Справа № 750/6777/13-ц Провадження №
22-ц/795/36/2014 Головуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Ішутко В.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіІШУТКО
В.М.,суддів:ЗІНЧЕНКО С.П., ХАРЕЧКО
Л.К.,при секретарі:Шкарупі Ю.В.,за
участю:Представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 жовтня 2013 року у справі
за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про захист честі, гідності і ділової
репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 21 жовтня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про захист честі, гідності і ділової
репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_5 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення суду скасувати та задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що дане рішення містить
порушення норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
ухвалення необ'єктивного і
передчасного рішення виходячи з тих
підстав, що суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що відповідач у
відповідності до положень ст. 57-59 ЦПК
України не надав жодного належного і
допустимого доказу правдивості своїх
слів, тобто за даних обставин
оприлюднена інформація є неправдивою.

Апелянт зазначає, що суд під час
ухвалення рішення не надав правової
оцінки низці нормативних актів, на які
позивач звертав увагу як на підставу
задоволення позову, зокрема суд не
надав правової оцінки посиланням на ч. 2
ст. 36 ЗУ «Про статус депутатів місцевих
Рад» згідно якого опублікування або
поширення іншим способом завідомо
неправдивих відомостей, а також
намагання в будь-якій формі вплинути на
депутата місцевої ради, членів сім'ї з
метою перешкодити депутату виконувати
свої повноваження, змусити його до
вчинення неправомірних дій тягне за
собою відповідальність згідно закону.

Зазначає, що відповідно до ст. 280 ЦК
України, якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової або моральної
шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Зазначає, що незаконними діями ОСОБА_6
йому та членам його сім'ї було
заподіяно значну моральну шкоду, яка
проявилась в тому, що відповідач
фактично звинуватив його сім'ю в
приховуванні доходів, що вплинуло на
авторитет серед депутатського корпусу
Чернігівської міської ради, громади м.
Чернігова та виборців.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до статті 277 Цивільного
кодексу України у взаємозв'язку із
статтею 30 Закону України „Про
інформацію" не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати.
Вказане відповідає судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

З таким висновком погоджується
апеляційний суд з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в мережі Інтернет на сайті /www.gorod.cn.ua,
була викладена стаття «Грядущее
повышение стоимости проезда в
общественном транспорте обсудили на
круглом столе представители
общественности, власти и бизнеса» до
якої доданий відповідний відеоролик з
виступом ОСОБА_6; Інтернет - видання
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на сайті АДРЕСА_1, а саме
стаття «Ще один постріл по ОСОБА_5 Тепер
у Чернігові (фото, відео)» до якої
доданий відповідний відеоролик з
виступом ОСОБА_6 Інтернет видання
ІНФОРМАЦІЯ_2, на сайті: АДРЕСА_2, а саме
стаття «Родина чернігівського
депутата заробляє по 1000 доларів на добу
з 12 маршруту» до якої доданий
відповідний відеоролик з виступом
ОСОБА_6

Позов про захист честі, гідності і
ділової репутації шляхом спростування
недостовірної інформації та стягнення
моральної шкоди був пред'явлений
тільки до відповідача ОСОБА_6

В суді першої інстанції відповідач
підтвердив, що вказану інформацію він
дізнався від водіїв, які зверталися до
нього, як голови профспілки
транспортників Чернігівської області
з питань захисту трудових прав. Дані
обставини підтвердили допитані в
якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З запису виступу відповідача
вбачається, що він критикував проект
рішення виконкому Чернігівської
міської ради щодо підвищення тарифів
на проїзд в міському транспорті.

Позивач є депутатом Чернігівської
міської ради, тобто політичним діячем і
межі сприйняття критики стосовно
політичного діяча є ширшими, ніж
стосовно приватних осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано
послався на роз'яснення, які надані у п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року №1 „Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи", про те, що юридичним
складом правопорушення, наявність
якого може бути підставою для
задоволення позову, є сукупність таких
обставин: а). поширення інформації,
тобто доведення її до відома хоча б
одній особі у будь-який спосіб; б).
поширена інформація стосується певної
фізичної чи юридичної особи, тобто
позивача; в). поширення недостовірної
інформації, тобто такої, яка не
відповідає дійсності; г). поширення
інформації, що порушує особисті
немайнові права, тобто або завдає шкоди
відповідним особистим немайновим
благам, або перешкоджає особі повно і
своєчасно здійснювати своє особисте
немайнове право. Негативна
інформація, відповідно до ч.3 ст. 277 ЦК
України поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону
України „Про інформацію", ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання мовно -
стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Таким чином, оскільки поширена
відповідачем інформація є оціночним
судженням останнього, вжиті
відповідачем слова не є брутальними
або непристойними, а також не є такими,
що принижують честь і гідність
позивача, а тому суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 жовтня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: