Дата документу 06.03.2014
Справа № 334/2751/13-ц
Провадження № 2/334/46/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014р. Ленінський райсуд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - МАХІБОРОДА
Н.О.;

при секретарі - КУЗЬМЕНКО
О.О.;

за участи адвоката - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору
позики недійсним,

В С Т А Н
О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить суд стягнути з
відповідача, з яким в неї були
партнерські, ділові стосунки, у зв'язку
з веденням підприємницької діяльності,
суму боргу - 2800000гр., що еквівалентно 350000
доларів США, за договором позики від
01.02.2012р., укладеним між позивачкою та
відповідачем строком до 01.08.2012р.

Після спливу строку повернення
грошових коштів за вищевказаним
договором, позивачка неодноразово
нагадувала відповідачу про виконання
зобов'язань щодо повернення суми боргу:
і по телефону, і надсилаючи письмові
вимоги на адресу відповідача. Однак,
відповідач обмежувався обіцянками, а
потім, став уникати зустрічі з
позивачкою, на телефонні дзвінки не
відповідав. Тобто, до теперішнього
часу, відповідач не бажає в
добровільному порядку повернути
позивачці суму позики, тому, вона
змушена була звернутися з позовом до
суду, в якому просить суд стягнути з
відповідача суму позики. При цьому,
позивачка відмовилася від стягнення з
відповідача 3% річних від простроченої
суми позики та стягнення суми судових
витрат.

В судовому засіданні позивачка
підтвердила позовні вимоги та
наполягала на їх задоволенні, а у
зустрічному позові відповідача,
просила відмовити.

Адвокат позивачки ОСОБА_1, яка діє на
підставі договору про надання правової
допомоги від 18.03.2013р., підтримала
позовні вимоги ОСОБА_2, посилаючись на
положення ст.1049 ЦК України, а саме, на
те, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
/грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем/ у
строк та в порядку, що встановлено
договором.

Відповідач проти позовних вимог
позивачки заперечує, посилаючись на те,
що укладений ним договір позики від
01.02.2012р. був безгрошовим, т.я. грошові
кошти від позивачки він не отримував.
Крім того, він підписав договір позики
під психологічним тиском, бо позивачка
погрожувала розповісти правоохоронним
органам факти про його комерційну
діяльність, оприлюднення яких потягло
б за собою негативні наслідки для сім'ї
відповідача. Тому, відповідач
звернувся з зустрічним позовом, і у
судовому засіданні, просив суд визнати
договір позики, укладений з позивачкою
01.02.2012р. - недійсним.

Представник відповідача - ОСОБА_4, яка
діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності від 29.11.2012р.,
підтримала в судовому засіданні доводи
відповідача та наполягала на визнанні
договору позики недійсним, т.я.
відповідно ст.1051 ЦК України,
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти насправді не були ним одержані
від позикодавця, тому, згідно до вимог
ст.215 ч.3 ЦК України, такий оспорюваний
правочин визнається недійсним.

Заслухавши позивачку та її адвоката,
відповідача та його представника,
свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що в
зустрічних вимогах відповідача слід
відмовити, а позов позивачки є
обгрунтованим та підлягає
задоволенню, оскільки підтверджений
наступними доказами:

01.02.2012р. між позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір позики, відповідно до якого,
позикодавець ОСОБА_2 передала
позичальнику ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 2800000гр., що еквівалентно 350000
доларів США, строком до 01.08.2012р. /а.с.8/.

Відповідно до вимог ст.1046 та 1047 ЦК
України, за договором позики, який
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, одна сторона /позикодавець/
передає у власність другій стороні
/позичальникові/ грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів /суму позики/.

Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику /грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем/ у строк та в порядку, що
встановлено договором.

Як пояснила позивачка у судовому
засіданні, після спливу строку
повернення грошових коштів за
вищевказаним договором, вона
неодноразово нагадувала відповідачу
про виконання взятих на себе
зобов'язань щодо повернення суми боргу:
і по телефону, і надсилаючи письмові
вимоги на адресу відповідача
рекомендованою кореспонденцією
/а.с.9-10/, однак, відповідач обмежувався
обіцянками, а потім, став уникати
зустрічі з позивачкою, на телефонні
дзвінки не відповідав.

Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання, і відповідно до вимог
ст.16 ЦК України, особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, що не суперечить
принципам цивільного законодавства.

Відповідач пояснив у судовому
засіданні, що договір позики від
01.02.2012р. укладений з позивачкою був
безгрошовим, т.я. грошові кошти від
ОСОБА_2 він не отримував. Крім того, він
підписав договір позики під
психологічним тиском, бо позивачка
погрожувала розповісти правоохоронним
органам факти про його комерційну
діяльність, оприлюднення яких потягло
б за собою негативні наслідки для сім'ї
відповідача. Тому, відповідач та його
представник наполягали на визнанні
вищевказаного договору позики -
недійсним, посилаючись на ст.1051 ЦК
України, згідно вимог якої,
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти насправді не були ним одержані
від позикодавця.

В судовому засіданні буди допитані
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були
присутні 01.02.2012р. при підписанні
договору позики між позикодавцем
ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_3 на суму
2800000гр., які пояснили в суді, що договір
підписувався в кабінеті офісу ОСОБА_2,
де на столі лежали грошові кошти. При
цьому, ОСОБА_3 вів себе вільно, без
примусу підписав договір, не заявляючи
ні яких претензій, або незгоди. Свідки
поставили свої підписи під договором
та пішли. При самій передачі коштів,
вони присутні не були.

Тобто, судом встановлено, що договір
позики від 01.02.2012р., укладений між
позивачкою та відповідачем, відповідає
вимогам ст.203 ЦК України, а саме: сторони
мають необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення
відповідача було вільним /що
підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6/, правочин
вчинений у встановленій законом
письмовій формі, та договір був
спрямований на реальне настання
правових наслідків. У суду не має
жодної підстави вважати, що договір не
відповідав вимогам законодавства, т.я.
відповідачем та його представником не
було надано суду жодного підтвердження
того, що відповідач звертався до
правоохоронних органів з заявами про
неправомірні дії позивачки відносно
нього та членів його сім'ї, щодо погроз,
шантажу, або психологічного тиску,
спрямованих на укладення удаваних
угод.

Тобто, підстав, передбачених ст.215 ЦК
України, для визнання вищевказаного
договору позики недійсним, судом не
встановлено.

Тому, суд вважає вимоги позивачки
законними, обгрунтованими і такими, що
не суперечать представленим по
справі доказам, а в зустрічних
позовних вимогах відповідача слід
відмовити, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи та
поясненнями свідків.

Оскільки позивачка відмовилася від
стягнення з відповідача суми, що
складає 3% річних від простроченої суми
позики та стягнення суми судових
витрат, то ці грошові кошти не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.10,60,212-215,218 ЦПК України,
суд

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за
договором позики від 01.02.2012р. грошові
кошти в сумі - 2800000гр.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання недійсним договору позики
від 01.02.2012р. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене,
протягом 10 днів, шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Запорізької області.

СУДДЯ: