26.02.2014 Справа № 756/9905/13-ц
Унікальний номер 756/9905/13-ц
Справа № 2/756/200/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
- Шумейко О.І.,

при секретарях
- Іващенко Ю.С., Острянко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду в порядку цивільного судочинства
з позовом до Київської міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є єдиним спадкоємцем майна
після смерті ОСОБА_2

За час свого життя ОСОБА_2 уклав шлюб з
ОСОБА_3, якою на праві власності
придбано квартиру АДРЕСА_1. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла,
заповіту на випадок своєї смерті не
залишила, спадкоємці першої черги,
окрім її чоловіка ОСОБА_2, відсутні.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 протягом 6
місяців після смерті своєї дружини
вступив у фактичне управління та
володіння спадковим майном шляхом
зняття грошових коштів із спільної
чекової книжки на території США.

Починаючи з 1996 року, позивач проживала
однією сім'єю з ОСОБА_2 у вказаній
квартирі, після смерті останнього
ОСОБА_1 фактично вступила в управління
та володіння спірною квартирою, однак
Першою Київською нотаріальною
конторою їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спірну квартиру в порядку спадкування,
оскільки ОСОБА_2 пропустив 6-ти місячний
строк, встановлений для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3

За таких обставин, позивач просить
встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_3, та визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_2 та право на отримання документу
на право власності на вказану квартиру.

Позивач та її представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
просили суд задовольнити позов у
повному обсязі. Вказали, що ОСОБА_2 був
зареєстрований в АДРЕСА_2, однак
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном після
смерті своєї дружини ОСОБА_3 шляхом
зняття грошових коштів зі спільної
чекової книжки на території США. Після
смерті своєї дружини ОСОБА_2 повернувся
на територію України та почав фактично
проживати у спірній квартирі, вчинив
фактичні дії, направлені на управління
спадковим майном, а саме оплачував
вартість житлово-комунальних послуг,
послуг зв'язку.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, просила
суд відмовити у задоволенні позову.
Зазначила, що для набуття спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв,
однак у зв'язку із перебуванням ОСОБА_2
закордоном, останній не міг фактично
вступити в управління або володіння
спадковим майном, зокрема, спірною
квартирою. Крім того, ОСОБА_2 звернувся
із заявою про прийняття спадщини після
смерті своєї дружини лише у грудні 2004
року, тобто ним було пропущено строки
для прийняття спадщини. Крім того,
представник відповідача підкреслює, що
ОСОБА_2 користувався чековою книжкою як
до моменту смерті його дружини, так і
після, це було його правом, тому не
можна вважати зняття ОСОБА_2 своїх
власних коштів фактичним вступом в
управління, володіння та розпорядження
спадковим майном.

Свідок ОСОБА_5, допитана у судовому
засіданні, показала, що вона з середини
80-х років особисто була знайома з
прийомним батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_6.
Періодично ОСОБА_2 з дружиною проживав
за кордоном у Нью-Йорку, ОСОБА_3
організовувала виставки, також
підробляла у барах та ресторанах
Нью-Йорка. Свідок вказала, що їй
здається, що на момент смерті ОСОБА_3
ОСОБА_2 перебував в Києві, виїхав до
Нью-Йорку потім повернувся до України
через 2-3 місяці. ОСОБА_2 разом із своїм
другом зверталися до свідка за
допомогою в оформленні спадщини на
квартиру, до цього часу свідок вважала,
що ОСОБА_2 оформив спадщину після
смерті своєї дружини. ОСОБА_2 мешкав у
квартирах по вул. Велика Житомирська та
по просп. Оболонський в м. Києві. Вся
інформація відома свідку зі слів
прийомного батька ОСОБА_2 та близьких
друзів.

Свідок ОСОБА_8, допитаний у судовому
засіданні, показав, що він товаришував
з родиною ОСОБА_2, був багато разів в
гостях в квартирі по вул. Велика
Житомирська в м. Києві. Після смерті
своєї дружини ОСОБА_2 мешкав у квартирі
по просп. Оболонський в м. Києві.
Подружжя ОСОБА_2 тимчасово поїхали до
США з метою продати картини ОСОБА_2, під
час перебування в США ОСОБА_3 працювала
в кафе. Про смерть ОСОБА_3 свідок
дізнався від ОСОБА_2 або його батька,
після смерті дружини ОСОБА_2 повернувся
до України, скільки часу пройшло після
смерті ОСОБА_3 та повернення ОСОБА_2 до
України свідок не пам'ятає. З родиною
ОСОБА_2 свідок зустрічався в квартирі
по просп. Оболонський в м. Києві,
проживали вони як на Оболоні, так і в
квартирі по вул. Велика Житомирська.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 05 січня 2010 року. (а.с. 15)

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 липня 2010 року
встановлено факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з червня 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
року. (а.с. 100)

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 15 листопада 2010
року, виданого державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Кравченко Т.В.,
ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті
ОСОБА_2 майна, що складається з 45/100
частин квартири АДРЕСА_2. (а.с. 16)

Листом Першої Київської державної
нотаріальної контори від 22 січня 2013
року позивача повідомлено про
неможливість видати на її ім'я
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_3, дружині спадкодавця,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки
спадкоємець ОСОБА_2 пропустив
шестимісячний строк для прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_3 (а.с. 18)

У відповідності до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

У інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» роз'яснено, що норми п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК,
слід розуміти таким чином, що правила
книги шостої ЦК може бути застосовано
лише до спадщини, яка відкрилася після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
зі спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм статей
529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 01 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

За приписами ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, 14
лютого 1981 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено шлюб, зареєстрований відділом
РАГС Шевченківського райвиконкому м.
Києва. (а.с. 46)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце
смерті Нью-Йорк, США, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 07 грудня 1995 року, виданим відділом
реєстрації смертей Міністерства
охорони здоров'я міста Нью-Йорк. (а.с.
110-111)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина щодо майна померлої, у тому
числі, на квартиру АДРЕСА_1.

За відповіддю Київського міського бюро
технічної інвентаризації від 11
листопада 2013 року вказана вище
квартира зареєстрована за ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Одинадцятою Київською
державною нотаріальною конторою 31
березня 1992 року 4с-601. Копії документу в
Київському МБТІ не знайдено. (а.с. 95)

На запит суду листом від 30 грудня 2013
року Одинадцята Київська державна
нотаріальна контора повідомила, що
згідно перевірки нарядів договорів
відчуження квартир та реєстру
нотаріальних дій від 31 березня 1992 року,
договір купівлі-продажу квартири
укладеного від імені ОСОБА_3 не
посвідчувався. (а.с. 120)

ЖЕК-504 КП «Житлосервіс «Приозерне» у
своєму листі від 05 лютого 2014 року
повідомив про неможливість надати
копію договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного ОСОБА_3
від 31 березня 1992 року, у зв'язку з
відсутністю запитуваної інформації.

Як убачається з копії спадкової справи
№ 2482 щодо майна померлої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті своєї
дружини. (а.с. 78-83)

Заяв від інших спадкоємців не
надходило.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори із заявою від 10
вересня 2005 року про видачу дублікату
договору купівлі-продажу спірної
квартири, укладеного ОСОБА_3, у
відповідь на яку Одинадцята Київська
державна нотаріальна контора
повідомила ОСОБА_2, що видача дублікату
правовстановлюючого документа на
спірну квартиру можлива лише за умови
належного оформлення спадщини після
померлої ОСОБА_3, зокрема, спадкоємцем
не були подані документи, що
підтверджують спільне проживання
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, свідоцтво про смерть,
легалізоване у консульському відділі
посольства України в США, тощо.

За таких обставин, ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини щодо майна померлої
ОСОБА_3 з пропуском шестимісячного
строку, встановленого ст. 549 ЦК УРСР. У
матеріалах справи відсутні докази
звернення ОСОБА_2 до суду із позовом про
надання йому додаткового строку для
прийняття спадщини.

Місце проживання ОСОБА_2 було
зареєстровано в АДРЕСА_2, що
підтверджується заявою останнього про
прийняття спадщини та не
заперечувалося позивачем.

Відповідно до довідки КП «Управління
житлового господарства» Оболонського
району м. Києва від 15 квітня 2005 року
ОСОБА_3 проживала та була прописана за
адресою: АДРЕСА_1, з 01 серпня 1974 року по 19
жовтня 2004 року. (а.с. 10)

Позивач вказує, що ОСОБА_2 фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном, посилаючись на те, що
ним зняті грошові кошти з чекової
книжки у лютому 1996 року, оплачені
послуги з міжміського телефонного
зв'язку, житлово-комунальні послуги.

Так, матеріалами справи підтверджено,
що на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відкрито
розрахунковий рахунок у Федеральному
кредитному союзі, про що свідчить
дублікат ощадної книжки. (а.с. 107-108)

З дублікату ощадної книжки вбачається,
що ОСОБА_2 мав право робити вклади або
вилучення за наявності цієї книжки.
Так, після смерті ОСОБА_3 у період з 30
листопада 1995 року по 07 лютого 1996 року
ОСОБА_2 вносив та знімав грошові кошти з
рахунку.

Крім того, позивачем надані копії
квитанцій про оплату 07 травня 1996 року
міжміського зв'язку, послуги з якого
надані у спірній квартирі у березні -
квітні 1996 року.

Також позивачем надано копію
посадкового талону на ім'я ОСОБА_2 на
літак Нью-Йорк - Київ на 18 лютого, на
якому не зазначено рік польоту.

Аналізуючи надані позивачем докази, на
підтвердження факту вступу ОСОБА_2 в
фактичне управління та володіння
спадковим майном, зокрема, спірною
квартирою, суд звертає увагу на
наступне.

Дії, направлені на прийняття спадщини,
мають бути вчинені спадкоємцем
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, тобто до 28 травня 1995 року ОСОБА_2
мав вступити у фактичне управління та
володіння майном.

У матеріалах справи відсутні докази
постійного проживання ОСОБА_2 у спірній
квартирі. Оплата житлово-комунальних
послуг за квітень - травень 1996 року
здійснена 12 серпня 1996 року, тобто з
пропуском встановленого строку для
прийняття спадщини. (а.с. 11)

Користування телефонним зв'язком у
спірній квартирі та оплата таких
послуг, зняття грошових коштів з
рахунку, відкритого на ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відвідування квартири не
можуть вважатися діями спадкоємця,
спрямованими на фактичний вступ в
управління та користування майном.

Крім того, за правилами ст. 564 ЦК УРСР
якщо вкладник не зробив розпорядження
ощадній касі або банку, то в разі смерті
вкладника його вклад переходить до
спадкоємців на загальних підставах за
правилами цього розділу.

Ощадний рахунок був відкритий на ім'я
двох осіб, такі особи мали рівні права
на користування коштами, що там
зберігалися, при чому мали право як
знімати, так класти кошти на рахунок.
Отже, зняття коштів ОСОБА_2 після смерті
його дружини є фактично одержанням
вкладу за заповідальним
розпорядженням вкладника. Таке право у
ОСОБА_2 виникло на підставі оформлених
банківських документів незалежно
наявності у нього права на спадкування.
Відтак, дії ОСОБА_2, що виразилися у
користуванні рахунком фінансової
установи, відкритим також і на ім'я
спадкодавця, не можна вважати дією про
фактичний вступ в управління або
володіння іншим майном спадкодавця.
Така позиція висловлена Судовою
колегією в цивільних справа Верховного
Суду України в листі від 1 грудня 1997
року «Правові позиції, висловлені
судовою колегією в цивільних справах
Верховного Суду України в зв'язку з
аналізом причин перегляду судових
рішень у цивільних справах у 1996 році»,
пункт 65.

Враховуючи те, що єдиний спадкоємець
після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини з пропуском строку,
встановленого ст. 546 ЦК УРСР, у
матеріалах справи відсутні докази
звернення останнього до суду з приводу
надання додаткового строку для
прийняття спадщини, а також належні
докази, які б свідчили про фактичний
вступ у володіння та управління
спадковим майно, у позивача відсутнє
право на спадкування спірної квартири
після смерті ОСОБА_2

За таких обставин, суд доходить
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до Київської міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.І. Шумейко