Єдиний унікальний номер 243/5862/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1145/2014
Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Лісовий О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: ІВАНОВОЇ А.П., КІЯНОВОЇ С.В.

При секретарі ГАНЖЕЛА М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє
ОСОБА_2

на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 грудня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 11 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким визнати недійсним
заповіт ОСОБА_4 посилаючись, на те що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що на день складання
заповіту не було встановлено стан
здоров'я заповідача, судом не
досліджувалось які ліки приймав
ОСОБА_4, вважає, що ліки впливали на
його здатність сприймати дійсність, а
оскільки зазначені обставини не були
з'ясовані при проведені посмертної
судово - психіатричної експертизи, на
її думку висновок експертизи № 151 від
29.05.2013 року не можливо вважати
об'єктивним.

Позивачка ОСОБА_1 звернувшись до суду
із вказаною позовною заявою зазначила,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дідусь -
ОСОБА_4, після його смерті відкрилася
спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1.

Оскільки її мати померла у ІНФОРМАЦІЯ_2,
вона є єдиним спадкоємцем після смерті
свого діда, однак звернувшись до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, їй стало відомо, що
25 лютого 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт,
посвідчений нотаріально, яким заповів
все своє майно ОСОБА_3

Просила визнати зазначений вище
заповіт недійсним, оскільки її дід
хворів, у зв'язку з чим отримував
медикаменти, що позначилося на його
психічному стані, вважає, що на момент
укладення заповіту її дід не
усвідомлював своїх дій та не міг
керувати ними.

Заслухавши доповідача, представника
позивачки, який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити, представника
відповідачки, яка просила рішення суду
залишити без змін, заперечуючи проти
апеляційної скарги позивачки,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 чуд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
позивачка не надала доказів того, що
ОСОБА_4 під час складання заповіту не
міг усвідомлювати своїх дій та не міг
керувати ними.

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції апеляційний суд виходить з
наступного:

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК
України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.02.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт на
ім'я ОСОБА_3, яким заповів останній
все своє майно, яке буде належати йому
на день смерті, де б воно не знаходилось
із чого б не складалось і на що він за
законом мав би право, зазначений
заповіт посвідчений нотаріально,
нотаріусом була встановлена
дієздатність ОСОБА_4, яка сумнівів не
викликала /а.с. 9/.

З висновку посмертної судово -
психіатричної експертизи № 151 /а.с. 94 -
103/ вбачається, що ОСОБА_4 на час
складання заповіту 25 лютого 2013 року,
яким би то не було хронічним
душевним захворюванням, тимчасовим
розладом душевної діяльності,
слабоумством не страждав. За своїм
психічним станом міг розуміти значення
своїх дій та керувати ними.

Таким чином померлий ОСОБА_4 особисто
розпорядився своїм майном на випадок
смерті, по справі відсутні будь-які
дані, що укладений ним заповіт
відбувся під дією медикаментів.

Посвідчення заповіту нотаріусом за
місцем проживання ОСОБА_4, а не в
нотаріальній конторі, не суперечить
вимогам діючого законодавства і не
спростовує висновків посмертної
судово - психіатричної експертизи
відносно психічного стану ОСОБА_4 на
момент укладання заповіту.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, висновків суду першої
інстанції вони не спростовують.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: