Провадження № 2/711/537/14
Справа № 711/121/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Придніпровський районний суд м.
Черкаси

В складі: головуючого - судді
Колода Л.Д.

При секретарі:
Бойко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до підприємства
«Черкаський державний завод Хімічних
реактивів» про визнання
інтелектуальної власності ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до підприємства «Черкаський
державний завод Хімічних реактивів»
про визнання інтелектуальної
власності . Свої вимоги мотивує тим, що
він працював у відповідача бригадиром
наладчиків цеху №7 і старшим майстром
відділу автоматизації і механізації.
За час роботи в неробочий час і
незалежно від основної роботи з метою
покращення умов праці, підвищення
рівня обсягів виробництва, позивачем
розроблялися і впроваджувались в
виробництво, ті розробки,котрі мали
світову новизну і були захищенні, як
винаходи, позивач на них отримував
авторські свідоцтва. Впроваджені у
виробництво машини і механізми, котрі
мали галузеву новизну, він на них
отримував посвідчення на
раціоналізаторські пропозиції за
підписом керівника підприємства і
гербової печатки. Відповідно до ст. 7 і
до п.9 ст.420 ЦК України винаходи і
раціоналізаторські пропозиції є
об'єктами права інтелектуальної
власності. Відповідно до ст. 421 ЦК
України винахідник являється суб'єктом
інтелектуальної власності, якому
належать особисті немайнові права.
Відповідно до ст. 425 ЦК України ці права
є чинними безстроково.

Керівництво Черкаського державного
заводу хімічних реактивів намагається
в нього відчужити ці права на об'єкти
інтелектуальної власності , порушуючи
закони і Конституцію України. В
постанові № 5 Пленуму Верховного суду
від 04.06.2010 р. підкреслюється в п.10 ст.14
закону №3792-ХІІ (3792-12) , що особисті
немайнові права автора не можуть бути
передані або відчужене іншим особам.

Керівник Черкаського державного
заводу хімічних реактивів Онищенко В.Д.
в своїх публічних заявах доказує,що
позивач не може бути винахідником лише
тому, що ніде не записано, що він
отримував завдання щось винаходити
(Газета «Вечірні Черкаси» №41 за 2011 рік)
. Нерозуміння керівником сенсу творчої
діяльності перевищення своїх
повноважень привело до того,що на
заводі творча діяльність працівників
приведена до занепаду. Позивача як
відмінника хімічної промисловості і
заслуженого раціоналізатора України,
винахідника наказами директора
заборонили пускати до його винаходів,
об'єктів інтелектуальної власності,
для подальшого їх удосконалення.

Позивач вважає, що його об'єкти
інтелектуальної власності
приховуються від нього з метою їх
відчудження і відповідно до п.З ст.424
мають стати вкладом до статутного
капіталу юридичної особи, саме тих осіб
, які до цього не мають ніякого
відношення. Але оскільки Конституція
України в ст.41, вказує на те що кожен має
право володіти, користуватись і
розпоряжатись своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної
творчої діяльності. В ст. 54 Конституції
України вказується, що ніхто не може
використовувати або поширювати їх без
його згоди.

Позивач вважає, що з боку відповідача
ведуться такі порушення прав
інтелектуальної власності піратство;
підроблення та зміна інформації.

В зв»язку з цим просить постановити
рішення, яким зобов'язати
адміністрацію Черкаського державного
заводу хімічних реактивів відповідно
до законів і Конституції України
визнати позивача суб'єктом
інтелектуальної власності на всі його
об'єкти інтелектуальної власності,
котрі знаходяться на заводі, для їх
удосконалення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав та просив
позов задовольнити , з підстав,
вказаних в позовній заяві .

Представник відповідача
підприємства «Черкаський державний
завод Хімічних реактивів» по
довіреності Якшин С.О. в судовому
засіданні позов визнав, підтримав
заперечення на позов та просив в
позові відмовити, так як вважає, що
позивачем не вказано, в чому полягає
порушення його прав, яке саме право
інтелектуальної власності порушено і в
який спосіб його право слід захистити.

Суд , заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи ,
в результаті повного , об"єктивного та
всебічного їх дослідження вважає, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав. В судовому
засіданні встановлено, що позивачем
подано вимоги про визнання
інтелектуальної власності.

Згідно ст.ст. 418-424 ЦК України право
інтелектуальної власності - це право
особи на результат інтелектуальної
власності, право інтелектуальної
власності становлять немайнові права
інтелектуальної власності та /або/
майнові права інтелектуальної
власності, зміст яких визначається
законодавством, право інтелектуальної
власності набувається з підстав,
встановлених цим Кодексом, законом чи
договором.

