Номер провадження № 22-ц/785/1202/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова
О.А.

при секретарі - Колмаков
В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 (діючого в
інтересах ОСОБА_4) на заочне рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 10 квітня 2013 року, -

встановила:

ПАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 03
грудня 2007 року між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ 5897437 у відповідності до умов якого
Банк зобов'язався надати відповідачу
кредит у розмірі 22 961,00 доларів США, а
відповідач зобов'язався використати
кредит за цільовим призначенням,
сплатити проценти за користування
кредитом та повернути Банку кредит
частинами в розмірах, в порядку та в
строки, визначені Кредитним договором.

У зв'язку з тим, що відповідачем умови
кредитного договору не виконувались,
ПАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» направив на адресу відповідача
письмову Вимогу № ОDЕ- 6І/60 від 23 квітня
2012 р. про дострокове повернення всієї
суми кредиту та нарахованих процентів
за користування кредитом, але вимогу
відповідачем виконано не було, у
зв'язку з чим з 27 квітня 2012 року у ОСОБА_4
виникла прострочена заборгованість
перед Банком за основною сумою кредиту
в повному обсязі. Тому станом на 13
вересня 2012 р. заборгованість ОСОБА_4
перед позивачем складає 14 334, 00 дол. США
та 19 608, 22 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і просив суд їх
задовольнити, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився.

Суд першої інстанції ухвалив заочне
рішення.

Заочним рішенням Приморського
районного суду міста Одеси від 10 квітня
2013 року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк»до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 5897437 від 03 грудня 2007 року в загальному
розмірі 14 334 (чотирнадцять тисяч триста
тридцять чотири) дол. США 00 центів та 19
608 (дев'ятнадцять тисяч шістсот вісім)
грн. 22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
судовий збір у сумі 1 341 (одна тисяча
триста сорок одна) грн. 79 коп.

14.10.2013 року представник ОСОБА_4 подав
заяву до Приморського районного суду
міста Одеси про перегляд заочного
рішення Приморського районного суду
міста Одеси від 10 квітня 2013 року.

Ухвалою Приморського районного суду
міста Одеси від 13 листопада 2013 року
заява представника ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення Приморського
районного суду міста Одеси від 10 квітня
2013 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний
Банк»до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року
між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
та ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір № 5897437, у відповідності до умов
якого Банк зобов'язався надати
відповідачу кредит у розмірі 22 961,00
доларів США, а відповідач зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом та повернути
Банку кредит частинами в розмірах, в
порядку та в строки, визначені
Кредитним договором.

Згідно до п. 1.4. кредит надається
Позичальникові строком до 03 грудня 2014
року. Протягом цього строку
Позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами в
розмірах, в порядку та в строки,
визначені цим Договором.

Відповідно до п. 3.2.1. Кредитного
договору Позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами в розмірах та в строки,
передбачені Графіком повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом, закріпленим в
Додатку № 1, який підписується
Сторонами, та є невід'ємною частиною
цього Договору.

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору
у разі порушення Позичальником строків
виконання зобов'язань з повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом, Позичальник
зобов'язаний сплатити на вимогу Банка
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у відповідний період, від суми
прострочених виконанням зобов'язань за
кожен день прострочення.

Однак відповідачем умови кредитного
договору не виконувались, тому ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
направив на адресу відповідача
письмову Вимогу № ООЕ-61/60 від 23 квітня
2012 р. про дострокове повернення всієї
суми кредиту та нарахованих процентів
за користування кредитом, але вимогу
відповідачем виконано не було, у
зв'язку з чим з 27 квітня 2012 року у ОСОБА_4
виникла прострочена заборгованість
перед Банком за основною сумою кредиту
в повному обсязі.

Станом на 13 вересня 2012 р.
заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
складала 14 334, 00 дол. США та 19 608, 22 грн., з
яких: заборгованість за сумою кредиту
складала 14 012, 03 дол. США; заборгованість
за непогашеними відсотками за
користування кредитом складає 321, 97 дол.
США; сума пені за порушення строків
виконання зобов'язань за Кредитним
договором складає 7 908, 75 грн.; загальна
заборгованість за сумою штрафу за
порушення обов'язків, передбачених п.
4.3.2.- 4.3.6. Кредитного договору, складає 1
835, 27 грн.; загальна заборгованість за
сумою штрафу за невиконання умов
страхування предметів застави
складала 9 864, 20 грн.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно положенням ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
нормам Цивільного кодексу, актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України встановлено
принцип свободи договору, згідно якому
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначеності умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 6 ЦК
України сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами, відступити
від положень цих актів і врегулювати
свої відносини на власний розсуд, і не
можуть відступити від положень цих
актів, якщо в цих актах прямо вказано
про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень цих
актів відносин між сторонами.

Таким чином, відповідач на момент
укладення договору не заперечував
свого вільного волевиявлення та своєї
вільної згоди щодо всіх умов даного
Кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, тобто належним
виконанням зобов'язання з боку
відповідача є повернення кредиту та
сплата відсотків за користування ним у
строки, в розмірі та валюті, як це було
визначено кредитною угодою.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (пеня), штрафів, що
передбачено ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено,
що за кредитним договором Банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. З
ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету
Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю», суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти в строк та у порядку
встановленому Кредитним договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або майно, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

При таких даних суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позовні вимоги є доведеними
позивачем, а тому підлягають
задоволенню.

Що стосується стверджень зазначених в
апеляційній скарзі стосовно того, що не
приймав участь у розгляді справи та не
був повідомлений належним чином про
день та час розгляд справи, не
отримував повідомлення банку про
дострокове повернення суми кредиту та
відсотків за користування кредитом,
суперечливості в рахунку
заборгованості, стягнення пені не в
належній валюті та неправильний її
розрахунок відповідно до валюти, то
зазначене не підтверджується
матеріалами справи, або не є підставою
для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відносно розрахунків наданих
позивачем, то ні відповідачем ні його
представником не надано суду
переконливих доказів того, що надані
розрахунки не відповідають дійсності
та не представлено суду інших
розрахунків заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

На підставі наведеного, враховуючи
підстави з яких оскаржується рішення в
апеляційній скарзі, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
переконливими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
(діючого в інтересах ОСОБА_4)- відхилити.

Заочне рішення Приморського районного
суду міста Одеси від 10 квітня 2013 року по
справі за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.А.
Ступаков

А.П.
Бабій