У Х В А Л А

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «ВесНик і
А» в особі директора Веселова Миколи
Вячеславовича до ОСОБА_4 про стягнення
майнової та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником ОСОБА_5, на заочне
рішення Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ВесНик і А» в особі
директора Веселова Миколи
В'ячеславовича (далі - ТОВ «ВесНик і А»)
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4
про стягнення майнової та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок затоплення
офісного приміщення.

Посилалося на те, що офіс ТОВ «ВесНик і
А» розташований у цокольному
приміщенні п'ятиповерхового будинку
АДРЕСА_1. Поверхом вище в квартирі
АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4, яка
неодноразово підтоплювала офісне
приміщення, внаслідок чого приміщення
санвузла, кухні та передпокою уражені
грибком. 10 липня 2012 року працівниками
ТОВ «ВесНик і А» було виявлено
затоплення офісного приміщення водою
та обвалення підвісних стель у
санвузлі, кухні, передпокої. Затоплення
сталося з вини відповідача ОСОБА_4
внаслідок засмічення нею внутрішньої
квартирної каналізації у квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується актом
комісії комунального підприємства
Управління міського господарства.
Внаслідок затоплення офісного
приміщення, ТОВ «ВесНик і А» було
завдано матеріальних збитків у вигляді
пошкодження підвісних стель;
деформації окремих елементів стелі в
коридорі, санвузлі, кухні; слідів
підтікання на стелі в коридорі,
санвузлі, кухні; грибку на стелі у
верхній частині стін коридору,
санвузла, кухні; порушення
електромережі в санвузлі; відставання
шпалер в окремих місцях коридору,
кухні; в приміщенні офісу почалося
загнивання ліноліумних підлог через їх
постійне намокання. Загальна сума
завданої майнової шкоди згідно
складеного кошторису становить 5 239 грн.
Крім майнової шкоди, була заподіяна
також моральна шкода, яка оцінюється
позивачем в 3 000 грн та полягає в
нанесенні удару по репутації
підприємства, а також неможливістю
користуватися побутовими умовами в
повній мірі. Добровільно відшкодувати
заподіяну шкоду відповідачка
відмовилась, що змусило позивача
звернутися до суду.

Заочним рішенням Алуштинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 11 грудня 2012 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ТОВ «ВесНик і А»
майнову шкоду в розмірі 5 239 грн,
моральну шкоду в розмірі 500 грн та
судові витрати в розмірі 321 грн, а разом
6 060,90 грн. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25 листопада 2013 року
заочне рішення Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить скасувати заочне
рішення Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку, що залиття офісного
приміщення сталося внаслідок
засмічення внутрішньої квартирної
каналізації у відповідачки, що
зафіксовано актами, та винними діями
відповідача завдано моральну шкоду.

Однак погодитись з таким висновком
судів не можна, виходячи з наступного.

За змістом п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» № 6
від 27 березня 1992 року, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що заподіяна
особі і майну громадянина шкода
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу комунального
майна шляхом викупу ВМР 268405 № 261 від 19
лютого 2010 року зареєстрованого № 310
(а.с.12-17), ТОВ «ВесНик і А» на праві
приватної власності належать
вбудовані нежитлові приміщення,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що
також підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.18).

Факт затоплення офісного приміщення
ТОВ «ВесНик і А» зафіксовано актом від
10 липня 2012 року, складеним працівниками
ТОВ «ВесНик і А».

11 липня 2012 року працівниками КП
«Управління міського господарства»
складено акт, і комісією встановлено,
що в результаті затоплення 10 липня 2012
року офісного приміщення житлового
будинку по АДРЕСА_1 пошкоджено:
електропроводку в санвузлі, сліди
підтікання на стелі, пошкодженні
навісні стелі, шпалери в окремих
місцях. На думку членів комісії офісне
приміщення будинку по АДРЕСА_1 сталося
внаслідок засмічення
внутрішньоквартирної каналізації в кв.
АДРЕСА_1

З локального кошторису № 3-1-1 на ремонт
офісу після затоплення на 11 липня 2012
року ремонт після затоплення
передпокою, вітальні та санвузлу склав
суму 5 239 гривень.

Роботи виконані за даним кошторисом
відповідають пошкодженням, вказаним в
акті КП «Управління міського
господарства» від 11 липня 2012 року.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову та моральну шкоду
передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що на порушення вимог ст. ст. 10,
212-214 ЦПК України суди не з'ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо заявлених вимог та не
перевірили доводи відповідачки, суди
не звернули увагу, що акти про залиття
складені без участі відповідачки,
справа розглянута у відсутності
відповідачки, не перевірені доводи
відповідачки про те, що залиття сталося
не з її вини, а з вини інших осіб, які
проживають поверхом вище, квартира
відповідачки не оглядалась
працівниками житлових органів, також
не перевірені доводи відповідачки щодо
розміру заподіяної шкоди, хоча вона
зверталась до суду з клопотанням про
призначення експертизи, яке судом
першої інстанції не розглянуто.

Суди першої та апеляційної інстанцій
неповно з'ясували обставини по справі
та на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України не перевірили доводи сторін,
неправильно застосували норми чинного
матеріального права, а тому
постановили хибне рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником ОСОБА_5, задовольнити.

Заочне рішення Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 25
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко