Справа № 2-2681/09
Провадження по справі 2-зз/122/2/14
У Х В А Л А

24 січня 2014 року Залізничний
районний суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим, у складі:

головуючого судді - Корогодіної О.Е.,

при секретарі - Бекіровій Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі заяву ОСОБА_1
про скасування заходів забезпечення
позову, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про скасування заходів
забезпечення позову, накладених в
порядку розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, а саме з квартири АДРЕСА_1, з
мотивів, викладених в заяві.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4.,
який діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні мотивовано
підтримав вимоги заяви, та просив
скасувати арешт, накладений на
квартиру, ухвалою Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 18
березня 2009 року.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який діє на
підставі довіреності, в судовому
засіданні мотивовано заперечував
проти задоволення заяви.

Представник Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АРК -
Затрубченко О.О., в судовому засіданні
мотивовано підтримав заяву ОСОБА_1,
просив її задовольнити, та пояснив, що
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2681,
виданого 26.01.2010 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 189365,75 грн., в
теперішній час закрито, про що винесено
постанову 08 листопада 2012 року.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
про скасування заходів забезпечення
позову підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим перебувала
цивільна за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 18 березня 2009
року було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АРК від 04 вересня 2009
року, позов задоволений, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 23500
доларів США, що на проценти за
користування позикою в розмірі 14569
гривень 85 копійок, та судові витрати в
сумі 1730 гривень 00 копійок.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня 2009 року,
апеляційна скарга представника ОСОБА_3
-ОСОБА_7 задоволена частково; рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 04 вересня 2009
року скасовано; ухвалено по справі нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 суму боргу 187635 гривень 75
копійок та суму судових витрат 1730
гривень, усього 189365 гривень 75 копійок; в
решті позову - відмовлено.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 10 травня 2012 року стягнуто з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Харків, на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 0 в сумі 445903 гривні 15 копійок, що
дорівнює еквіваленту по курсу НБУ -
55809,05 долара США. У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 0 звернути стягнення за
заставлене майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, шляхом
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження.

Іпотечний договір, укладений між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк2 та ОСОБА_3 був
укладений 10 липня 2006 року, однак суду,
під час прийняття ухвали про
накладення арешту на квартиру, не було
відомо та обставина, що зазначене
нерухоме майно було предметом іпотеки
на підставі договору іпотеки
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_8 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 10
липня 2006 року, за реєстром №2561, у
відповідності до Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003 № 898-ІУ.

Відповідно до розділу VI - прикінцеві
положення Закон України «Про іпотеку»
набирав чинності з 1 січня 2004 року та
законодавчі та інші нормативно-правові
акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом, повинні застосовуватись у
частині, що не суперечить цьому Закону
в т.ч. і норми Цивільного
процесуального законодавства України.

Цим законом встановлено, що іпотека - це
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Також законом визначений механізм
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, в т.ч. встановлено, що
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 6 Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» від 19.06.2003 № 979-ІУ
визначено, що іпотекодержатель має
організувати продаж предмета іпотеки
шляхом укладення договору
купівлі-продажу між іпотекодавцем та
покупцем або продати від свого імені,
якщо це передбачено іпотечним
договором.

При цьому статтею 7 закону визначено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки і його реалізація для
задоволення вимог іпотекодержателя
здійснюється органом державної
виконавчої служби на підставі рішення
суду або виконавчого напису нотаріуса
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження".

Результатом наведених дій у
відповідності до статті 8 закону є
оформлення результатів реалізації
предмета іпотеки у відповідності до
встановлених законодавством вимог,
врегульованих главою 9 Закону України
"Про нотаріат", Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про іпотеку», Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів по реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27.10.1999 року №68/5, Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 22.02.2012 № 296/5, Правил ведення
нотаріального діловодства від 22.12.2010 №
3253/5.

На підставі яких особі, що придбала
нерухоме майно з публічних торгів
видається свідоцтво про придбання
нерухомого майна яке є правовою
підставою для реєстрації у
встановленому законом порядку права
власності покупця на придбану
нерухомість.

