У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 вересня 2011 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
вересня 2013 року,

в с т а н
о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив стягнути з Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) 17 400 грн
матеріальної шкоди та 1 275 грн моральної
шкоди, з ОСОБА_7 3 725 грн. моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня
2011 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
вересня 2013 року, позов ОСОБА_6
задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ
на користь ОСОБА_6 у відшкодування
матеріальної шкоди 17 400 грн. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у
відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі МТСБУ просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій, та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_6 про
відшкодування з МТСБУ шкоди відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції з висновками якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що
цивільна відповідальність відповідача
ОСОБА_7, як власника наземного
транспортного засобу, застрахована ВАТ
СК «Страхові традиції»,
правонаступником якого є МТСБУ, а отже
останній повинен відшкодувати
позивачу шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Проте повністю погодитися з висновками
судів не можна з таких підстав.

Судами встановлено, що 29 квітня 2009 року
о 17 год. 00 хв. по вул. Радіо, 6 в м.
Дніпропетровськ сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Opel Kadett», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 та
автомобіля «Hyundai Tucson», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, в
результаті якої автомобілю останнього
було завдано механічні пошкодження в
розмірі 17 400 грн.

Відповідно до поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВС/2824467 від
18 листопада 2008 року
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 за договором застрахована ВАТ
«СК «Страхові традиції». Забезпечений
транспортний засіб «Opel Kadett», державний
номер НОМЕР_2 (а.с. 58).

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 13 травня 2009
року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.6).

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) (чинного на
момент скоєння ДТП) страховим випадком
є дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення
страховика, з яким було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України, яким на страхувальника
покладено обов'язок повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором, правове значення має
повідомлення страховика про настання
страхового випадку у строк, який дає
страховику можливість дослідити
обставини справи та дійти висновку про
визнання його страховим випадком чи
відмову в цьому.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що
для отримання страхового
відшкодування, за шкоду заподіяну
внаслідок ДТП, особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБ
України) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП,
довідка відповідних закладів охорони
здоров'я щодо тимчасової втрати
працездатності або довідка
спеціалізованих установ про
встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної ДТП, завірені у
встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35
Закону у редакції, що діяла на момент
ДТП).

МТСБ України приймає рішення щодо
виплати страхового відшкодування
після з'ясування обставин ДТП протягом
місяця з дня отримання документів,
зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст.
37 Закону).

Як вбачається з роз'яснень, викладених
у п. 16 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року
(далі - Постанова), відповідно до статті
21 Закону № 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції на
вказані норми матеріального права
уваги не звернув, не надав належної
оцінки зібраним у справі доказам,
зокрема, не з'ясував чи мав можливість
позивач реалізувати своє право на
відшкодування матеріальної шкоди за
рахунок страхової компанії відповідно
до умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного між
ВАТ «ФГ «Страхові традиції» та ОСОБА_7,
зокрема, не перевірив чи було дотримано
зобов'язання сторін щодо повідомлення
належним чином страховика
відповідачем ОСОБА_7 про вчинення
дорожньо-транспортної пригоди.
Одночасно, суд першої інстанції
стягуючи матеріальне відшкодування з
МТСБУ на користь позивача зауважив
лише, що МТСБУ є правонаступником ВАТ
ФГ «Страхові традиції», не перевіривши
належним чином членства останнього у
МТСБУ, за наявності якого в разі
ліквідації страхової компанії
відшкодовується завдана потерпілому
шкода, чи не припинила свою діяльність
ВАТ ФГ «Страхові традиції», з
урахуванням роздруківки витягів з ЄДР
наявних у справі, не з'ясувавши чи було
дотримано позивачем вимоги ст. 35 Закону
щодо порядку та строків звернення до
МТСБУ із відповідною заявою про
страхове відшкодування, оскільки
матеріали справи таких даних не
містять. Крім того, судом до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено МТСБУ, як правонаступника ВАТ
«ФГ «Страхові традиції», що
підтверджується журналом судового
засідання від 25 травня 2011 року (а.с. 73), в
той час як позивач звернувся до суду із
заявою про залучення до участі у справі
МТСБУ, як третьої особи (а.с. 72), заяви
про залучення ВАТ «ФГ «Страхові
традиції» та МТСБУ в якості
співвідповідача матеріали справи не
містять.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Рішення суду першої та апеляційної
інстанції в частині позовних вимог
щодо відшкодування моральної шкоди з
відповідача ОСОБА_7 на користь позивача
не оскаржуються, а отже не можуть бути
предметом касаційного провадження.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судові рішення в частині відшкодування
матеріальної та моральної шкоди з
МТСБУ на користь позивача не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для їх скасування із
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня 2011 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 вересня 2013 року в частині
позовних вимог ОСОБА_6 до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук