Справа №: 343/251/14-ц
Провадження №: 2/0343/221/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

адвоката -
ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування завданої моральної
шкоди,-

в
с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати поширену
ОСОБА_3 інформацію про те, що «ОСОБА_2
вчиняла кримінально карані діяння»
недостовірною, такою, що не відповідає
дійсності, порушує права та свободи,
ганьбить честь, гідність та ділову
репутацію; зобов'язати ОСОБА_3 не
пізніше місяця з дня набрання судовим
рішенням законної сили спростувати
недостовірну інформацію стосовно неї у
спосіб найбільш близький до способу її
поширення, шляхом оголошення на
черговій сесії Солуківської сільської
ради; стягнути з ОСОБА_3 на її користь
10000,00 гривень заподіяної моральної
шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на її користь
судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2013
року жителька АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в
приміщенні Солуківської сільської
ради під час слухання позачергової
сесії Солуківської сільської ради в
присутності представників громади
села, виражаючись нецензурною та
брутальною лайкою, почала кричати на
неї, намагаючись принизити в очах
оточуючих її честь та гідність.
Відповідачка поширила серед жителів с.
Солуків негативну недостовірну
інформацію, зі змісту якої вбачається
те, що вона вчинила кримінально каране
діяння, передбачене ст. 185 КК України -
крадіжку.

Намагаючись припинити протиправну
поведінку відповідачки, вона
заперечила проти даних тверджень,
вказавши на їх неправдивість, однак
відповідачка в досить принизливій та
непристойній формі й надалі
продовжувала принижувати її честь та
гідність. Як наслідок, неетична
поведінка відповідачки по відношенню
до неї вийшла за рамки
загальновизнаних правил співжиття, цим
самим спричинила їй душевні
страждання.

Станом на сьогоднішній день
обвинувальний вирок щодо неї будь-яким
судом України не виносився. Органами
досудового слідства відносно неї
кримінальних проваджень з приводу
будь-якої крадіжки не порушувалися.

Інформація, що була поширена
відповідачкою, абсолютно не відповідає
дійсності та носить характер наклепу
(тобто поширення завідомо неправдивої
інформації, що ганьбить іншу особу), а
отже, така інформація не є оціночним
судженням й підлягає спростуванню.

Поширюючи негативну недостовірну
інформацію, відповідачка
охарактеризувала її як особу, що з
легкістю порушує закон, як особу, яка не
має високих моральних цінностей. Така
необгрунтована характеристика грубо
порушує її особисті немайнові права,
зокрема принижує її честь, гідність, а
також завдає шкоди її репутації.

Неправомірні дії відповідачки
призвели до того, що вона на протязі
тривалого часу знаходилась у стані
постійного нервового напруження та
стресу, у неї підвищився артеріальний
тиск, що в свою ергу, негативно вплинуло
на її стан здоров'я, а також стало
причиною порушення функції сну. З
даного приводу вона вимушена була
звернутись до лікаря, внаслідок чого їй
було поставлено діагноз гіпертонічний
криз.

Таким чином протиправними діями
відповідачки їй було завдано моральну
шкоду, яка полягає у втратах
немайнового характеру, пов'язаних із
душевними стражданнями, заподіяними
приниженням її честі, гідності та
ділової репутації.

Отже, поширення відповідачкою
негативної недостовірної інформації
та висловлювання в брутальній,
принизливій та непристойній формі щодо
її моральних якостей, призвели до
вимушених змін у її житті, так як
перебуваючи у стані нервового
напруження та стресу, в неї погіршився
стан здоров'я.

Спричинену їй моральну шкоду вона
оцінює в розмірі 10000,00 гривень.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав, зіславшись на вищевикладені
обставини, додатково пояснив, що ОСОБА_2
хворіє на гіпертонію давно, але кризи у
неї не щоденні. В лікарню вона
звернулася наступного дня, оскільки
терпіла та чекала, що все пройде.
Поширення недостовірної інформації
ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 було на сесії у
присутності членів громади. Це були
репліки у залі між собою, коли
висловлювали недовіру сільському
голові. Просив позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила, що вона є
вчителем, а тому не дозволяє собі
висловлюватися чи поводитися
некоректно. Коли виступав сільський
голова, вона ставила йому багато
питань, що стосуються школи, її
приміщення, опалення, спортивного
майданчику. Після цих запитань
позивачка почала образливо виражалася
в її сторону, на що вона попросила її не
заважати слухати виступ. Більше жодних
слів до неї не говорила.

Пізніше на сесії хотів виступити
чоловік позивачки ОСОБА_2, але люди
старшого віку не дали йому виступити,
пред"являли претензії щодо паїв,
кричали. ОСОБА_2 вела себе не сесії
збуджено, схвильовано. Коли її чоловік
хотів вийти на сцену, вона кинулася за
ним, але люди їх закричали. Можливо цей
інцидент призвів до погіршення стану
її здоров"я.

