зазначеного договору
передбачено, що ТОВ «Нерум» приймає на
себе зобов'язання щодо реконструкції
або капітального ремонту, за
підсумками проведеного
спеціалізованою організацією
обстеження аварійних берегозахисних
споруд та облаштування за власний
рахунок на безповоротній основі
прогулянкової набережної на підставі
затвердженої у встановленому порядку
проектної документації.

Згідно з підпунктом «в» пункту 2.3
договору ТОВ «Нерум» за власні кошти до
31 грудня 2009 року виконує роботи з
капітального ремонту або
реконструкції споруд та облаштування
прогулянкової набережної.

Відповідно до пункту 3.1 договору
сторонами визначено, що право
власності на відремонтовані
(реконструйовані) або споруджені в
межах цього договору берегозахисні
споруди залишається за територіальною
громадою м. Одеси.

З матеріалів справи вбачається, що 28
жовтня 2011 року між ТОВ «Нерум» та ПП
«Монтажник-88» було укладено договір №
230 на будівельно-монтажні роботи,
предметом якого було влаштування
тимчасової огорожі, відновлювальний
ремонт бетонних плит для благоустрою
території, прилеглої до Одеського
дельфінарію (а. с. 50-56).

Між замовником ТОВ «Нерум» та
підрядником ПП «Будівельний
департамент «Південна Пальміра» 11
червня 2012 року було укладено договір №
ДГ-1106-12, предметом якого став
благоустрій території на об'єкті
замовника за адресою : АДРЕСА_2 (а.с. 68-72).

Судами встановлено, що 01 жовтня 2012 року
між ТОВ «Нерум» та третіми особами, які
заявляють самостійні вимоги щодо
предмета спору, укладено договори про
відступлення права вимоги №№ 1, 2, 3,
відповідно до умов яких ТОВ «Нерум»
передало, а ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 прийняли на себе усі
майнові та немайнові права, що належали
ТОВ «Нерум» за договором від 08 вересня
2008 року № 73, договором підряду від 11
червня 2012 року № ДГ-11/06-12, укладеним між
ТОВ «Нерум» та ПП «Будівельний
департамент «Південна Пальміра» та
договором підряду від 28 жовтня 2011 року
№ 230, укладеним між ТОВ «Нерум» та ПП
«МОНТАЖНИК-88» (а. с. 171-179).

Нові кредитори (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6) в п. 1.4 договорів про
відступлення права вимоги розподілили
між собою в частках об'єкти цивільних
прав, що можуть бути отримані ними за
основними договорами.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено,
що об'єкти нерухомого майна підлягають
державній реєстрації. Відмова у
державній реєстрації може бути
оскаржена до суду ( ч. 3 ст. 182 ЦК України).

Судами встановлено, що крім
реконструкції берегозахисних споруд
створено нове нерухоме майно -
нежитлові будівлі та споруди комплексу
фонтанів.

Визнаючи право власності на збудоване
нерухоме майно за ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суди не
з'ясували, чи набули ці особи у
встановленому законом порядку право
користування земельною ділянкою, на
якій воно розташоване; не з'ясували, які
об'єкти нерухомого майна
реконструйовані, а які є
новоствореними, чи був дозвіл на
виконання будівельних робіт щодо
нежитлових будівель та комплексу
фонтанів, чи відповідають вони вимогам
державних будівельних норм та
стандартів, санітарних норм та правил,
чи звертались позивачі до
компетентних органів з приводу
прийняття в експлуатацію та державної
реєстрації новостворених об'єктів
нерухомого майна, якщо так, то чи
оскаржувались до суду такі дії чи
бездіяльність відповідних органів.

Таким чином, суд першої інстанції у
порушення ст. ст. 212-213 ЦПК України не
зробив системний аналіз укладених між
сторонами договорів, не дав їм належної
правової оцінки, не визначився з
характером спірних правовідносин, не
встановив права та обов'язки сторін,
неправильно застосував норми
матеріального права.

Апеляційний суд на порушення вимог ст.
303 ЦПК України на зазначене уваги не
звернув, порушень не усунув, залишивши
рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду
не можуть вважатися законними та
обґрунтованими, у зв'язку з чим
відповідно до ст.338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Одеської області задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 15 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук Судді:

Л.М. Мазур

О.А. Матвєєва

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана