Єдиний унікальний номер 217/1957/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2516/2014
Головуючий в 1 інстанції: Соболєва І.П.
Доповідач: Халаджи О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визначення
додаткового строку на подання заяви
про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визначення додаткового строку на
подання заяви про прийняття спадщини
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2. додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном в три
місяці з дати набрання цим рішенням
законної сили.

В задоволені іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що під час розгляду справи, та
до теперішнього часу ОСОБА_2
знаходиться у м. Авдіївці. Також ОСОБА_2
двічі на рік приїздила з Італії до м.
Авдіївка, оскільки там мешкає її
неповнолітній син ОСОБА_6 та хвора мати,
а тому позивач знала про заповіт та про
те, що рішенням суду його було
скасовано, але не скористалась
можливістю раніше подати позов до суду.
Окрім того зазначив, що представник
позивача ОСОБА_3 вступила у зговір із
ОСОБА_2, щоб нашкодити апелянтові та
зменшити його частку у спадщині.
Враховуючи наведене, просив скасувати
рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року.

Апелянт ОСОБА_1 у судовому засіданні
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги та
пояснила, що ОСОБА_2 не зверталась до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, оскільки знала, що нею було
пропущено строк на прийняття спадщини.
Також зазначила, що саме вона
повідомила племінницю ОСОБА_2, що
заповіт скасовано та у останній
з'явилась можливість звернутися із
заявою про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання
не зявилась, надала до суду заяву з
проханням розглянути справу без її
участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
докази, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, про що
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Авдієвського міського
управління юстиції Донецької області в
Книзі реєстрації смертей 19.10.2009 р.
зроблений відповідний актовий запис за
№ 465.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 02.03.2012 р. позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання заповіту
недійсним задоволені частково,
визнаний недійсним заповіт, складений
ОСОБА_4 25 квітня 2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом Авдіївського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 1410.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно за ОСОБА_4
зареєстроване право власності на
однокімнатну квартиру у АДРЕСА_1.

Відповідачами не заперечується, що
позивач є донькою ОСОБА_9 , яка в свою
чергу була рідною сестрою ОСОБА_4 Також
відповідачі підтвердили, що вони,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померлий ОСОБА_4 та
померла ОСОБА_9 були рідними сестрами
та братами.

В судовому засіданні зі слів
відповідачів та з копій закордонного
паспорта позивача встановлено, що
позивач приїжджала до України 2 серпня
2013 року.

Також відповідачем ОСОБА_3
підтверджено, що позивач ОСОБА_2 була на
похоронах у свого рідного дядька
ОСОБА_4, а тому їй було відомо про час
відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджувалось сторонами по справі
та випливає з самого позову, що
позивачка взагалі не зверталась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та їй нотаріусом не
було відмовлено у прийнятті такої
заяви.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_2, як
племінниця померлого ОСОБА_4 за
підставі права представлення ( ч. 3 ст.
1266 ЦК України) спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (сестрі, братові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини, а тому
позивачка є спадкоємцем після ОСОБА_4
на рівні із ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Однак не можливо погодитись з
висновками суду першої інстанції, про
визнання поважною причину строку
позовної давності з моменту коли та
дізналася про скасування заповіту,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлої.

Часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява
про прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини особисто. Зі змісту
п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 вбачається, що письмову заяву про
прийняття спадщини та відмову від неї
може бути надіслано поштою.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У зв'язку з вищенаведеним суд першої
інстанції прийшов до неправильного
висновку про те, що оскільки позивачка
дізналась про визнання заповіту
недійсним у червні - серпні 2013 року,
проживала переважно в Італії, тому з
поважних причин пропустила строк
подачі заяви про прийняття спадщини,
оскільки моментом з якого починає
відраховуватись шестимісячний строк є
саме смерть спадкодавця. Як було
встановлено у судовому засіданні
позивачка знала про смерть дядька, саме
з дня смерті, а тому повинна була подати
заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини у шестимісячний
строк.

Наявність заповіту на час смерті
дядька не є перешкодою для подачі заяви
про прийняття спадщини, а тому
відповідно і момент з якого позивачка
дізналась про визнання заповіту
недійсним не може бути часом з якого
вираховується шестимісячний термін.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов`язані з об`єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
не надала суду доказів поважності
причин пропуску шестимісячного строку
на подачу заяви про прийняття спадщини
підля смерті ОСОБА_4, а саме з часу її
відкриття, з ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому у
задоволенні позову їй слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку на подання заяви про прийняття
спадщини відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили після його проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді: