РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19966/13-ц

пр. № 2/759/1290/14

16 січня 2014 року Святошинський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого судді -

Чалої А.П.,

при секретарі -
Котляр
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

3-тя особа: відділ Державної
міграційної служби

Святошинського РВ ГУДМС
України в м.Києві

про усунення перешкод в
користуванні власністю, шляхом
визнання особи такою,

що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного

обліку, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та з врахуванням
уточнених позовних вимог просив
усунути йому перешкоди в користуванні
власністю - квартирою АДРЕСА_1, визнавши
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
даній квартирі та зняття її з
реєстраційного обліку за спірною
адресою, обґрунтовуючи позов тим, що на
підставі свідоцтва про придбання майна
з прилюдних торгів (аукціону) від
29.09.2011р. він є власником квартири
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є колишніми власником
спірної квартири, у зв*язку із чим
залишається в ній зареєстрованою, хоча
фактично виселилась і забрала усі свої
речі після численних судових спорів. В
добровільному порядку відповідачка не
бажає знятися з реєстраційного обліку
за спірною адресою, чим чинить йому
перешкоди як власнику житла. Просив
задовольнити позов на підставі ст.ст.
319, 321, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України.

В судовому засіданні позивач і
представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та на порушення відповідачкою права
власності позивача на спірну квартиру,
а також вказали про те, що відповідачка
з 2011р. неодноразово зверталась до суду
із різного роду позовними вимогами,
оспорювала прилюдні торги, їх
результати та порядок проведення, усі
судові рішення постановлені не на її
користь, але позивач фактично тривалий
час не міг користуватися спірною
квартирою як її законний власник.

Представник відповідачки не
погодився із ухвалою Святошинського
районного суду м.Києва від 16.01.2014р. про
відмову йому в клопотанні про закриття
провадження в даній цивільній справі
на підставі пункту 2) частини 1 ст.205 ЦПК
України, у зв*язку із чим завив відвід
судді та не дочекавшись вирішення
питання щодо відводу, залишив залу
судового засідання, повідомивши про
свою згоду закінчити розгляд справи у
його відсутності та просив направити
йому копію судового рішення поштою.

Суд вважав за можливе продовжити
розгляд справи у відсутності
представника відповідачки на підставі
наявних у справі доказів згідно правил
частини 5 ст.169 ЦПК України.

Відділ Державної міграційної служби
Святошинського РВ ГУДМС України в
м.Києві просить розглядати справу без
представника (а.с. 15 - лист).

Суд вважає за можливе розгляд справи у
відсутності представника третьої
особи на підставі матеріалів, що є в
справі.

Розглянувши справу в межах заявлених і
уточнених позовних вимог, заслухавши
пояснення позивача і його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає за необхідне позовні
вимоги задовольнити, виходячи з
наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з
прилюдних торгів 12.09.2011р. (а.с. 10 - копія
акту державного виконавця) придбав
квартиру АДРЕСА_1, про що отримав
свідоцтво від 29.09.2011р. (а.с. 5 - копія
свідоцтва), яке зареєстровано в КП
«Київське міське БТІ та реєстрації
права власності на об*єкти нерухомого
майна» (а.с. 11 - копія витягу).

ОСОБА_2 є колишнім власником спірної
квартири і є зареєстрованою в ній (а.с. 6
- копія довідки з місця проживання про
склад сім*ї).

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 19.03.2013р. задоволені
частково позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-ті особи: ПАТ «Банк «БІГ
Енергія», ВГІРФО Святошинського РУ
ГУМВС України в м.Києві про виселення
із житлового приміщення та зняття з
реєстрації місця проживання, ОСОБА_2
виселено з квартири АДРЕСА_1, а в іншій
частині позовних вимог відмовлено (а.с.
7-9 - копія рішення суду).

Задовольняючи позов, суд виходив
з наступного.

В частині 1 ст.316 ЦК України
визначено поняття права власності - це
право особи на річ (майно) яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

А у відповідності до частини 1
ст.319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

В даному випадку право власності
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 виникло і
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Відповідачка була зареєстрована
в спірній квартирі як її колишній
власник і мала право користування
житловим приміщенням в цій квартирі та
право проживання в ній лише на час, коли
була її власником, оскільки її право
користування житловим приміщенням в
спірній квартирі та право проживання
випливало з права власності на цю
квартиру і відповідно такі права
відповідачки припинились з часу
відчуження спірної квартири і зміни її
власника з ОСОБА_2 на ОСОБА_1, який, як
титульний власник житла, не давав згоди
на державну реєстрацію відповідачки в
належній йому на праві власності
квартирі.

Тобто, в даному випадку право
користування житловим приміщенням в
спірній квартирі для відповідачки є
похідним від її права власності на цю
квартиру, а тому припинення права
власності на житло тягне за собою
відповідно втрату особою і права
користування житловим приміщенням в
цій квартирі.

Аналізуючи зазначені вище
правові норми, суд приходить до
висновку, що оскільки право власності
відповідачки на спірну квартиру
припинено, є припиненим і її похідне
право користування житловим
приміщенням в цій квартирі, тобто,
відповідачка зберігає право
користуються житловою площею в цій
квартирі без відповідної правової
підстави.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності та співставленні в
частині позовних вимог про визнання
відповідачки такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, у їх
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також їх достатності і взаємному
зв*язку, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, оскільки правові підстави
для збереження права користування
житловим приміщенням в спірній
квартирі для відповідачки відпали.

Що стосується вимог про зняття
відповідачки з реєстраційного обліку,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.7 Закону України від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов*язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст.7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов*язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред*явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про позбавлення власника права
власності на житлове приміщення або
права користування такої особи
житловим приміщенням.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321
ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

В статті 391 ЦК України визначено,
що власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Оскільки в спірному випадку право
власності відповідачки ОСОБА_2 на
спірну квартиру припинено, у зв*язку із
продажем цієї квартири з прилюдних
торгів, припиненим є і її похідне право
на користування житловим приміщенням в
цій квартирі, а тому остання на
підставі ст.7 Закону України від 11.12.2003р.
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
підлягає зняттю з реєстраційного
обліку за спірною адресою.

Вказані вище правові позиції
викладені в Постанові Верховного Суду
України №6-57 від 16.01.2012р.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383,
386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України,
Законом України від 11.12.2003р. «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11,
57-60, 169, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

ОСОБА_2, 1946р. народження, визнати
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
що зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_2,
усунути перешкоди в користуванні
власністю - квартирою АДРЕСА_1, знявши
ОСОБА_2, 1946р. народження з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: