Справа № 212/185/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу в складі;

Головуючого судді; ВОДОП 'ЯНОВА С.М. ,

при секретарі ; Василенко С.М.

розглянувши за участю позивача;
ОСОБА_4, його представника адвоката
ОСОБА_5 , представника відповідача в
справі; Публічного акціонерного
товариства « Криворізький
залізорудний комбінат» міста Кривого
Рогу, ОСОБА_6, у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Кривого
Рогу цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат», про відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_4 у своїй позовній заяві суду
зазначив, що він працював на
підприємстві - Відповідача в шахті
«Октябрська» ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» на протязі
більше ніж 20 років на посаді -
підземного кріпильника.

Працюючи у Відповідача в умовах
виробництва, з перевищенням показників
шкідливих факторів за вищевказаною
професією, яка в наступному стала
основною та відповідальною за розвиток
у нього професійних захворювань, а
саме: радікулопатію попереково-крижову
L5, S1 переважно справа, і шийно С6-С7
білатеральну з вираженим порушенням
біомеханіки хребта, м'язово-гонічним
синдромом та периферичним
нейросудинним синдромами,
нейродистрофією у вигляді
деформуючого остеартрозу колінних
суглобів (ПФ першого-другого ст.),
ліктьових суглобів (ПФ першого-другого
ст.) та двобічного плечолопаткового
періартрозу (ПФС першого-другого ст.)
стійкий больовий синдром, яке за
результатами розслідування було
визнано професійним захворюванням.

За результатами огляду МСЕК від 25.11.2013
року ступень втрати професійної
працездатності ОСОБА_7 було визнано у
розмірі 25% відсотків.

Відповідно п.17 Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 25.04.2013 року причиною виникнення у
ОСОБА_7 професійного захворювання було
визнано тривалу роботу в умовах
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу,
зокрема нормативного рівня фізичного
навантаження.

В результаті професійного
захворювання йому було завдано
моральної шкоди, яка полягає у стійкому
погіршенню здоров'я, через що він
змушений постійно відвідувати
лікувальні заклади, систематично
проходити стаціонарне та амбулаторне
лікування, на що він втрачає вільний
час, який раніше використовувався на
власні справи. Професійне захворювання
обмежує його у побуті, пов'язаних
навіть з незначним фізичним
навантаженням, які враховуючи його
стан здоров'я повинні робити за нього
члени його сім'ї. Внаслідок цих
обмежень він постійно відчуває себе
тягарем для своїх близьких, що завдає
йому додаткових моральних страждань.
Відчуття того що він ніколи не буде
здоровою людиною постійно
переслідують його в наслідок чого він
постійно перебуває у стані психічного
напруження. Отже наслідки професійного
захворювання змушують його докладати
додаткових зусиль для організації його
життя.

Розмір завданої моральної шкоди він
оцінює у розмірі 158189 гривень 00 копійок,
виходячи з розрахунку:

6327,26 грн. (середня заробітна плата на
момент настання страхового випадку) х 25
(ступень втрати працездатності) = 158189
гривень 00 копійок

Тому позивач просить суд постановити
рішення яким стягнути з ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 158189
гривень 00 копійок.

Представник позивача ОСОБА_5, в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача підтримав у повному обсязі,
посилаючись на зазначені у позовній
заяві факти.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов
не визнала повністю, та вказала, що При
обґрунтуванні своїх позовних вимог
Позивач не посилається та не звертає
уваги на статтю 9 Закону України "Про
охорону праці", яка покладає обов'язок з
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я у процесі трудової
діяльності, на Фонд відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до Гігієнічної
класифікації праці за показниками
шкідливості та

небезпечності факторів виробничого
середовища, затвердженої наказом
Міністерства

охорони здоров'я від 27.12.2001р. № 528,
наявність шкідливих умов праці на
підприємствах законодавчо
допускається та вони характеризуються
такими рівнями шкідливості виробничих
факторів, які перевищують гігієнічні
нормативи і здатні чинити
несприятливий вплив на організм
працюючого.

Укладаючи з відповідачем трудовий
договір, відповідно до ст. 29 КЗпП
України,

позивачеві було роз'яснено його права
та обов'язки, про умови праці, наявність
на робочому місці, на якому він буде
працювати, небезпечних і шкідливих
виробничих факторів, які ще не усунуто,
та можливі наслідки їх впливу на
здоров'я, його права на пільги і
компенсації за роботу в таких умовах
відповідно до чинного законодавства і
колективного договору, при цьому
позивач свідомо приймав запропоновані
йому умови праці і усвідомлював
можливість ушкодження здоров'я.

Тобто, відповідач не приховував
важкість та шкідливість
технологічного процесу, технологію
виробництва не порушував, а тому
протиправних дій відносно позивача,
які б знаходились в причинному зв'язку
з настанням професійного захворювання
- не вчиняв, а тому не може нести
відповідальності у вигляді моральної
шкоди і за цієї підстави.