ОСОБА_2 сиділа попереду неї. Саме
позивачка оберталася в її сторону, а не
вона, оскільки сиділа позаду. Поруч з
позивачкою сиділа її дочка ОСОБА_6, яка
також викрикала і підтримувала маму. Це
було під час закінчення виступу голови
сільської ради. ОСОБА_2 підтримувала
позицію сільського голови, а вона
виступала з критичними зауваженнями в
його сторону, з проблемами школи. До
цього часу вона не мала з ОСОБА_2 жодних
стосунків.

Брутальної лайки вона не вживала,
недостовірну інформацію не поширювала.
Жодних реплік в сторону позивачки не
висловлювала. Про те, що ОСОБА_2 хворіє
на гіпертонію, знала від односельчан.
Просила відмовити в задоволенні
позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши здобуті та
перевірені в судовому засіданні
докази, вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 269 ЦК України
особисті немайнові права нележать
кожній фізичній особі від народження
або за законом.

Відповідно до ст. 275 ЦК України
фізична особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового
права може здійснюватися також іншим
способом відповідно до змісту цього
права, способу його порушення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення.

З положень постанови ПВС України
№ 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
вбачається, що заява має містити,
зокрема, відомості про те, в який спосіб
була поширена інформація, що порушує
особисті немайнові права позивача
(заявника), яка саме інформація
поширена відповідачем (відповідачами),
із зазначенням часу, способу й осіб,
яким така інформація повідомлена, інші
обставини, які мають юридичне значення,
посилання на докази, що підтверджують
кожну з таких обставин, а також
зазначення способу захисту, в який
позивач бажає захистити своє порушене
право.

Позивач повинен довести факт
поширення інформації відповідачем, а
також те, що внаслідок цього було
порушено його особисті немайнові
права.

Як вбачається з довідки № 1433 від
30.12.2013 року, виданої виконкомом
Солуківської сільської ради, 22.12.2013
року відбулася позачергова 18-та
відкрита сесія Солуківської сільської
ради згідно порядку денного "Про
недовіру сільському голові, та
дострокове припинення його
повноважень", на якій ОСОБА_2 була
присутня (а.с. 7).

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 пояснила, що в неділю
22.12.2013 року у сільському клубі
відбулася відкрита сесія про недовіру
сільському голові, де були присутні
жителі трьох сіл. Вона працює вчителем,
тому разом з колегами по роботі
заявляла претензії щодо школи. Вона
сиділа біля ОСОБА_3 Остання ніяких
висловів в сторону ОСОБА_2 не
висловлювала. Це позивачка, коли в
сторону сільського голови звучали
зауваження, обурювалася, оберталася в
їхню сторону. А ОСОБА_3 тільки попросила
останню, щоб вона не заважала слухати.
ОСОБА_3 нецензурною лайкою не
висловлювалася, про вчинення крадіжки
ОСОБА_2 нічого не говорила. Позивачка в
їхню сторону говорила репліки. Коли
виступав чоловік ОСОБА_2, в його сторону
почали викрикувати слова, висловлювали
претензії. Люди забрали у нього
мікрофон. Він вийшов до трибуни, але
йому не дали нічого сказати. В той день
було дуже багато людей, близько 400
чоловік.

Свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснив, що він є депутатом
Солуківської сільської ради. Сидів в
той день на сесії біля відповідачки.
Протягом всього часу, поки він був,
ОСОБА_2 кидала репліки в сторону ОСОБА_3,
а остання навпаки жодних образливих
слів в сторону ОСОБА_2 не висловлювала.
ОСОБА_3 виступала стосовно школи, але в
культурних межах. Не чув, щоб ОСОБА_3
говорила щось про крадіжку, вчинену
ОСОБА_2 Він сидів з відповідачкою в
одному ряді, тому, якби були такі
вислови, то він би їх чув. Був на сесії
від початку до закінчення. В той день
люди негативно сприйняли виступ
чоловіка позивачки, вважали, що з паями,
до яких він причетних, вчиняються
неправомірні дії.

Свідок ОСОБА_9 в судовосу
засіданні пояснила, що сесія
відбувалася в приміщенні будинку
культури. Було багато людей, близько 300
чоловік. ОСОБА_3 виступала щодо проблем
школи, питання ставила тільки до
голови, нецензурною лайкою не
висловлювалася, не казала, що ОСОБА_2
вчинила кримінально каране діяння.
ОСОБА_3 вела себе нормально, коректно.
ОСОБА_2 всіх перекрикувала, на всі
питання, адресовані голові,
висловлювала свої репліки. Коли вона
хотіла виступити, люди їй не дали
можливості. Про те, що ОСОБА_2, хворіє
гіпертонією, чула.

Аналогічні пояснення в судовому
засіданні дали свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13

Таким чином в судовому засіданні
не представилося можливим встановити
точний час, місце, спосіб та осіб, яким
повідомлена недостовірна інформація,
та зміст самої інформації, яка була
поширена відповідачкою та яку
позивачка просить спростувати.

Позивачка у позовній заяві
вказує, що місцем поширення інформації
було приміщення Солуківської
сільської ради, дане пояснення в
судовому засіданні підтвердив
представник позивачки. Проте з
пояснень відповідачки та всіх
допитаних в судовому засіданні
свідків, які були присутніми на сесії,
встановлено, що сесія відбулася в
приміщенні будинку культури, на ній,
крім депутатів, були присутні жителі
села.

Існують розбіжності в поясненнях
представника позивача і щодо часу
поширення недостовірної інформації.
Так, спочатку він вказував, що
інформація була поширена під час
обговорення порядку денного сесії, а
потім, що під час висловлювання
недовіри сільському голові.

Не виявилося можливим встановити
і кола осіб, яким була поширена
недостовірна інформація. Так, у
позовній заяві позивачка вказує, і її
твердження підтримав в судовому
засіданні представник, що недостовірна
інформація була пошинена ОСОБА_3 в
присутності представників громади
села, серед жителів с. Солуків. Проте
допитана в судовому засіданні
відповідачка категорично заперечила,
як сам факт поширення будь-якої
недостовірної інформації, так і її
зміст, вказуючи, що ні перед ким не
поширювала недостовірної інформації
про позивачку. Дані пояснення
відповідачки знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки всі допитані судом свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які були присутніми на
сесії сільської ради 22.12.2013 року та
сиділи біля відповідачки або неподалік
від неї ствердили, що остання вела себе
коректно, стримано, буль-якої лайки,
нецензурних слів, висловлювань в
принизливій чи непристойній формі в
сторону будь-якої особи, в тому числі
позивачки, не висловлювала,
недостовірної інформації, зокрема щодо
вчинення ОСОБА_2 кримінально караного
діяння, не поширювала. Одночасно
допитані в судовому засіданні свідки
та відповідачка стверджували, що саме
ОСОБА_2 вела себе збуджено, говорила на
підвищених тонах, висловлювалася в
сторону ОСОБА_3, не давала їй можливості
задавати запитання сількому голові,
перекрикуючи та коментуючи її
висловлювання.

Таким чином ні позивачкою, ні її
представником не було вказано ні
точного часу, ні дійсного місця, ні
конкретних осіб, яким повідомляла
відповідачка недостовірну інформацію
про позивачку. Будь-яких доказів на
обгрунтування своїх доволів позивачка
та її представник не представили.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, вживши всіх заходів для
всебічного, повного й об"єктивного
з"ясування обставин справи, сприявши
сторонам у здійсненні їхніх прав,
перевіривши та оцінивши всі наявні
докази, приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог про
визнання поширеної ОСОБА_3 інформації
про те, що «ОСОБА_2 вчиняла кримінально
карані діяння» недостовірною, такою, що
не відповідає дійсності, порушує права
та свободи, ганьбить честь, гідність та
ділову репутаці та; зобов'язання ОСОБА_3
не пізніше місяця з дня набрання
судовим рішенням законної сили
спростувати недостовірну інформацію
стосовно ОСОБА_2 у спосіб найбільш
близький до способу її поширення,
шляхом оголошення на черговій сесії
Солуківської сільської ради слід
відмовити за недоведеністю.

Позивачкою заявлена також вимога про
стягнення з ОСОБА_3 на її користь10000,00
гривень заподіяної моральної шкоди,
яку вона зазнала внаслідок
неправомірних дій позивачки з
пошинення відносно неї недостовірної
інформації. Завдану моральну шкоду
вона обгрунтовує погіршенням сану її
здоров"я, на підтведження чого ОСОБА_2
долучила довідку, видану Тростянецькою
амбулаторією загальної практики
сімейної медицини, за № 47 від 23.12.2013
року, згідно якої ОСОБА_2 зверталася за
медичною допомогою з приводу
підвищення АТ 240/120 о 08.30 год. 23.12.2013 року
(а.с. 8).

Проте, оскільки в судовому
засіданні не встановлені факти, що
підтверджують вчинення відповідачкою
протиправних дій, що принижують честь,
гідність і ділову репутацію позивачки,
на які посилається ОСОБА_2 в
обгрунтування своєї вимоги про
стягнення моральної шкоди, відсутній і
причиновий зв"язок між подіями, яких не
було, та наслідками у вигляді порушення
стану здоров"я позивачки. Крім того, в
судовому засідані встановлено, що в цей
же день на сесії відбулися інші події,
які могли негативно вплинути на
самопочуття ОСОБА_2 та спричинити
загострення хвороби, якою вона хворіє.
А тому дана вимога задоволенню не
підлягає.

Таким чином в задоволенні позову
слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 23,
269, 275, 1167 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 3, 10, 58, 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
керуючись ст.ст. 213, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, -

Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
завданої моральної шкоди відмовити за
недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів після
проголошення рішення до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Долинський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: