Справа №490/527/14-ц 11.03.2014 11.03.2014 11.03.2014
Провадження №22-ц/784/917/14
Головуючий у 1-й інстанції Гуденко О.А.
Доповідач у апеляційній інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю: представника заявника -
ОСОБА_2,

представника стягувача - ОСОБА_3,

представника відділу ДВС - Сазонова
Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного
суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 року
за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Вакули Івана
Анатолійовича

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася
до суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Вакули Івана
Анатолійовича.

У скарзі заявниця посилається на те,
що на підставі постанови від 26 липня 2013
року вказаним державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна (далі
- акт), що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 та належить їй на праві
приватної власності.

Акт було складено незаконно,
без її присутності як сторони
виконавчого провадження. Крім того, до
акту внесені неправдиві відомості, що є
порушенням Закону України "Про
виконавче провадження" та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

Посилаючись на викладені
обставини, ОСОБА_5 просила поновити
строк для подачі скарги, визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області та скасувати акт
опису й арешту майна.

Ухвалою Центрального
районного суду м. Миколаєва від 20
лютого 2014 року у задоволенні скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність ухвали вимогам закону,
просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою задовольнити її
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників заявника, відділу ДВС та
стягувача, дослідивши матеріали
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 09 квітня 2012 року за позовом
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернуто
стягнення в межах кредитної
заборгованості ОСОБА_5 на загальну
суму 12 305 531 грн. 43 коп. на предмет
іпотеки - нежитлове приміщення кафе,
які розташовані в АДРЕСА_1

28 квітня 2012 року Центральним
районним судом м. Миколаєва видано
виконавчий лист по справі № 2-3671/2011
про звернення стягнення на майно
ОСОБА_5 за вказаною адресою для
погашення її кредитної заборгованості
перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на
загальну суму 12 305 531 грн. 43 коп.( т.2
а.с.318-319).

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 13 травня 2013 року
було відкрито виконавче провадження та
встановлено строк для добровільного
виконання вищевказаного рішення суду.
Відповідно до супровідного листа
постанова направлена боржниці 14 травня
2013 року та отримана нею (т. 2, а.с. 325). Між
тим, рішення суду ОСОБА_5 у визначений
державним виконавцем строк виконано не
було.

26 липня 2013 року тим же виконавцем у
відповідності до положень ч.4 ст.20
Закону України «Про виконавче
провадження» винесена постанова, якою
державним виконавцям відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Миколаївській області
доручено у десятиденний строк з
моменту отримання постанови здійснити
заходи примусового характеру, а саме:
провести опис та арешт нежитлових
приміщень кафе за вищевказаною
адресою, які належать боржниці (т. 2, а.с.
316-317).

7 серпня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу Вакулою І.А. за
участю понятих та представника ПП
«Спеціалізоване - підприємство
Юстиція» складено акт опису й арешту
майна, в ході якого описано майно
боржника ОСОБА_5 та накладено арешт на
нежитлові приміщення кафе, які
розташовані в АДРЕСА_1 ( т.2. а.с. 284-287).

28 жовтня 2013 року постановою старшого
державного виконавця Семко Б.О.
майно передано на зберігання боржниці
(т.2 а.с. 338).

Відповідно до положень ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі ненадання боржником у
строки, встановлені ч.2 ст. 25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення ( ч.1 ст.27
Закону ).

Арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту ( ч.2 ст. 57
Закону).

Частиною 5 цієї їж статті
передбачено, що про проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту державний виконавець складає
акт опису та арешту майна боржника. Під
час проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.

Порядок проведення виконавчих
дій, а саме: опису та арешту майна
боржника регламентується п.4.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
МЮ України 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі -
Інструкція).

Пунктами 1.5.1, 4.2.2, 4.2.4, 4.4.5 Інструкції
встановлено, що актом є документ, який
підтверджує певні встановлені факти
або події. Акт опису та арешту майна
підписується державним виконавцем,
понятими, зберігачем майна, боржником
та стягувачем, їх представниками, а
також може бути підписаний іншими
особами, які бути присутні при
проведенні опису майна. У разі відмови
від підпису сторін чи інших осіб, що
були присутні при виконанні, про це
робиться відмітка в акті.

Якщо опис і арешт майна
здійснюються за участю боржника або
його представника, акт опису та арешту
майна складається в двох примірниках.
Перший залишається в провадженні
державного виконавця, а другий
видається боржникові під розписку на
першому примірнику, що залишається у
державного виконавця. У разі
відсутності боржника виконання
рішення може бути проведено без його
участі за участю стягувача або його
представника та двох понятих.

Отже ні норми Закону України «Про
виконавче провадження», ні пункти 4.2.2,
4.2.4, 4.4.5. Інструкції не містять жодної
вказівки щодо обов'язкової участі
боржника під час проведення вказаної
виконавчої дії або неможливості
проведення такої за відсутності
боржника.

Тому посилання ОСОБА_5 в апеляційній
скарзі на проведення державним
виконавцем виконавчих дій щодо опису
майна за її відсутності само по собі не
свідчить про незаконність
оскаржуваних дій державного виконавця
та складеного ним акту.

Також заявницею не доведено, що в
ході проведення опису державним
виконавцем були порушені будь-які її
права.

З урахуванням встановленого та
положень вказаних норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність порушень з боку державного
виконавця при проведені опису й
арешту майна, а тому обґрунтовано
відмовив у задоволенні скарги.

За таких обставин у задоволенні
апеляційної скарги належить відмовити,
а ухвалу суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК
України, колегія суддів

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити, а хвалу
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: