Справа № 369/707/13-ц Головуючий у І
інстанції Нікушин В.В.Провадження №
22-ц/780/1337/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним
та визнання права власності на будинок,
-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а:

В січні 2013 року позивач звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з вказаним позовом,
який мотивував тим, що у 1964-1965 роках він
з дружиною побудували житловий
будинок АДРЕСА_1, який залишили для
проживання своєму сину ОСОБА_5 з сім'єю.

Після смерті сина, він дізнався, що
дружина та діти померлого звернулись
до нотаріальної контори з приводу
успадкування вказаного житлового
будинку. Його це здивувало, оскільки
спірний житловий будинок згідно
документів належав саме йому.

В сільській раді він дізнався про
існування договору дарування від 21
травня 1984 року, посвідченого
секретарем виконкому Хотівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області Олійник Г.І.,
згідно якого, він подарував, а ОСОБА_5
прийняв в дарунок житловий будинок
АДРЕСА_1.

Оглянувши вказаний договір, він
побачив, що у графі «Даритель» стоїть
не його підпис, а підпис від його імені
виконаний сторонньою особою. Крім
цього, у графі №3 «Прізвище, ім'я,
по-батькові» не зазначено повний рік
його народження, а стоїть лише « 19..», а у
графі №9 «Розписка про одержання
нотаріально оформленого документа»
також стоїть не його підпис, а підпис
від його імені виконаний іншою особою.

Просив суд визнати недійсним договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений між ним та ОСОБА_5, який
посвідчений секретарем виконкому
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Олійник Г.І. 21 травня 1984 року,
визнати за ним право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
17 грудня 2013 року позивачу відмовлено
в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив, рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про задоволення його позовних
вимог. Зазначив, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції
скасуванню і по справі необхідно
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
договору дарування від 21 травня 1984
року, посвідченого секретарем
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Олійник Г.І. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, будинку АДРЕСА_1, а в решті
позовних вимог відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи встановлено, що 21
травня 1984 року секретарем виконавчого
комітету Хотівської сільської ради
народних депутатів
Києво-Святошинського району Київської
області Олійник Г.І. посвідчено договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та
зареєстровано договір за №59. Житловий
будинок належав ОСОБА_1 згідно запису з
погосподарської книги виконавчого
комітету Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району, Київської
області за №422, що підтверджується
довідкою Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області за №512 від 12 березня 1984 року.

16 червня 2004 року Комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» за
ОСОБА_5 зареєстровано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується інформаційною
довідкою від 18 липня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Після смерті сина, ОСОБА_1 дізнався,
що дружина та діти померлого
звернулися до Києво-Святошинської
державної нотаріальної контори
Київської області з заявами про
успадкування спірного будинку. Він
звернувся до Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області та вияснив, що у сільській раді
є договір дарування від 21 травня 1984
року, посвідчений секретарем виконкому
Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Олійник Г.І. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, згідно якого позивач подарував
своєму сину ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 243 ЦК УРСР в
редакції 1963 року, який був чинним на час
укладення договору, за договором
дарування сторона передає безоплатно
другій стороні майно у власність.
Договір дарування вважається
укладеним з моменту передачі майна
обдарованому.

За вимогами ст. 128 ЦК УРСР в редакції
1963 року право власності (право
оперативного управління) у набувача
майна за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не передбачено
законом або договором.

З висновку експертів №7053/7054/13-32 від 05
листопада 2013 року проведеного КНДІСЕ
вбачається, що підпис у графі «Підписи»
у рядку «Даритель» від імені ОСОБА_1 у
договорі дарування від 21 травня 1984
року, згідно з яким він подарував
ОСОБА_5 будинок за адресою: АДРЕСА_1
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою
шляхом наслідування його підпису.

Статтею 44 ЦК України, в редакції 1963
року, передбачено, що угоди громадян
між собою на суму понад сто карбованців
повинні укладатися у письмовій формі
та повинні бути підписані особами, які
їх укладають.

Якщо громадянин внаслідок фізичної
вади, хвороби або з будь-яких інших
причин не може власноручно
підписатися, то за його дорученням
угоду може підписати інший громадянин.
Підпис останнього повинен бути
засвідчений організацією, в якій
працює або навчається громадянин, що
укладає угоду, або
житлово-експлуатаційною організацією
за місцем його проживання або
адміністрацією стаціонарного
лікувально-профалактичного закладу, в
якому він перебуває на лікуванні, або
органом чи службовою особою, що
вчиняють нотаріальні дії.

Такі відомості в договорі дарування
відсутні.

За правилами ст. 48 ЦК України, в
редакції 1963 року, недійсною є та угода,
що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 59 ЦК України, в
редакції 1963 року, угода, визнана
недійсною, вважається недійсною з
моменту її укладення.

Згідно ст. 74 ЦК України, в редакції 1963
року, вимога про захист порушеного
права приймається до розгляду судом,
арбітражним або третейським судом
незалежно від закінчення строку
позовної давності.

В ст. 76 ЦК України в редакції 1963 року,
що перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася про порушення
свого права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач дізнався про те, що спірний
будинок подаровано сину ОСОБА_5, після
його смерті, в 2012 році.

Посилання Києво-Святошинськогог
районного суду Київської області на
пояснення свідків, які були допитані в
судовому засідання про те, що позивачу
було відомо про дарування спірного
будинку не можуть бути прийняті до
уваги, так як вони не підтверджуються
письмовими доказами, які є в справі. та
спростовуються висновком експертів
№7053/7054/13-32 КНДІСЕ за результатами
проведення судово-почеркознавчої
експертизи від 05 листопада 2013 року.

Так як відповідачами по справі, у
відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України справі не спростовані доводи
позивача щодо незаконності укладення

між ним та ОСОБА_5 спірного договору
дарування, колегія суддів приходить до
висновку про те, що рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
в цій частині необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
цих позовних вимог, а в решті позовних
вимог, вказане рішення залишити без
змін так як вимоги позивач про визнання
за ним права власності на спірний
будинок є безпідставними, так як
житловий будинок до укладення договору
дарування належав ОСОБА_1 згідно запису
з погосподарської книги виконавчого
комітету Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області за №422, що підтверджується
довідкою Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області №512 від 12 березня 1984 року.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
17 грудня 2013 року в частині
визнання недійсним договору дарування
від 21 травня 1984 року
скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині
нове рішення про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним
договору дарування від 21 травня 1984
року, посвідченого секретарем
виконкому Хотівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Олійник Г.І. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог, рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: