Справа № 157/11/14-ц
Провадження №2/157/26/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Мельницької Г.П.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок та
надвірні будівлі,

в с т а н о в и
в :

02 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, у якому
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його
батько ОСОБА_3. Останній заповів йому
житловий будинок та надвірні будівлі
по АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої
черги за законом є його сестра ОСОБА_2
Звернувшись до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, що
відкрилася після смерті батька,
приватний нотаріус відмовив йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів. Просить визнати за ним
право власності на житловий будинок та
надвірні будівлі, що знаходяться по
АДРЕСА_1, у порядку спадкування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав і просив його
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві. Окрім того пояснив, що
спірний нерухомий будинок побудували
його батьки у 1978 році. Невдовзі після
смерті батька, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
його мати ОСОБА_4 На час їхньої смерті
він проживав разом з ним у АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, надіслала заяву про
визнання позову та розгляд справи у її
відсутності.

Заслухавши пояснення позивача,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх письмовими доказами,
суд вважає, що позов належить
задовольнити, зважаючи на таке.

Визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує прав,
свобод та інтересів інших осіб, а,
відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст. 328 ЦК України однією
із підстав набуття права власності є
спадкування, яке згідно ст. 1216 цього
Кодексу являє собою перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою, а місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається,
що право на спадкування за законом
виникає у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини. Право на спадкування виникає
у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1233, 1234 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю.

Спадкоємці за законом, як визначено у ч.
1 ст. 1258 цього Кодексу, одержують право
на спадкування почергово.

У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК
України, спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, тобто протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини, він не заявив
про відмову від неї. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4). Останні у
1978 році, перебуваючи у шлюбі, що був
зареєстрований 07 травня 1947 року,
побудували житловий будинок та
господарські будівлі у АДРЕСА_1 (а.с.
14).

Відповідно до ст. 22 КЗпШС, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 7). Ще за
життя останній склав заповіт,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Пнівненської сільської ради
ОСОБА_5 08 листопада 2004 року та
зареєстрований в книзі нотаріальних
дій під реєстраційним № 119, яким
житловий будинок та господарські
будівлі у АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1
Даний заповіт не змінено та не
скасовано (а.с. 38).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача -
ОСОБА_4 (а.с. 8).

На час смерті батьків ОСОБА_1 постійно з
ними проживав. Окрім того, він 30 травня
2013 року, тобто у межах визначеного
законодавством строку для прийняття
спадщини, подав заяву про прийняття
спадщини після смерті батька (а.с. 37
зворот).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняв
спадщину, що відкрилася після смерті
кожного з його батьків.

Відповідач ОСОБА_2, яка є дочкою
спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5,6),
спадщину не прийняла.

Оскільки спірний житловий будинок з
надвірними будівлями, 1978 року забудови,
був збудований у сільській місцевості
і зареєстрований у погосподарській
книзі, то він вважається прийнятим в
експлуатацію і не є самовільним
будівництвом.

Як вбачається з повідомлення
приватного нотаріуса
Камінь-Каширського нотаріального
округу ОСОБА_6 № 322/02-14 від 19.12. 2013 року
позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
спірний житловий будинок з надвірними
будівлями, оскільки останній не подав
правовстановлюючих документів на
нього та витягу з Реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с. 10).

Таких правовстановлюючих документів
спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя
не мали, що стверджується рішенням щодо
отримання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за результатом розгляду запиту № 9854195
від 13 січня 2014 року (а.с. 35), а тому
позивач позбавлений можливості
оформити своє право власності на
спірне нерухоме майно у нотаріальній
конторі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Враховуючи наведені вище обставини,
суд доходить висновку, що за позивачем
слід визнати право власності на спірне
нерухоме майно.

За згодою позивача ОСОБА_1 суд не стягує
з відповідача судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1234, 1268, 1269,
1270 ЦК України, ст. 22 КЗпШС, ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок та
надвірні будівлі, що знаходяться у
АДРЕСА_1, у порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області
через Камінь-Каширський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: О. В. Антонюк