АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3860/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Саадулаєв
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі

головуючої судді
Музичко С.Г.

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 24331,87 грн. та
судові витрати.

Судом першої інстанції встановлено,
11.09.2007 року за заявою відповідача № К3ХRF
102400045 від 11.09.2007 р. останньому ЗАТ КБ
«Приватбанк» відкрито рахунки у банку
для зарахування коштів, направлених на
погашення заборгованості та надано
кредит у сумі 2912,59 гривень строком на 24
місяці з 11.09.2007р. по 11.09.2009р. включно, з
умовами сплати за користування
кредитом відсотків у розмірі 5,04% на
місяць, на суму залишку заборгованості
по кредиту. Позичальник ОСОБА_2 в свою
чергу зобов'язався сплатити кредит,
сплатити відсотки, винагороду, комісію,
зазначену в заяві та умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам, що
разом складають кредитний договір
№К3ХRF102400045 від 11.09.2007 р. Проте, в
порушення умов договору, відповідач
взяті на себе договірні зобов'язання
належним чином не виконував, внаслідок
чого у відповідача утворилась
заборгованість в сумі 24331,87 грн. з яких:
1380,24 грн. - заборгованість за кредитом;
7891,10грн - заборгованість за відсотками;
1602,04грн - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 11823,64 - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту;
штраф(процентна ставка) 1134,85 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500грн,

Задовольняючи заявлені позовні вимоги
в повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач взятих на
себе зобов'язань за Кредитним
договором належним чином не виконував,
не здійснював щомісячне погашення
кредиту, не сплачував відсотки у
розмірах та в строки, визначені
договором, внаслідок чого виникла
заборгованість в сумі 24331,87 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 20.01.2014 та
постановити нове рішення. В
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
під час розгляду справи судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
не були з'ясовані обставини справи в
повному обсязі, належним чином не
з'ясовані та не досліджені докази та
обґрунтування вимог позивача.

В судовому засіданні представник
позивача ХитроваЛ.В. проти доводів
апеляційної скарги заперечували.
ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримав, просив задовольнити,
з підстав викладених в ній.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження
та вимог, що заявлялись у суді першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 11 вересня 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір про
надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов кредитного
договору, Банк надав позичальнику
строковий споживчий кредит у сумі 2 912,59
грн. строком 24 місяці з 11.09.2007 по 11.09.2009
року включно з умовами сплати
відсотків за його користування у
розмірі 0,42% у місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника поверненню
кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у Заяві про надання
споживчого кредиту(а.с.9).

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Обгрунтовуючи позов банк зазначив про
належне виконання зобов'язання по
видачі кредиту. Відповідач ОСОБА_2 в
порушення умов договору належним чином
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, у зв'язку з чим
станом на 25 жовтня 2013 року у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в сумі 24 331,87 грн.
становила., з яких: заборгованість по
кредиту 1 380,24 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом - 7
891,10 грн.; 1 602,04 грн. заборгованість по
комісії за користування кредитом, пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 11 823,64грн.,
штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1
134,85 коп. (процентна складова).

За вказаних обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач не виконував своїх
зобов'язань за договором кредиту, що
призвело до порушення прав позивача.

Разом з цим, судова колегія приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову,
враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 641 ЦК України
передбачено пропозицію укласти
договір (оферту) може зробити кожна із
сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Пропозиція укласти договір у виді
заяви позичальника ОСОБА_2 прийнята ПАТ
КБ «ПриватБанк», про що свідчать
підписи сторін. Отже договір про
надання кредиту на умовах викладених у
заяві є укладеним. Проте, інші істотні
умови договору щодо надання,
користування кредитом та його
повернення визначені умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам без
згоди відповідача, у зв'язку з
відсутністю його підпису. (а.с.4-7).
Застереження у заяві позичальника про
ознайомлення з письмовими умовами
надання споживчого кредиту не містить
таких істотних умов договору кредиту,
що суперечить ч.1 ст. 641 ЦК України.

З матеріалів справи слідує, з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитно-заставним
договором Банк звернувся 11 жовтня 2013
року. Строк повернення споживчого
кредиту сплинув 11.09.2009 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 КЦ України).

Цивільний кодекс України не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням позовної
давності.

Кредитний договір, укладений між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
складається із заяви позичальника.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором з порушенням
строку позовної давності, встановленої
законом.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), зазначене вище
правило застосовується й до додаткових
вимог Банку.

В пункті 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі» судам роз'яснено, що
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважних причин,
суд у рішення зазначає про відмову в
позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги, що ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції не
виконав покладених на нього вимог
закону, щодо повного та всебічного
з'ясування обставин справи, які мали
значення для правильного вирішення
спору, оскільки не в повному обсязі
дослідив Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, які не є
невід'ємною складовою кредитного
договору.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 22 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи викладене, а також беручи до
уваги те, що а ні в суді першої
інстанції, а ні в суді апеляційної
інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» не
доводив обставин щодо поважності
пропуску позовної давності, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про задоволення позовних
вимог.

Зважаючи на викладене, рішення
суду не можна вважати законним та
обґрунтованим, а тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303,304,307,309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року -
скасувати, ухвалити нове, наступного
змісту.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді