Справа № 536/143/14-ц
19 березня 2014 року Кременчуцький
районний суд Полтавської області у
Головуючого - судді -
Колотієвського О.О. ,
при секретарі - Литвинюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
У січні 2014 року до
Кременчуцького районного суду
Полтавської області звернулося
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Надра» з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача ПАТ КБ «
Надра» в судове засідання не
з'явився, на адресу суду надіслав
клопотання про слухання справи за
його відсутності. Просив позов
задовольнити, стягнути з відповідача
на користь позивача заборгованість
за кредитним договором № 8/2007/840-К/2117-АП
від 03 грудня 2007 року у сумі 30 788,52
дол. США, що за курсом Національного
банку України становить 246092,64
гривень та судові витрати понесені
Відповідач в судове засідання не
з»явився, про дату розгляду справи був
повідомлений належним чином. Заяв про
розгляд справи за його присутності або
про причини неявки від відповідача не
надходило, що за відсутності
заперечень позивача є підставою для
ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК
Суд вивчивши матеріали справи,
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.
Судом встановлено, що 03 грудня 2007
року між Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 8/2007/840-К/2117-АП, відповідно до
якого Банк надав Позичальнику
порядку та на умовах визначених
кредитним договором, строком до 20
листопада 2012 року.
28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 був укладений договір
переведення боргу № 1. Відповідно до п.
1 даного договору Боржник переводить
борг за кредитним договором №
8/2007/840-К/2117-АП від 03.12.2007 року
укладений між Боржником і
Кредитором, а новий боржник приймає
на себе зобов'язання за Кредитним
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу та
розмір процентів встановлений
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
ОСОБА_1 належним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором; щомісячних платежів не
здійснює, чим порушує права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.
Станом на 12.12.2013 року відповідач
порушив умови кредитного договору та
має прострочену заборгованість, яка
грн. 64 коп. з яких:
- заборгованість за сумою кредиту -
- заборгованість за відсотками - 3914, 88
- пені за несвоєчасне погашення
заборгованості - 3040,23 дол. США ( що
- штраф за невиконання зобов'язань за
Кредитним договором - 3703,60 дол. США ( що
Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
При цьому Основний закон не встановлює
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
Відповідно до ст. 192 Цивільного
кодексу України іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України.
Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання та валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
(далі - Декрет КМУ).
Статтею 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
При цьому ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
установлено, що кошти - це гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього
Закону визначають операції банків із
розміщення залучення коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції незалежно
від виду валюти, як використовується.
Вказані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії.
Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій НБУ. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральна ліцензія) на
здійснення операцій з валютними
цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж
Аналізуючи наведені норми
матеріального права, суд приходить до
висновку, що уповноважені банки на
підставі банківської ліцензії на
здійснення операцій з валютними
цінностями мають право здійснювати
операції з надання кредитів в
Щодо вимог п.п. «в» п.4 ст.5 Декрету
Кабінету Міністрів України, який
передбачає наявність індивідуальної
ліцензії на надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі, то на даний час
законодавством не встановлено межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті. Ця
обставина не дозволяє стверджувати, що
режим індивідуального ліцензування
поширюється на валютні операції,
пов'язані з наданням резидентами
(банками та іншими фінансовими
установами) кредитів в іноземній
валюті іншим резидентам.
Відповідно до п.1.5 Положення про
порядок видачі НБУ індивідуальних
ліцензій на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу, затвердженого постановою
Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року №483,
використання іноземної валюти як
засобу платежу на території України
без індивідуальної ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких НБУ видав йому банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
режиму індивідуального ліцензування
щодо вказаних операцій єдиною правовою
підставою для здійснення банком
кредитування в іноземній валюті згідно
з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої в
установленому порядку.
У разі наявності в банку відповідної
генеральної ліцензії або дозволу НБУ
здійснення кредитних операцій у валюті
не суперечить вимогам чинного
законодавства України.
Банком отримано дозвіл НБУ на право
здійснювати банківські операції
визначені частиною першою та пунктами
5-11 частини другої статті 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» 28 жовтня 1991 року № 57 на
здійснення певних валютних операцій,
який є генеральною ліцензією.
Отже, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача ґрунтуються на законі
та договорі і підлягають задоволенню.
Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що позов підлягає повному
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 551, 1050, 1054
ЦК України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215,
218, 224 - 228, 233 ЦПК України,-
Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним
договором № 8/2007/840-К/2117-АП від 03 грудня
2007 року у сумі 30 788,52 дол. США, що за
курсом Національного банку України
становить 246092 ( двісті сорок шість
тисяч дев'яносто дві ) гривні 64 (
шістдесят чотири ) копійки.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» сплачений
судовий збір в розмірі 2460 ( дві
тисячі чотириста шістдесят) гривень 93
(дев'яносто три) копійки.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області через
Кременчуцький районний суд
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя
О. О. Колотієвський