У Х В А Л А

17 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Юровської Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Славутської
міської ради Хмельницької області,
управління Держземагенства у
Славутському районі Хмельницької
області, третя особа - Славутська
державна нотаріальна контора, про
визнання незаконними рішень,
скасування державних актів та
свідоцтва про право на спадщину за
законом,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
договору дарування від 13 липня 1993 року
вона є власником 36/100 частин будинку
АДРЕСА_1 та 1/2 частини хліва під літ. "В".
20 березня 1995 року позивачка отримала
державний акт на право приватної
власності на землю, на підставі якого
їй передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0, 0417 га для
обслуговування житлового будинку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Суміжним землевласником позивачки є
ОСОБА_5, якому на підставі рішення
виконкому Славутської міської ради
Хмельницької області № 90 від 16 березня
1995 року надано безкоштовно в приватну
власність земельну ділянку площею 0, 0704
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2
(державний акт про право власності на
землю від 20 березня 1995 року).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, спадщину
після його смерті прийняла його
дружина ОСОБА_3 У грудні 2012 року
позивачка ОСОБА_4 дізналась, що розмір
земельної ділянки, переданий їй у
власність, є не співмірним з належною
їй частиною житлового будинку та
прибудинкових споруд, оскільки належна
їй 1/2 частина хліва під літ. "В"
розміщена на земельній ділянці,
власником якої є відповідачка ОСОБА_3
На думку позивачки казаний факт
позбавляє її права власності на сарай
та земельну ділянку, на якій він
розміщений. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4 просила задовольнити її позовні
вимоги визнати незаконним рішення
виконкому Славутської міської ради
Хмельницької області № 90 від 16 березня
1995 року в частині передання
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0, 0704 га
в АДРЕСА_2 для обслуговування житлового
будинку та ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0, 0417 га в АДРЕСА_1; визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю від 20
березня 1995 року, виданий на ім'я ОСОБА_5,
та визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю від
20 березня 1995 року, виданий на ім'я
ОСОБА_4; визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від 15
лютого 2008 року, видане ОСОБА_6 після
смерті чоловіка ОСОБА_5

Рішенням Славутського міскрайонного
суду Хмельницької області від 14 травня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 26 червня 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано
незаконним рішення виконавчого
комітету Славутської міської ради
Хмельницької області № 90 від 16 березня
1995 року в частині передання
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0, 0704 га
в АДРЕСА_2 для обслуговування житлового
будинку та ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0, 0417 га в АДРЕСА_1. Визнано
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю від 20
березня 1995 року, виданий на ім'я ОСОБА_5,
та визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю від
20 березня 1995 року, виданий на ім'я
ОСОБА_4 Визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 15
лютого 2008 року, видане ОСОБА_6 після
смерті чоловіка ОСОБА_5 В решті позову
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

За результатами розгляду касаційної
скарги ОСОБА_3 на вищевказані судові
рішення, ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року, касаційну
скаргу відхилено, оскаржувані судові
рішення залишено без змін.

У заяві про перегляд ОСОБА_3 просить
переглянути ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме ст.ст. 71, 76, 80
ЦК УРСР 1963 року, ч. 4 ст. 267 ЦК України, п.п.
4, 6 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, що потягло,
на думку заявника, ухвалення різних за
змістом судових рішень.

На підтвердження своїх доводів
заявник посилається на постанову
судової палати у Господарських справах
Верховного Суду України від 03
лютого 2009 року, ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 24 березня
2010 року, від 13 жовтня 2010 року, від 20
жовтня 2010 року, ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 лютого 2011 року та від 22
червня 2011 року.

Розглянувши доводи, викладені у
заяві, перевіривши зміст судових
рішень колегія суддів дійшла до
наступного висновку.

Посилання заявника як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права на постанову
судової палати у Господарських справах
Верховного Суду України від 03 лютого 2009
року, ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 24 березня 2010 року, від
13 жовтня 2010 року, ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 лютого 2011 року та від 22
червня 2011 року є необгрунтованим,
оскільки скасовуючи судові рішення та
направляючи справу на новий судовий
розгляд, суди не остаточно вирішили
справу по суті, а тому і не відбулося
застосування норм матеріального права.

Посилання заявника як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права на ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 20
жовтня 2010 року, відносяться до оцінки
доказів та обставин у справі і не може
підтверджувати таке неоднакове
застосування.

Враховуючи все вищезазначене,
колегія суддів дійшла до висновку про
те, що заява є необгрунтованою, а тому в
допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356,
360 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, Славутської міської ради
Хмельницької області, управління
Держземагенства у Славутському районі
Хмельницької області, третя особа -
Славутська державна нотаріальна
контора, про визнання незаконними
рішень, скасування державних актів та
свідоцтва про право на спадщину за
законом, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.А. МакарчукСудді:Л.М.
МазурВ.А. НагорнякА.В. МаляренкоГ.В.
Юровська

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-4099зп14

Доповідач - А.В. Маляренко