УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/145/14-ц

Номер провадження 4-с/123/12/2014

29.01.2014 року Київський районний
суд м. Сімферополя в складі:

головуючого - судді Тонкоголосюка О.В.,

при секретарі - Кучкаровій З.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі скаргу
ОСОБА_1 на постанову та бездіяльність
заступника начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського МУЮ
Парфьонова Г.В.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною
скаргою. В обґрунтування якої вказує,
що постановою заступника начальника
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Парфьонова Г.В. від 25.11.2013 року було
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 123/3500/13-ц, виданого 23.08.2013 року
Київським районним судом м.
Сімферополя АР Крим.

Вважає, що вказана постанова є
незаконною та підлягає скасуванню у
зв'язку з наступним.

Заступником начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Парфьоновим Г.В.
зазначено, що боржник у процесі
виконавчого провадження змінив
місцезнаходження та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Втім з цим погодитися неможна, оскільки
згідно з даними, які містяться у
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій адресою
місцезнаходження боржника є: АДРЕСА_2.

Заступником начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Парфьоновим Г.В.
порушено вимоги ч.5 ст.20 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
якої у разі, якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, останній не
пізніше наступного дня з моменту, коли
йому стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.

Оскільки у процесі виконавчого
провадження державний виконавець не
отримав документального підтвердження
про зміну місцезнаходження боржника та
не з'ясував, чи дійсно відсутнє майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, на території, на яку
поширюється компетенція державного
виконавця, про що свідчить відсутність
в матеріалах виконавчого провадження
відповідних довідок та підтверджень,
законних підстав для направлення
виконавчих документів до Другого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ та
закінчення виконавчих проваджень не
було.

Підставою для направлення виконавчих
листів за належністю до Другого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ стала
лише заява боржника. Заступник
начальника Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Парфьонов Г.В. у порушення вимог ч.5 ст.20
Закону України «Про виконавче
провадження» не отримав
документального підтвердження про
зміну місця проживання боржника та не
з'ясував, чи дійсно відсутнє майно
Боржника, на яке можна звернути
стягнення, на території, на яку
поширюється компетенція державного
виконавця.

Крім того, права стягувача порушуються
ще й тим, що Державним виконавцем
Першого приморського відділу ДВС
Одеського міського управління юстиції
у провадженні якого перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 123/3500/13-ц,
виданого 23.08.2013 року Київським районним
судом м. Сімферополя АР Крим, у
порушення ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
стягувачеві не надсилаються.

З огляду на викладене відсутні
підстави для закінчення виконавчого
провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження».

На підставі викладеного заявник
просить визнати неправомірною та
скасувати постанову заступника
начальника Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Парфьонова Г.В. від 25.11.2013 року якою було
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 123/3500/13-ц, виданого 23.08.2013р.
Київським районним судом м.
Сімферополя АР Крим; зобов'язати
заступника начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Парфьонова Г.В.
задовольнити вимогу стягувача щодо
вжиття заходів до примусового
виконання виконавчого листа № 123/3500/13-ц,
виданого 23.08.2013 року Київським районним
судом м. Сімферополя АР Крим та
надіслати на адресу стягувача копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін, у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого листа № 123/3500/13-ц, виданого
23.08.2013 року Київським районним судом м.
Сімферополя АР Крим.

Заявник та його представник в судовому
засіданні вимоги скарги підтримали в
повному обсязі.

Заступник начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Парфьонов Г.В. в
судове засідання не явилися, про дату
та місце слухання справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Заінтересована особа - ПАТ «Філдес
України», будучі повідомлений про час
та місце слухання справи в судове
засідання не явився, причини неявки
суду не повідомив.

Суд зі згоди заявника та його
представника, вважає за можливе
розглянути скаргу за відсутності
представника державної виконавчої
служби та заінтересованої особи.

Вислухав заявника та його
представника, дослідивши матеріали
цивільної справи, проаналізувавши усі
наявні докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні скарги, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що 03
червня 2013 року Київський районним
судом м.Сімферополя ухвалено заочне
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Філдес Україна» про
визнання договору недійсним,
повернення коштів, яким позов
задоволено. Зазначеним рішенням
визнано недійсним контракт № 0503573 від
16.06.2006 року, укладений між Дочірнім
підприємством "Філдес Україна" та
ОСОБА_1, стягнуто з Приватного
Акціонерного товариства "Філдес
Україна" на користь ОСОБА_1 суму
попередньої оплати за придбання
автомобілю в розмірі 72770,45 (сімдесят дві
тисячі сімсот сімдесят гривен сорок
п'ять копійок), стягнуто з Приватного
Акціонерного товариства "Філдес
Україна" на користь держави судовий
збір у розмірі 727,70 грн..

У відповідності до ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України. Завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

У відповідності до ст. 3 цього Закону
виконання рішень, перелік яких
встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом (ст. 4 Закону).

Згідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закон),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до ст.6 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Постановою заступника начальника
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Парфьонова Г.В. від 25.11.2013 року було
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 123/3500/13-ц, виданого 23.08.2013 року
Київським районним судом м.
Сімферополя АР Крим про стягнення 72770,45
грн. (а.с.129-130).

Як вбачається з вказаної постанови,
20.11.2013 року на адресу Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції надійшла заява
Приватного Акціонерного товариства
"Філдес Україна" про зміну фактичного
місцезнаходження, а саме божник
переїхав на адресу: АДРЕСА_1, разом з
копією договору суборенди приміщення
від 12.11.2013 року та договором
безоплатного користування майном, яке
знаходиться за вищевказаною адресою.
Відповідно до акту державного
виконавця від 21.11.2013 року, встановлено,
що боржник за адресою: АДРЕСА_2, не
знаходиться, буд-яке майно, яке
належить на праві власності боржнику
не виявлено. Відповідно до пояснень
власника приміщення, боржник орендував
частину приміщення, але станом на
теперішній час переїхав на адресу:
АДРЕСА_1, встановлено що боржник в
процесі виконавчого провадження
змінив місцезнаходження та дійсно
знаходиться за вищевказаною адресою.
Вказаний акт складений в присутності
генерального директора ПАТ "Філдес
Україна", ОСОБА_3. В ході проведення
примусових виконавчих дій за адресою:
АДРЕСА_2, у ПАТ "Філдес Україна" 18.04.2013
року було виявлено рухоме майно, яке
було описано й арештовано державним
виконавцем та передано на
відповідальне зберігання торговельній
організації, 18.04.2013 року вищезазначене
майно було реалізоване. Інше рухоме
майно, яке належить боржнику за
вказаною адресою відсутнє. Згідно
відповідей реєструючих установ
встановлено, що за ПАТ "Філдес Україна"
не зареєстроване будь-яке нерухоме
майно. Таким чином у зв'язку з
відсутністю боржника та його майна на
території Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
виконавчий документ спрямовується до
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ.

Відповідно до ч.5 ст. 20 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі якщо
у процесі виконавчого провадження
державним виконавцем отримано
документальне підтвердження про зміну
або встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
з'ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення, відсутнє на
території, на яку поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.

Згідно з п.10 ч. 1 ст.49 ЗУ "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
підлягає закінченню в разі направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби.

Таким чином, встановивши, що майно
боржника на території Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції відсутнє та боржник
за місцезнаходженням на території
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції не
знаходиться, заступник начальника
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Парфьонова Г.В. правомірно закінчив
відкрите виконавче провадження на
підставі п.10 ч.1 ст.49 вказаного Закону з
урахуванням вимог ч.5 ст.20 цього ж
Закону.

На думку суду заступником начальника
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Парфьоновим Г.В. були виконані всі
необхідні вимоги Закону в межах
виконавчого провадження відкритого на
підставі виконавчого листа № 123/3500/13-ц,
виданого 23.08.2013 року Київським районним
судом м. Сімферополя АР Крим, тому
підстав для скасування постанови
останнього від 25.11.2013 року про
закінчення виконавчого провадження
немає підстав.

Щодо тверджень заявника про те, що на
його адресу на порушення ст.. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов надсилаються не чим не
доведені, та навіть спростовані
наданими суду документами, в тому числі
й копією оскаржуваної постанови, яка у
відповідності до супровідного листа
була направлена стягувачеві своєчасно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
доводи скарги не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи, а дії державного виконавця
цілком відповідали положенням ЗУ «Про
виконавче провадження», та вчинені в
межах наданих йому повноважень, з його
боку права чи свободи заявника
порушені не були, тому й підстав для
задоволення скарги немає.

На підставі Закону України «Про
виконавче провадження», Закону України
«Про державну виконавчу службу»,
керуючись статтями 383-389 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову та бездіяльність заступника
начальника Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського МУЮ Парфьонова Г.В.,
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.