Відповідно до ст.ст. 460, 462 ЦК України
корисна модель вважається придатною
для набуття права інтелектуальної
власності на неї, якщо вона, відповідно
до закону, є новою та придатною для
промислового використання, а набуття
права інтелектуальної власності на
корисну модель засвідчується патентом,
обсяг правової охорони визначається
формулою винаходу, корисної моделі,
сукупністю суттєвих ознак
промислового зразка.

Відповідно до абз. 4 ст. 1 Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі», винахід (корисна модель) - це
результат інтелектуальної діяльності
людини в будь-якій сфері технології.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі», об'єктом винаходу (корисної
моделі), правова охорона якому (якій)
надається згідно з цим Законом, може
бути, зокрема, процес (спосіб), а також
нове застосування відомого продукту чи
процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на винаходи і корисні
моделі», пріоритет, авторство і право
власності на винахід засвідчуються
патентом (деклараційним патентом).

Так, судом встановлено, що позивач під
час роботи на Черкаському державному
заводі Хімічних реактивів розробляв
та виготовляв лінії по фасуванню,
дозуванню розчинів, кремів, шампунів
та ін. Зі сторони відповідача йому
надавалися відповідні матеріали та
оплачувалася робота.

Чинним законодавством було
передбачено, що автору відкриття, який
отримав диплом, автору винаходу, який
отримав авторське свідоцтво і автору
раціоналізаторської пропозиції, якому
видано посвідчення мають право на
винагороду за відкриття, винахід,
пропозицію.

Згідно копії довідки № 05-999 від 09 серпня
2011 року (а.с. 70-74) вбачається, що позивачу
з 1977 року по 1991 рік в суми заробітної
плати позивачу виплачувались премії по
новій техніці, за раціональну
пропозицію та за товари народного
вжитку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
вже звертався до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з позовом до
відповідача про зобов»язання
відповідача прийняти заходи по
забезпеченню прав позивача на
інтелектуальну власність та стягнення
матеріальної та моральної шкоди .

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 березня 2012 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 08 серпня 2012 року
вищевказане рішення залишено без змін,
а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без
задоволення.

Ст. 432 ЦК України визначає захист права
інтелектуального власності судом.

1. Кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого права
інтелектуальної власності відповідно
до статті 16 цього Кодексу.

2.Суд у випадках та в порядку,
встановлених законом, може постановити
рішення, зокрема, про:

1) застосування негайних заходів
щодо запобігання порушенню права
інтелектуальної власності та
збереження відповідних доказів;
зупинення пропуску через митний кордон
України товарів, імпорт чи експорт яких
здійснюється з порушенням права
інтелектуальної власності;

2) вилучення з цивільного обороту
товарів, виготовлених або введених у
цивільний оборот з порушенням права
інтелектуальної власності, та знищення
таких товарів;

3) вилучення з цивільного обороту
матеріалів та знарядь, які
використовувалися переважно для
виготовлення товарів з порушенням
права інтелектуальної власності, або
вилучення та знищення таких матеріалів
та знарядь;

4) застосування разового
грошового стягнення замість
відшкодування збитків за неправомірне
використання об'єкта права
інтелектуальної власності. Розмір
стягнення визначається відповідно до
закону з урахуванням вини особи та
інших обставин, що мають істотне
значення;

5) опублікування в засобах масової
інформації відомостей про порушення
права інтелектуальної власності та
зміст судового рішення щодо такого
порушення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи у межах заявлених
позовних вимог та на підставі доказів,
які подані сторонами по справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу позовних вимог і
заперечень.

Позивач ні в позовній заяві , ні в
судовому засіданні не зміг пояснити
суду в який спосіб та яких заходів
необхідно вжити для захисту його прав
на інтелектуальну власність, ким його
права порушуються чи не визнаються.
Тому підстав для задоволення позову
немає.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 418-424, 460.462,469 ЦК України,
Законом України «Про охорону прав на
винаходи та корисні моделі»,
Постановою №584 від 21.08.1973 року «Про
затвердження Положення про відкриття ,
винаходи і раціоналізаторські
пропозиції», ст.ст. 8,10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223
ЦПК України , суд , -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до підприємства
«Черкаський державний завод Хімічних
реактивів» про визнання
інтелектуальної власності - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Черкаської області.

Головуючий :