АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1364
Головуючий у 1-й інстанції: Малинникова
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Шкоріної О.І., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21 листопада 2012 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «УніКредитБанк» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УніКредитБанк», про розірвання
договору про іпотечний кредит та
договору іпотеки, за позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Публічного
акціонерного товариства
«УніКредитБанк» про визнання
недійсним договору про іпотечний
кредит.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року до Солом'янського
районного суду м. Києва подана позовна
заява ВАТ "УніКредитБанк" до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
про іпотечний кредит. Після відкриття
провадження у справі, у січні 2011 року до
того ж суду надійшла зустрічна позовна
заява ОСОБА_4 до ВАТ «УніКредитБанк" про
розірвання договору про іпотечний
кредит та позовна заява ОСОБА_3, дружини
позикодавця, як третьої особи із
самостійними вимогами до ОСОБА_4 та ВАТ
«УніКредитБанк" про визнання недійсним
договору про іпотечний кредит (а.с.152).
Ухвалами від 24 січня 2011 року (а.с.158,159)
прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом обидві позовні
заяви.

Ухвалою від 31 березня 2011 року за
клопотанням відповідача за первісним
позовом справу передана до
Шевченківського районного суду м.
Києва згідно із ч. 1 ст. 109 та 116 ЦПК
України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2012 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"УніКредитБанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит - задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства
"УніКредитБанк" (01034, м. Київ, вул.
Ярославів Вал, 14-а, , МФО 303536)
заборгованість за договором про
іпотечний кредит № МЯТС-63 від
05.03.2007 року, укладеного між Відкритим
акціонерним товариством
"УніКредитБанк" (правонаступник
Публічне акціонерне товариства
"УніКредитБанк") із ОСОБА_4 у сумі 3.057.548
(три мільйони п'ятдесят сім тисяч
п'ятсот сорок вісім) грн. 22 коп.Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства
"УніКредитБанк" (01034, м. Київ, вул.
Ярославів Вал, 14-а, , МФО 303536)
судові витрати у сумі 1820 (одна тисяча
вісімсот двадцять) грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства "УніКредитБанк" про
розірвання договору про іпотечний
кредит та позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та Публічного акціонерного
товариства "УніКредитБанк" про
визнання недійсним кредитного
договору відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представник
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 порушує питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, яким визнати
недійсним Договір про іпотечний кредит
№МЯТО-63 від 05.03.2007р. та відмовити у
повному обсязі в задоволенні позову
ПАТ «УніКредитБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за Договором
про іпотечний кредит №МЯТО-63 від
05.03.2007р., мотивуючи тим, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що із встановлених
судом першої інстанції обставин по
справі вбачається, що ОСОБА_3 підписала
іпотечну заяву, якою погодилася з
укладенням її чоловіком спірного
кредитного договору, однак суд не
врахував тієї обставини, що третя особа
не підписувала цієї заяви та на ній
стоїть не її підпис. Остання не мала
можливості дати пояснення з цього
приводу при розгляді справи в суді
першої інстанції, оскільки суд
розглянув справу за її відсутністю.
Тому вважає, що рішення суду має бути
скасовано та задоволено позов третьої
особи з підстав, викладених в ньому.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час і місце розгляду
справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторінабо інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що між
Відкритим акціонерним товариством
"УніКредитБанк" (правонаступник
Публічне акціонерне товариства
"УніКредитБанк") та ОСОБА_4 укладено
договір про іпотечний кредит №
МRТG-63 від 05.03.2007 р. про надання
кредиту позичальнику у розмірі 267.694
доларів США строком до 05.03.2027 р. та
сплатою відсотків 12% за користування
кредитом за встановленим графіком.
(а.с.16.том-І). На забезпечення виконання
договору про іпотечний кредит укладено
між тими ж сторонами іпотечний договір
за № МRТG-63 від 05.03.2007 р., згідно із
яким передано банку в іпотеку нерухоме
майно квартиру АДРЕСА_1, (а.с.26 том 1).
Іпотечний договір посвідчено
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Зобов'язання за договором іпотечного
кредиту відповідачем належним чином не
виконувалось, що призвело до утворення
простроченої заборгованості, яка
станом на 02.02.2010 р. становить 301.151,73
доларів США, а саме заборгованість за
тілом кредиту 5.129,78 доларів США,
проценти за користування кредитом
36.364,12 доларів США та боргу за договором,
що стягується достроково на підставі
ч.2 ст.1054 ЦК України у сумі 259.657,83 долари
США, а також штрафу у сумі 150 грн.

Оспорюючи дійсність кредитного
договору ОСОБА_4 пред'явлено позов до
Оболонського районного суду м. Києва з
посиланням на порушення законодавства
про валютні операції, за наслідками
розгляду якого рішенням суду від 02
серпня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
19 жовтня 2011 року в позові ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"УніКредитБанк" про визнання недійсним
договору про іпотечний кредит №
МЯТС-63 від 05.03.2007 року - відмовлено.

Задовольняючи позов ПАТ
"УніКредитБанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит, суд першої інстанції
виходив із того, що відповідач ОСОБА_4
погодився укласти договір на умовах,
визначених у ньому, отримав грошові
кошти. Відповідно до умов кредитного
договору зобов'язувався здійснювати
повернення кредиту та сплачувати
відсотки за користування ним. В
порушення умов даного договору
відповідач кредит не повернув та не
проводить оплату за користування, що
призвело до утворення простроченої
заборгованості. У процесі розгляду
справи суму заборгованість за
кредитним договором визначена у сумі
3.059.368,22 грн. за офіційним курсом НБУ.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 про розірвання договору
про іпотечний кредит, суд керувався
тим, що правові підстави для
задоволення вимог позивача в уточненій
зустрічній позовній заяві про
розірвання договору про іпотечний
кредит з переведенням боргу за цим
договором у національну валюту із
розрахунку за 1 долар - 5,05 грн. та про
розірвання іпотечного договору,
укладеного сторонами на забезпечення
договору про надання кредиту, відсутні.

Рішення суду першої інстанції було
об'єктом апеляційного оскарження за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, за
наслідками розгляду якої ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилено, а рішення суду першої
інстанції від 21 листопада 2012 року
залишено без змін.

Після закінчення апеляційного
розгляду справи надійшла апеляційна
скарга від ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
надаючи оцінку зібраним у справі
доказам в межах заявлених ОСОБА_3 (
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги) вимог щодо визнання кредитного
договору недійсним, колегія суддів
виходить із такого:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК
Україниодним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
Українита іншим актам цивільного
законодавства.

Звертаючись до суду з позовом із
самостійними вимогами про визнання
кредитного договору недійсним ОСОБА_3
посилалась на те, що ОСОБА_4, укладаючи
договір знехтував інтересами сім'ї, і
не повідомив її про свій намір,
порушивши ст.ст. 54,55 СК України стосовно
спільного вирішення подружжям всіх
питань, які стосуються їх сім'ї,
приймаючи до уваги, що вона не надала би
згоди на укладення такого договору
виходячи із матеріальних інтересів
сім'ї.

Відповідно до приписів статті 65 СК
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою; при
укладенні договоріводним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідченняі (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Встановивши у ході розгляду справи, що
особистим підписом в іпотечній заяві
від 21 лютого 2007 року, копія якої
знаходиться в справі, ОСОБА_3, як
дружина позичальника ОСОБА_4 була
проінформована і надала згоду чоловіку
ОСОБА_4 на отримання кредиту у розмірі,
валюті та строк, визначений у ній, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3 з підстав
недоведеності вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 про те, що третя
особа не підписувала іпотечної заяви
не підтверджені належними та
допустимими доказами, а тому є
припущенням.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2012 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Судді: