У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на Ѕ частину нежитлової будівлі, про
поділ майна в натурі, визнання права
спільної сумісної власності, виділ в
натурі рівної долі майна, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, внесення
змін до свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 29
серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 15 березня
2002 року, а у фактичних шлюбних
відносинах з 01 серпня 1992 року, з цього
часу сторони постійно проживали разом
в квартирі позивача, разом займались
підприємницькою діяльністю, мали
спільний прибуток та бюджет, вели
спільне господарство. В 1994 році ОСОБА_2
отримав свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
та став займатися роздрібною торгівлею
продуктами харчування по АДРЕСА_2

ОСОБА_1 вела його бухгалтерію,
виконувала організаторські функції,
адміністративну роботу. В 1998 року
ОСОБА_1 також отримала свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця. З того часу позивач з
відповідачем спільно мали 4 об'єкта
виносної торгівлі на ринку «Кваки», а з
2001 року - кафе по АДРЕСА_1. В 1996 році
сторони вирішили збудувати кафе по
вищезазначеній адресі.

На підставі рішення виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради №707 від 14 жовтня 2004 р. фондом
комунальної власності м.
Дніпродзержинська на ім'я ОСОБА_2
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, відповідно до якого
йому на праві приватної власності
належить об'єкт торгівлі, громадського
харчування та побуту під АДРЕСА_1,
загальною площею 302,9 кв. м.

Відповідач за власною ініціативою 07
липня 2007 року припинив з позивачем
сімейні відносини, звернувся до суду з
позовом про розірвання шлюбу. З цього
часу ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в
користуванні спірною будівлею. ОСОБА_1
вважає, що має рівне з відповідачем
право на будівлю розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 оскільки об'єкт був
збудований нею та відповідачем за їх
спільні кошти частково до реєстрації
шлюбу, під час спільного проживання та
ведення підприємницької діяльності, а
частково - після реєстрації шлюбу.

З урахуванням наведеного позивач
просив суд та виділити їй в натурі та
визнати за нею право власності на 1/2
частку об'єкту торгівлі, громадського
харчування та побуту, розташованого в
будівлі АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право на частку в
спільній частковій власності. Визнати
за ОСОБА_1 право спільної сумісної
власності. Виділити в натурі з спільної
сумісної власності рівну частку майна,
яка належить ОСОБА_1 Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду,
завдану в період з 01 жовтня 2007 року по 01
липня 2009 року в сумі 213 372, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
завдану моральну шкоду в розмірі 5 000
грн.

Визнати недійсним свідоцтво на право
власності на нерухоме майно на об'єкт
торгівлі, громадського харчування та
побуту від 14 жовтня 2004 року № 707 по
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_2 на праві
приватної власності, на підставі
рішення виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради.
Внести зміни до свідоцтва на право
власності на нерухоме майно на об'єкт
торгівлі, громадського харчування та
побуту від 14 жовтня 2004 року № 707 по
АДРЕСА_1, а саме вважати, що воно видане
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 17 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 серпня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судового
рішення суду, із ухваленням нового
рішення, яким позов задовольнити,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судового рішення суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з його необґрунтованості та
недоведеності.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 17 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 серпня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов М.І. Наумчук