АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/832/2014
Головуючий в І інстанції
Хоменко В.Г. Категорія 27
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
21.03.2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року до суду із зазначеним
позовом звернулось публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі- ПАТ «Дельта Банк»), обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 14.04.2008 року ПАТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_5 уклали
кредитний договір № 003-21044-1404078.
Відповідно до п. 1.2 вищевказаного
договору ПАТ «Дельта Банк» відкрив
ОСОБА_5 картковий рахунок № НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні на
загальну суму 30 000 грн. Станом на 09.10.2012
року відповідачка належним чином
зобов'язання не виконує у зв'язку з чим
виникла заборгованість у сумі 3378, 32 грн.
На підставі чого, ПАТ «Дельта Банк»
просило стягнути з ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
у сумі 3378, 32 грн., а також судовий збір у
сумі 214, 60 грн.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 21.03.2013 року у
задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що відмовляючи
у задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка ОСОБА_5 свої зобов'язання
за кредитним договором виконала в
повному обсязі. Однак, такий висновок
суду не відповідає дійсності, оскільки
щодо наявності кредитної
заборгованості позивачем було надано
розрахунок, який всупереч ст. 212 ЦПК
України взагалі не був досліджений
судом. Крім того, розрахунок
заборгованості, який був наданий ПАТ
«Дельта Банк», зроблений станом на
09.10.2012 року, а остання проплата
відповідачкою була здійснена у 2008 році,
що також не було взято до уваги судом
першої інстанції. Також судом порушено
норми

матеріального та процесуального права.
У зв'язку з чим, ПАТ «Дельта Банк»
просить суд рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
банку задовольнити у повному обсязі.

Представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_7,
у судовому засіданні в режимі
відеоконференції на задоволенні
апеляції наполягав, з підстав
зазначених у скарзі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі
відеоконференції проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга ПАТ КБ
«Дельта Банк» підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
14.04.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір №
003-21044-1404078 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки, в якому зазначенні умови та
порядок надання та користування
кредиту, за умовами якого погашення
заборгованості здійснюється щомісяця
в період сплати щомісячного платежу, що
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісії, та
інших витрат згідно умов надання
кредиту (а.с.5-6).

Згідно п. 1.3 укладеного кредитного
договору, банк надав відповідачці
кредит шляхом відкриття Кредитної
лінії на загальну суму 30 000 грн. та на
день укладання цього Договору
встановив ліміт Кредитної лінії на
рахунку в сумі 3000, 00 грн. Ліміт
Кредитної лінії розраховується Банком
самостійно, та не може перевищувати
загальної суми Кредитної лінії (а.с.5).

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором і видав
відповідачці кредитну картку з
відкриття відновлювальної Кредитної
лінії.

Відповідно Кредитного договору,
відповідачка зобов'язувалась щомісяця
в строки, визначені Правилами,
здійснювати погашення частини
заборгованості за Кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, в розмірі, визначеному
«Тарифами», а також здійснювати
погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та в'ю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
Кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування Кредитною
лінією та /або Овердрафтом.

Проте, уклавши кредитний договір та
отримавши грошові кошти на умовах
повернення, строковості та платності,
відповідачка ОСОБА_5 порушила
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачка ОСОБА_5 не виконує свої
договірні зобов'язання, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на
09.10.2012 року становила 3378, 32 грн., яка
складається з: тіло кредиту - 3378, 32 грн.;
прострочене тіло кредиту - 0, 00 грн.;
заборгованості за відсотками - 0, 00 грн.;
заборгованості за комісіями - 0, 00
грн.(а.с.13).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що згідно наданих відповідачкою
квитанцій від 12.03.2008 року; 10.04.2008 року;
07.05.2008 року; 12.06.2008 року; 07.08.2008 року;
17.09.2008 року; 06.10.2008 року; 06.11.2008 року;
08.12.2008 року; 13.01.2009 року; 11.02.2009 року нею
на погашення кредитної заборгованості
було сплачено борг на користь ПАТ
«Дельта Банк» на загальну суму 4209, 00
грн.

Однак, апеляційним судом встановлено,
що з платіжної картки відповідачкою
знято 3600 грн., а згідно з наданими
відповідачкою квитанціями на
погашення кредитної заборгованості
було сплачено 3054 грн., що співпадає із
сумою вказаною у розрахунку
заборгованості за кредитом, наданим
банком.

Крім того, висновок суду про повне
погашення ОСОБА_5 заборгованості за
кредитним договором суперечить п. 3.8
договору, яким встановлено, що при
надходженні на Рахунок коштів та
наявності непогашеної кредитної
заборгованості по Рахунку, вони
направляються на погашення
заборгованості по Рахунку, вони
направляються на погашення
заборгованості Держателя в наступній
черговості: 1) по погашенню Овердрафту,
2) по погашенню плати за прострочену
заборгованість (пеню), 3) по сплаті
прострочених процентів, які нараховані
за користування Кредитною лінією
та/або Овердрафтом, 4) по погашенню
простроченої заборгованості за
Кредитною лінією, 6) по погашенню
поточної заборгованості за Кредитною
лінією, 7) по сплаті платежів за
розрахунково-касове обслуговування,
яке здійснюється банком за Рахунком
відповідно до умов, що передбачені
Правилами, Тарифами та цим Договором, 8)
решта коштів зараховується на Рахунок.
При цьому, в першу чергу погашається
прострочена заборгованість за цим
Договором, а потім поточна.

Відповідно до ст. 10 та 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч зазначених приписів ЦПК
України відповідачкою ОСОБА_5 не надано
суду доказів, що підтверджували б
погашення заборгованості по
кредитному договору в повному обсязі.

На наведені обставини суд першої
інстанції належної уваги не звернув і
дійшов помилкового висновку про повне
погашення відповідачкою
заборгованості за кредитом. Зважаючи
на це, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення у справі, з підстав,
передбачених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалене рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 21.03.2013 року
скасувати і ухвалити нове, яким позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 3378, 42 грн. в рахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 003-21044-1404078 від 14.04.2008 року та 336, 40 грн.
в рахунок витрат на сплату судового
збору.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: