У х в а л а

іменем України

27 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь» про
захист прав споживача шляхом визнання
недійсним кредитного договору та
застосування наслідків недійсності
правочину,

в с т а н о в и в :

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від
27 березня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Банк «Київська
Русь» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №
42491-45.1/7-2 від 22 листопада
2007 року зі змінами внесеними на
підставі договору від 29
лютого 2008 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договір від 3 жовтня
2008 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2
від 22 листопада 2007 року; договір
від 12 лютого 2009 року про додаткові
умови до кредитного договору №42491-45.1/7-2
від 22 листопада 2007 року; договір від 30
серпня 2010 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договір
від 1 листопада 2010 року
про додаткові умови до кредитного
договору №42491-45.1/7-2 від 22 листопада 2007
року; договір від 1 лютого 2011 року про
додаткові умови до кредитного договору
№42491-45.1/7-2 від 22 листопада 2007 року;
договір від 1 квітня 2011 року про
додаткові умови до кредитного договору
№42491-45.1/7-2 від 22 листопада 2007 року;
договір від 17 лютого 2012 року про
додаткові умови до кредитного договору
№42491-45.1/7-2 від 22 листопада 2007 року.

Застосовано наслідки недійсності
кредитного договору
№42491-45.1/7-2 від 22 листопада 2007 року зі
змінами внесеними на підставі договору
від 29 лютого 2008 року про додаткові
умови до кредитного договору №42491-45.1/7-2
від 22 листопада 2007 року; договору від 3
жовтня 2008 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 12
лютого 2009 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 30
серпня 2010 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 1
листопада 2010 року про додаткові умови
до кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 1 лютого
2011 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 1 квітня
2011 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року; договору від 17
лютого 2012 року про додаткові умови до
кредитного договору №42491-45.1/7-2 від 22
листопада 2007 року, а саме стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Київська
Русь» 14 880 786 грн 10 коп., стягнуто з ПАТ
«Банк «Київська Русь» на користь
ОСОБА_3 19 950 895 грн. 43 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 10 червня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
«Київська Русь» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 7 460 318
грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 4 939
грн. 50 коп., а вього 7 465 257 грн. 91 коп.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2013
року рішення апеляційного суду
Київської області від 10 червня 2013 року
залишено без змін.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах
заявник посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ по справі за №6-14792св13, постанови
Вищого господарського суду України по
справах за №№15/162/09-НР, 10/235-08, 45/208,
Б26/7/05-130, 22/236д/09 та ухвалу Верховного
Суду України по справі за №6-25365св07.

Судом не беруться до уваги ухвала
Верховного Суду України по справі за
№6-25365св07 та постанова Вищого
господарського суду України по справі
за №22/236д/09, оскільки відповідно до
роз'яснень наданих у п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 2 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому вона не може бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на неї не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.6 постанови від 30 вересня 2011
року «Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ по справі за №6-14792св13, постанов
Вищого господарського суду України по
справах за №№15/162/09-НР, 10/235-08, 45/208,
Б26/7/05-130, поданих заявником в
обґрунтування заяви, не вбачається
тотожності встановлених судом
фактичних обставин справи, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь» про
захист прав споживача шляхом визнання
недійсним кредитного договору та
застосування наслідків недійсності
правочину за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік