Справа № 159/117/14-ц
Провадження № 2/159/165/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2014 року
Ковельський міськрайонний суд
під головуванням судді
за участю: секретаря
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку
нерухомого спадкового майна, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, а саме - на 1/2 частки
квартири загальною площею 59,1 кв.м.,
житловою площею 41,8 кв.м., корисна площа
59,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Свої
вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його мати ОСОБА_4. Після їх
смерті відкрилась спадщина на частину
квартири АДРЕСА_1. 21 листопада 2001 року
Ковельською держнотконторою було
видано свідоцтво про право на спадщину
- спадкової частини вказаної квартири
за законом після смерті батька і
відповідно його частка була виділена в
рівних частках матері ОСОБА_4 (як
дружині померлого), та позивачу з
відповідачем (як дітям померлого).
Позивач вказує, що на даний час він має
намір оформити свідоцтво про право на
спадщину спадкової частини квартири
після смерті матері ОСОБА_4 Однак
держанотконтора відмовляє йому в цьому
через відсутність у нього оригіналів
правовстановлюючих документів на
зазначену квартиру. При зверненні до
Ковельської філії КП «ВО БТІ» з
адвокатським запитом про надання
інформації про реєстрацію права
власності на вищевказану квартиру,
позивач отримав відмову з посиланням
про необхідність звернення до
Реєстраційної служби
«Укрдержреєстру». В подальшому при
зверненні до начальника Реєстраційної
служби Ковельського міськрайонного
управління юстиції також отримав
відмову з посиланням на необхідність
звернення до суду. В порядку
забезпечення доказів позивач
звернувся із заявою до суду про
витребування інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого
майна, однак отримав відповідь, що в
Держаному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомогсті відсутні.
Враховуючи наведене та
посилаючись на норми чинного
законодавства, позивач просив суд
визнати за ним в порядку успадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_4
право власності на 1/2 частки квартири
загальною площею 59,1 кв.м., житловою
площею 41,8 кв.м., корисна площа 59,1 кв.м.,
що знаходиться в АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач та його
представник не з'явились, однак від
представника позивач до суду надійшла
письмова заява про розгляд справи у їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують повністю, просять їх
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи в силу вимог ст. 74
ЦПК України. Суд про причини неявки не
повідомив. Зважаючи на дані обставини,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши представлені докази,
прийшов до висновку, що позов
підставний та підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного.
З матеріалів інвентаризаційної
справи на нерухоме майно № в 3065/16,
оглянутої в судовому засіданні,
вбачається, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 29 вересня
1993 року квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності 2-х і більше осіб
(співвласників) належить на праві
Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна
власність 2-х і більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 ЦК
України, співвласники мають право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній сумісній власності. У разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

А тому слід вважати, що частки
кожного із співвласників квартири
АДРЕСА_1 в даному випадку є рівними і
становлять по 1/4 частини кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується вказаною вище
інвентаризаційною справою та
долученою до неї копією свідоцтва про
смерть, виданого 12 грудня 2000 року
Ковельським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Волинської області.

З спадкової справи № 821/2001,
заведеної Ковельською держнотконторою
після смерті ОСОБА_3, вбачається, що
після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на належну останньому 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
спадкодавцю на підставі Свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Відділом житлово-комунального
господарства виконкому Ковельської
міської Ради народних депутатів
Волинської області 29 вересня 1993 року на
підставі розпорядження № 813 від 29
вересня 1993 року, та зареєстрованого у
Волинському обласному БТІ 21 жовтня 1993
року в реєстрову книгу за реєстровим №
7513.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21 листопада 2001
року спадкоємцями майна ОСОБА_3 є в
рівних частках дружина ОСОБА_4, син
ОСОБА_1 (позивач) та син ОСОБА_2
(відповідач).

Виходячи з викладеного, слід
вважати, що після смерті ОСОБА_3 частка
кожного спадкоємця (ОСОБА_4, позивача та
відповідача) з врахуванням належної їм
1/4 частини вказаної квартири стала
складати по 1/3 частині кожному (1/4 + 1/12 =
1/3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, виданим 11 червня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ковелю
реєстраційної служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області.

Таким чином після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина на все майно, яке
належало їй на праві приватної
власності, в тому числі й на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), а відповідно
до ст. 1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1278 ЦК
України частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними.

Позивач та відповідач є синами
померлої ОСОБА_4 та проживали з нею на
час смерті, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_1 та
довідкою РЖКП-1 м. Ковеля № 131 від 26
червня 2013 року.

Як вбачається з повідомлення
Ковельської держнотконтори № 112/02-14 від
22 січня 2014 року спадкова справа після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не
заводилась, а тому суд приходить до
висновку, що позивач та відповідач
протягом строку, встановленого статтею
1270 ЦК України, від спадщини після
смерті матері не відмовлялись.

Таким чином позивач та відповідач
є спадкоємцями за законом майна, що
належало померлій ОСОБА_4 в рівних
частках, а тому це майно належить
сторонам в порядку спадкування за
законом і їх частка в спадковому майні
після смерті матері складає по 1/6
частині.

Враховуючи, що після смерті батька
ОСОБА_3 частка позивача складає 1/3
частину, то після смерті матері ОСОБА_4
його частка складає 1/2 частину
спадкової квартири (1/3 + 1/6 = 1/2).

Згідно п.4.15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 року № 296/5,
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Відповідач не подав суду будь-яких
заперечень щодо зазначених обставин та
будь-яких доказів існування інших
обставин.

Таким чином суд повно,
всесторонньо та об'єктивно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
прийшов до висновку, що в судовому
засіданні доведено обставини, якими
позивач обґрунтовував позовні вимоги,
а саме - його право на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_4

Судові витрати по справі суд
залишає за сторонами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215,
224-226 ЦПК України, на підставі ч.1 ст. 355,
ст.ст. 368, 1216, 1217, 1220-1223, 1258, 1261, 1268,1270, 1278 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частку
нерухомого спадкового майна -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 59,1 кв.м., житловою - 41,8 кв.м.,
корисною - 59,1 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
в АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його оголошенні - протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Повний текст рішення складено та
підписано 11 березня 2014 року.

Головуючий

П.Ю.Бойчук