Наведені вимоги законодавства
встановлюють чіткий механізм
забезпечення та гарантування
кредиторі непорушності його інтересів
та захисту його прав.

Статтями 11-13 Цивільного кодексу
України визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. При здійсненні своїх прав
особа зобов'язана утримуватися від дій,
які могли б порушити права інших осіб.
При цьому не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Так, на наведену квартиру, на підставі
рішення суду задля задоволення вимог
кредитора - ПАТ «УкрСиббанку», було
звернуто стягнення та згодом
реалізовано з прилюдних торгів, про що
свідчить Акт державного виконавця про
проведення прилюдних торгів предмета
іпотеки від 20.09.2013 року.

ОСОБА_1, як новим власником ця квартира
була придбана у власність на підставі
Протоколу про проведення прилюдних
торгів від 17.09.2013, що є чинним та ніким
не оскарженим, отримано Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів від 09.10.2013р., посвідчене
нотаріально приватним нотаріусом
ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі № 1934.

Виходячи з судової практики Верховного
Суду України, яким розглянута справа
№6-116 цс 12, предметом якої був спір про
визнання прилюдних торгів недійсними,
під час розгляду цієї справи ВСУ
зазначив, що правова природа процедури
реалізації майна на прилюдних торгах
полягає у продажу майна, тобто у
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника, на яке звернено
стягнення, до покупця - переможця
прилюдних торгів.

Крім того, враховуючи особливості,
передбачені законодавством, складання
за наслідками проведення прилюдних
торгів відповідного акта є оформленням
договірних відносин купівлі-продажу
майна на прилюдних торгах, а отже є
правочином.

Таким чином, ураховуючи, що відчуження
майна з прилюдних торгів належить до
договорів купівлі-продажу.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право
власності на вищенаведену квартиру.

Положеннями частин 1 та 4 статті 41
Конституції України передбачено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Проте враховуючи наявний арешт на
квартиру накладений ухвалою від 18.03.2009
не надає заявнику права на реєстрацію
прав власності на спірну квартиру тим
самим порушуючи його конституційне
право на володіння, користуватися і
розпорядження своєю власністю.

Відповідно до пункту 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 N 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» із змінами,
визначено, що заходи забезпечення
позову мають тимчасовий характер і
діють до виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

Відповідно до частини 3 статті 154
Цивільного процесуального кодексу
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу.

У зв'язку з тим, що станом на сьогодні
зазначена квартира була придбана
ОСОБА_1 з прилюдних торгів під час
виконання судового рішення та належить
йому на правах власності і не є
власністю ОСОБА_3, як відповідача у
справі під час розгляду якої
застосовувався такий арешт
забезпеченням позову ОСОБА_2 суд
вважає, що в такому випадку змінились
обставини, що зумовили його
застосування, а тому наведена ухвала
підлягає скасуванню судом, яким було
обрано таке забезпечення.

Частиною восьмою статті 54 Закону
України "Про виконавче провадження" у
редакції Закону № 2677-VI передбачено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку"
(постанова від 15 лютого 2012 року №
6-94цс11)».

Таким чином звернення стягнення на
належну ОСОБА_3, на час застосування
заходів забезпечення позову ОСОБА_2
квартиру під час виконання рішення
суду на користь ОСОБА_2 було та є
неможливим.

Враховуючи, що квартиру АДРЕСА_1
реалізовано на публічних торгах
ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів від 09 жовтня 2013 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1934,
посвідченим нотаріально приватним
нотаріусом ОСОБА_11, суд приходить до
висновку, що є підстави для скасування
арешту, накладеного ухвалою
Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 18 березня 2009 року, на квартиру
АДРЕСА_1, оскільки заявник позбавлений
можливості реалізувати своє право
власності на квартиру.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою
Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 18 березня 2009 року, на квартиру
АДРЕСА_1, належну відповідно до
Свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів від 09 жовтня
2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №
1934, ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя