Справа № 200/2081/14-ц
Провадження № 2/200/1483/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Циганкова В.О.,

при секретарі - Сабій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, у якому просить суд:

- визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на літ. 2Ч-1 - торгівельний павільйон, загальною площею 34,7 кв.м., літ. 5А-1 - торгівельний павільйон, загальною площею 7,3 кв.м., що розташовані по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську, без акту введення в експлуатацію;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на тимчасові споруди, що розташовані по вул. Курчатова, 10 «д», а саме: літ. а - навіс, літ. Б - торгівельний павільйон, літ. В - торгівельний павільйон, літ. Г - торгівельний павільйон, літ. Д - торгівельний павільйон, літ. Е - торгівельний павільйон, літ. Є - торгівельний павільйон, літ. Ж - навіс, літ. З - навіс, літ. и - торгівельний павільйон, літ. І - навіс, літ. Ї - навіс, літ. Й - контейнер, літ. К - контейнер, літ. Л - контейнер, літ. - контейнер, літ. Н - контейнер, літ. О - контейнер, літ. П - контейнер, літ. Р - торгівельний павільйон, літ. С - навіс, літ. У - навіс, літ. Ф - контейнер, літ. ф - навіс, літ. X - контейнер, літ. Ц - контейнер, літ. Ч - контейнер, літ. Ш- контейнер, літ. Щ - контейнер, літ. Ю - контейнер, літ. Я - контейнер, літ. А - контейнер, літ. Б - контейнер, літ. В - контейнер, літ. Г - контейнер літ. Д - контейнер, літ. Е - контейнер, літ. Є - контейнер, літ. Ж - контейнер, літ. З - контейнер, літ. и - торгівельний павільйон, літ. І -торгівельний павільйон, літ. Ї -торгівельний павільйон, літ. Й - торгівельний павільйон, літ. К - торгівельний павільйон, літ. Л - торгівельний павільйон, літ. М - торгівельний павільйон, літ. Н - торгівельний павільйон, літ. О - торгівельний павільйон, літ. П - торгівельний павільйон, літ. Р - контейнер, літ. С - контейнер, літ. Т - контейнер, літ. У - контейнер, літ. Ф- гараж, літ. X -торгівельний павільйон, літ. Ц -торгівельний павільйон, літ. Ч - торгівельний павільйон, споруди № 1-3 - огорожа, сходи;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення № 1, поз. 1-16, II, загальною площею 288,0 кв.м., літ. б-VII, б-VIII - ганки, пожежний вихід літ. б-16, розташоване на 1 поверсі в будинку літ. Б-2 по вул. Чкалова. 21 у м. Дніпропетровську;

- усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловим приміщенням № 1, поз. 1-16, II, загальною площею 288,0 кв.м., літ. б-VII, б-VIII - ганки, пожежний вихід літ. б-16, розташоване на 1 поверсі в будинку літ. Б-2 по вул. Чкалова. 21 у м. Дніпропетровську, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 та інших осіб, що знаходяться в приміщенні звільнити його шляхом виселення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено у простій письмовій формі Договір купівлі-продажу торгівельних павільйонів по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що позивач заявляє вимоги щодо визнати за ним права власності на тимчасові споруди, що розташовані по вул. Курчатова, 10 «д», проте, не надає суду жодного доказу чи обґрунтування факту порушення чи не визнання відповідачем прав та майнових інтересів позивача з приводу даного нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, суд не вбачає жодної підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на тимчасові споруди, що розташовані по вул. Курчатова, 10 «д».

Щодо позовних вимог про визнання дійсним Договору купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то судом встановлено, що даний договір стосується відчуження нерухомого майна, проте укладений у простій письмовій формі.

Чинним законодавством України чітко визначено, які правочини підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, в тому числі щодо відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена і в обовязковій для застосування усіма судами України постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-49ц13.

На підставі викладеного вище, суд вважає що Договір купівлі-продажу від 26 листопада 2013 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу відчуження нерухомого майна, є нікчемним та не може бути визнаний судом дійсним.

Отже, суд відмовляє позивачу у визнані за ним права власності на літ. 2Ч-1 - торгівельний павільйон, загальною площею 34,7 кв.м., літ. 5А-1 - торгівельний павільйон, загальною площею 7,3 кв.м., що розташовані по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську, без акту введення в експлуатацію, а також права власності на нежитлове приміщення № 1, поз. 1-16, II, загальною площею 288,0 кв.м., літ. б-VII, б-VIII - ганки, пожежний вихід літ. б-16, розташоване на 1 поверсі в будинку літ. Б-2 по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську.

У відповідності зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним бажанням.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей.

Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна (п. 1).

Отже, оскільки позивач не є власником майна, не володіє та не користується вищевказаним майном, то вимоги щодо усунення перешкод у користуванні обєктами нерухомості, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 208, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя В.О. Циганков