Обставини справи щодо спричинення
ОСОБА_4 моральної шкоди повинні
доводитись відповідними висновками
медичних установ, які позивач не надав.

Для визначення розміру моральної
шкоди, позивач виходив з розміру
середньомісячної заробітної плати та
розміру втрати працездатності
встановленої відповідно до довідки
виданої МСЕК. Формула визначення
розміру моральної шкоди не може
відповідати засадам розумності і
справедливості, адже середньомісячний
заробіток, та рівень втрати
працездатності не можуть слугувати
засобом визначення фізичних та
душевних страждань яких зазнав позивач
у зв'язку з професійним захворюванням.
Разом з тим, діючим законодавством не
передбачено порядку визначення
розміру суми яка підлягає компенсації
в якості моральної шкоди у зв'язку з
чим, сума в розмірі 158189,00грн яка
зазначена в позовній заяві не
відповідає вимогам визначеним в ч. З
статті 23 Цивільного кодексу України.

Вищенаведене свідчить про те, що розмір
моральної шкоди який ОСОБА_4 просить
стягнути з відповідача є
необґрунтованим та значно завищеним.

А отже задоволення цього позову за
рахунок ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» буде
суперечити вимогам ст. ст. 8, 46
Конституції України, ст. 9 Закону
України "Про охорону праці", ст. ст. 21, 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст. ст. 4, 999 ЦК України,
ст. ст. 8, 213 ЩІК України.

Суд, вислухавши представника позивача
та представника відповідача вважає, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_4
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в
позовній заяві, про заподі яння
моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок
втрати ним працездатності при
виконанні важкої праці на підприємстві
відповідача в справі, та не створення
належних умов відповідачем для
виконання безпечної роботи для життя
та здоров'я працівників, знайшли
підтвердження у наданих позивачем
письмових доказах.

Так згідно висновків МСЄК від 25.11.2013
року ступень страти позивача
професійної працездатності було
визнано у розмірі 25% відсотків.

Відповідно п.17 Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 25.04.2013 року причиною виникнення у
позивача професійного захворювання
було визнано тривалу роботу в умовах
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу,
зокрема нормативного рівня фізичного
навантаження.

Таким чином, та обставина, що позивач
захворів професійними захворюваннями,
внаслідок того, що відповідачами не
були створені належні і безпечні для
здоров'я працівників умови праці
підтверджені такими документами, -
випискою з акту огляду МСЕК за 2013р., та
копією Акту розслідування хронічного
професійного захворювання позивача
від 25.04.2013 року.

Заподіяну мо ральну шкоду позивач
оцінив в - 158189 гривень 00 копійок. При
цьому, позивач не надав суду доказів
того, чому саме таку суму він вимагає до
відшкодування.

Відповідно до статті -1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворюван ня полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення особистих
немайнових прав, право на життя, право
на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про охорону праці", в редакції закону
від 21 листопада 2002 року, державна
політика в області охорони праці,
базується; зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали від нещасних випадків
на виробництві і професійних
захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України
відшкодування шкоди, за подіяного
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється винною особою
яка її завдала.

Згідно, рішення Конституційного суду
від 27.01.2004 року, громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
пра цездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж
рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпі лому під час виконання
трудових обов'язків, незалежно від
ступеня втрати професійної
працездатності, завдають йому моральні
і фізичні страждання. У випадку
каліцтва потерпілий втрачає
працездатність і зазнає значно біль
шої моральної шкоди, ніж працівник, що
не втрачає професійної працездат
ності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження під
час розгляду справи, але сума, яку він
вимагає до відшкодування є на думку
суду завищеною, у повному обсязі не
обґрунтованою та не доведеною. Тому суд
вважає можливим задовольнити позов
частково, стягнувши з ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
у відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_4 - 15000 гривень 00 копійок,

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством. Шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України
№ 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
шкоди", судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала
чинності 13.01.2000 року) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди покладається на
власника або уповноваженого ним
органом незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої
належності.

Оскільки позивач отримав професійне
захворювання під час виконання
трудових обов'язків, то заподіяна
моральна шкода випливає з трудових
правовідносин і має бути відшкодована
роботодавцем, який не створив
безпечних умов праці.

З вини відповідача, який порушував
норми безпеки праці та не забезпечив
безпечні умови роботи, позивачу була
спричинена моральна шкода. В зв'язку з
професійним захворюванням змінилися
його образ і якість життя, що завдає
йому моральних страждань.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168
Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону
України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1
КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України,
суд, -

В И
Р І Ш И В ;

Позов задовольнити частково, та
стягнути на користь ОСОБА_4 у
відшкодування моральної шкоди з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
15 000 гривень 00 копійок, а іншій
частині позовних вимог ОСОБА_4 -
відмовити.

Стягнути судовий збір на користь
держави з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» у сумі 243 гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути усіма
учасниками процесу та зацікавленими
особами подана апеляційна скарга на
протязі 10 днів, з дня виготовлення
повного тексту цього рішення, в палату
з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов