Київський районний суд м. Сімферополя
Номер провадження 2/123/678/2014
03.02.2014 року Київський районний
суд м. Сімферополя в складі:
головуючого судді Тонкоголосюка О.В.,
при секретарі Берденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна, що є спільною власністю
В провадженні Київського районного
суду м. Сімферополя перебувала
зазначена вище цивільна справа, по якій
14 січня 2014 року було ухвалено рішення
про задоволення вимог.
Визнано домоволодіння з надвірними
побудовами АДРЕСА_1 та земельну ділянку
загальною площею 0,0986 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2 об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. За ОСОБА_1 визнане право
власності на 80% домоволодіння з
надвірними побудовами АДРЕСА_1 та на
за адресою: АДРЕСА_2. Також проведено
розділення рухомого майна. Вирішено
питання щодо судових витрат.
Проте, при ухваленні рішення не було
вирішено питання про припинення справа
спільної сумісної власності сторін на
об'єкти нерухомого майна, які були
визнання об'єктом спільної сумісної
власності, враховуючі, що судом було
визначено частку кожного з подружжя у
спільному майні. Більш того, суд при
визначені майна що виділено позивачу
не вказав її частку та не зазначив, яка
частка в спільному майні залишається у
власності відповідача.
Згідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; судом не вирішено питання про
судові витрати.

У відповідності до п. 8 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» ( далі Постанова)
ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій статтею 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.
Разом з тим рішення не повинно містити
зайвої деталізації, яка не має
правового значення в даній справі, а
також незрозумілих словосполучень,
занадто довгих речень, через які
викладення фактичних обставин важко
сприймається.

У пункті 13 цієї Постанови зазначене, що
резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути
зазначено: висновок суду про
задоволення позову або відмову в
позові повністю чи частково (при
відмові в позові слід точно зазначити,
кому, відносно кого та в чому
відмовлено); ..

Слід також зауважити на тому, що у
відповідності до положень п.20
Постанови, додаткове рішення може бути
ухвалено лише у випадках і за умов,
передбачених статтею 220 ЦПК України;
воно не може змінити суті основного
рішення або містити в собі висновки
про права та обов'язки осіб, які не
брали участі у справі, чи вирішувати
вимоги, не досліджені в судовому
засіданні. Додаткове рішення може
ухвалити лише той склад суду, що
ухвалив рішення в даній справі. В
іншому разі особа має право звернутися
до суду з тими ж вимогами на загальних
підставах. Оскарження додаткового
рішення провадиться на загальних
підставах. У разі скасування рішення у
справі ухвалене додаткове рішення
втрачає силу.

Враховуючі, що судом при вирішені
питання про право, не зазначено, майно,
яке підлягає передачі відповідачу, які
дії треба виконати щодо майна яке було
визнане правом спільної сумісної
власності подружжя, суд вважає, що по
справі слід ухвалити додаткове
рішення, яким вирішити всі зазначені
питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.
220 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Доповнити рішення Київського
районного суду м. Сімферополя від 14
січня 2014 року у справі № 123/15220/13-ц за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна, що є спільною власністю
подружжя, виклавши абзац четвертий та
п'ятий в наступній редакції:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 80%,
що складає 4/5 часток, домоволодіння з
надвірними побудовами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
0,07888га., що складає 4/5 часток, земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2.

Доповнити абзацом шостим, сьомим та
восьмим в наступній редакції:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 20%,
що складає 1/5 частку, домоволодіння з
надвірними побудовами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
0,01972 га., що складає 1/5 частку, земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2.

Припинити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
спільної сумісної власності на
домоволодіння з надвірними побудовами
АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною
площею 0,0986 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, визнавши за ними справо
спільної часткової власності на
вказане майно.

Абзаци з шостого по одинадцятий
вважати відповідно абзацами з
дев'ятого по чотирнадцятий.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АРК через Київський
районний суд м. Сімферополя у
відповідності до вимог ст. 291 - 296 ЦПК
України.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.