АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/ 1114/14
Головуючий у 1 інстанції -Бортницька
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 оку
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 8 листопада 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дочірній Банк Сбербанку
Росії» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитною угодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Дочірній Банк
Сбербанку Росії» (далі - ПАТ»Сбербанк
Росії») звернувся з позовом до ОСОБА_2,
як основного боржника за кредитною
угодою, та ОСОБА_3, як поручителя
позичальника, і просив винести
рішення, яким стягнути солідарно з обох
відповідачів заборгованість за
кредитною угодою у загальній сумі
72.982.048грн.44 коп., з урахуванням
відсотків та пені за кредитом і
відсотками, яка утворилась станом на
час звернення позивача до суду/а.с.2-6/.

Рішенням Печерського районного
суду м.Києва від 8 листопада 2013 року
позов задоволено частково /а.с.118-119/.

Судовим рішенням ухвалено
стягнути з позичальника ОСОБА_2 на
користь ПАТ»Сбербанк Росії»
заборгованість за тілом кредиту сумі
1.183.000 дол.США, що за офіційним курсом
НБУ на дату винесення рішення
становить 9.455.719 грн., заборгованість за
відсотками, у сумі 689.451 дол.США, що за
курсом валют становить 5.510.784 грн.72 коп.,
пеню за прострочку повернення тіла
кредиту (з застосуванням ч.3 ст.551 ЦК), у
сумі 1.190.000 дол.США, що за курсом валют
становить 9.511.670 грн., та пеню за
прострочку сплати відсотків (з
застосуванням ч.3 ст.551 ЦК), у сумі
690.000дол.США, що за курсом валют
становить 5.515.170 грн., а всього, 29.993.343
грн.72 коп.

В позові до поручителя ОСОБА_3
відмовлено на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України.

Судове рішення оскаржене банком
та основним боржником ОСОБА_2 до
апеляційної інстанції.

Так, АТ»Сбербанк Росії» в поданій
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення в частині відмови у позові до
поручителя ОСОБА_3, пославшись на те, що
суд неправильно застосував ч.4 ст.559 ЦК
України, оскільки неправильно
ототожнив пред»явлення вимоги до
поручителя з із реалізацією права
особи на судовий захист.

Крім того, послався, що про
необхідність дострокового погашення
кредитної заборгованості він
повідомляв поручителя ще в 2010 році, а
оскільки не минуло три роки позовної
давності з часу повідомлення, то
вважає, що ці повідомлення мають силу. А
тому, на думку скаржника, суд
припустився помилки, вважаючи, що в
порушення ч.4 ст.559 ЦК та з недотримання
п.5.1.1. договору банк не повідомив
поручителя про необхідність погашення
кредиту /а.с.127-130/.

Скаржник ОСОБА_2, не заперечуючи своєї
відповідальності перед банком за
виконання кредитних зобов»язань, в
апеляційній скарзі послався на те, що
суд з порушенням вимог чинного
законодавства стягнув відсотки за весь
період заборгованості тіла кредиту, а
не за три роки, як на думку скаржника,
передбачено статтями 257,260,261 ЦК
України.

Крім того, вважав, що пеня за відсотками
повинна бути стягнута лише за один рік,
а не за весь час заборгованості.

Також скаржник вважав, що
заборгованість по кредиту повинна бути
стягнута також і з поручителя ОСОБА_3
/а.с.140-142/.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення,,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
свої вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції в повній мірі не відповідає.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційні скарги в межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу АТ»Сбербанк Росії»
належить відхилити, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, зокрема, в частині вимог
про стягнення пені за прострочку
сплати кредиту та відсотків, а в решті
рішення належить залишити без змін.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Встановлено, що 5.09.2005 року за
№03-09-05 ФО між Закритим акціонерним
товариством Комерційний банк
НРБ-Україна», правонаступником якого є
позивач ПАТ»Сбербанк Росії», та
позичальником ОСОБА_2 укладено угоду
про відкриття кредитної лінії з
лімітом кредитування до 75.000 дол.США під
13% річних на термін до 5.09.2010 року.

В подальшому, 4.04.2006 року та 21.01.2008
року, між сторонами укладено ще дві
додаткові угоди, згідно яких, ліміт
кредитної лінії збільшено до 275.000 дол.
США і в остаточному варіанті
позичальнику додатково видано 925.000
дол.США, а строк дії договору
продовжено до 8.01.2013 року /а.с.7-19,21,22-23/.

Відповідно до п.10.1. договору, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов»язань за цим Договором
Позичальник сплачує Банку неустойку
(пеню) в розмірі 1% відсотка від
простроченої суми за кожень день
прострочки по кредиту, та 1% від
простроченої суми за відсотками за
кожень день прострочки /а.с.17/.

А, згідно п.10.3. Договору, Позичальник
зобов»язаний сплатити пеню в строк не
пізніше 6 робочих днів із дня одержання
Позичальником повідомлення Банку про
накладення пені.

Строк позовної давності з усіх
платежів пунктом 11.5. кредитної угоди
сторонами встановлений тривалістю три
роки.

Таким чином, між ПАТ»Сбербанк
Росії» та ОСОБА_2 виникли відносини
договору кредиту, які, відповідно до
ст.1054 ЦК України полягають у тому, що
банк (кредитодавець) зобов"язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

На забезпечення указаних
кредитних зобов»язань ОСОБА_3,
відповідно до нотаріально
посвідченого договору поруки від
21.01.2008 року поручився перед
ПАТ»Сбербанк Росії» за виконання
ОСОБА_2 його кредитних зобов»язань
/а.с.27-29/.

Із зазначеного слідує, що між
ПАТ»Сбербанк Росії» та ОСОБА_3 виникли
договірні відносини поруки, в силу
яких, відповідно до ст.553 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов"язку.

В силу ст.627 ЦК України відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв, ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно до п.24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що після
збігу шести місяців з дати закінчення
терміну дії кредитного договору - 8.01.2013
року, кредитор ПАТ»Сбербанк Росії»
звернувся до суду з цим позовом,
надіславши поштою 15.07.2013 року до суду
позовну заяву /а.с.44/.

А, згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання, не пред»явить вимоги до
поручителя.

Оскільки строк виконання основного
зобов»язання закінчився 8.01.2013 року, а
позов до відповідачів направлений до
суду 15.07.2013 року /а.с.44/, зазначене
свідчить про безпідставність вимог
позивача до поручителя, оскільки Банк
звернувся до нього після припинення
договору поруки - 8.07.2013 року.

Доводи Банку в тій частині, що
повідомлення поручителю про погашення
кредитного боргу /а.с.35-36/ надсилалась
ще в 2010 році, тобто, в межах трирічного
строку позовної давності, суд
апеляційної інстанції відхиляє,
оскільки сам поручитель ОСОБА_3
відхиляє факт отримання ним цього
повідомлення, а Банк не навів доказів
того, що поручителем отримане це
повідомлення.

Посилання Банку на розписку про
отримання поручителем вище
зазначеного повідомлення, колегія
суддів не розглядає як належний доказ,
оскільки із указаної розписки не
слідує, який документ надсилався на
адресу поручителя, а по-друге, за
отримання цього документа розписалась
інша особа, а не поручитель ОСОБА_3, який
не підтверджує факт отримання ним
повідомення /а.с.37/.

Отже, як встановлено судом, Банком
належне повідомлення, в розумінні ч.4
ст.559 ЦК України, поручителю не
надсилалось, що свідчить про
пропущення Банком шестимісячного
терміну звернення з вимогами до
поручителя ОСОБА_3 про солідарну
відповідальність з основним боржником.

Із наведеного слідує, що вимоги
викладені ПАТ»Сбербанк Росії» в
апеляційній скарзі відносно
неправомірного припинення судом
першої інстанції відносин поруки між
Банком та ОСОБА_3 належить залишити без
задоволення, як такі, що є
безпідставними, оскільки не
узгоджуються з вимогами закону.

В той же час, колегія суддів вважає, що
вимоги Банку про стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_2 є
правомірними.

Звертаючись до суду з даним
позовом про стягнення заборгованих
сум, Банком наданий суду розрахунок
заборгованості станом на 9.07.2013 року, що
становить: за тілом кредиту - 1.183.000
дол.США, що за офіційним курсом НБУ
становить 9.455.719 грн.; за відсотками -
689.451,36 дол.США, що за курсом валют
становить 5.510.784 грн.72 коп.; по пені за
прострочку повернення тіла кредиту -
2.153.060 дол.США, що за курсом валют
становить 17.209.408,58грн.; по пені за
прострочку сплати відсотків -
5.480.562,51дол.США, що за курсом валют
становить 43.806.136,14 грн. /а.с.30-32/.

Колегія суддів вважає, що
указаний розрахунок, з яким погодився
суд першої інстанції, виконаний з
недотриманням умов, передбачених,
зокрема п.11.5. Кредитного договору, яким
передбачений трирічний строк позовної
давності за будь-якими вимогами сторін,
які випливають за даним Договором.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає неправомірним
нарахуванням судом першої інстанції за
весь час, що перевищує трирічний
період, відсотків та пені за
прострочку сплати відсотків за весь
період наявної заборгованості,
починаючи з січня 2009 року по 9.07.2013 року
/а.с.30-32/.

На підставі розрахунку
заборгованості, наданого суду
позивачем, яким хронологічно правильно
відображено всю кредитну
заборгованість, колегія суддів вважає
за правомірне врахувати
заборгованість по відсоткам та за
пенею по відсоткам, лише за період з
липня 2010 року по липень 2013 року /а.с.30-32/.

Таким чином, із змісту указаного
розрахунку, заборгованість по
відсоткам за три роки перед зверненням
позивача до суду, складає 456.243, 67
дол.США, що за курсом валют, відповідає
3.646.755, 65 грн.

Крім того, заборгованість по
пені за несплату відсотків за три роки,
складає 3.561.460,27дол.США, що за курсом
валют, відповідає 28.466.751,94 грн.

Таким чином, в частині вимог скаржника
ОСОБА_2 щодо неправильності
нарахування пені за прострочку сплати
відсотків, колегія суддів дійшла
висновку, що в цій частині апеляційні
вимоги підлягають задоволенню.

В частині нарахованої пені за
прострочку погашення тіла кредиту
позивачем наданий розрахунок за 182 дні
(тобто, за період, що складає менше
трьох років), що складає 2.153.060 дол.США,
що за курсом валют відповідає 17.209.408,58
грн., з яким суд першої інстанції
правомірно погодився, оскільки
розрахунок виконаний правильно.

Враховуючи наявність відповідної
заяви представника відповідача ОСОБА_2,
та істотні обставини в розумінні ст.551
ЦК України, зокрема, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
позичальником виконання зобов»язань, а
також те, що нарахована пеня значно
перевищує суми заборгованості по тілу
кредиту та відсоткам, колегія суддів
вважає за правомірне зменшити розмір
пені, як за прострочку сплати тіла
кредиту, з 2.153.060 дол.США, що за курсом
валют відповідає 17.209.408,58 грн., до 150.000
дол.США, що за курсом валют складає
1.198.950 грн., так і за прострочку сплати
відсотків, з 3.561.460,27дол.США, що за курсом
валют складає 28.466.751,94 грн., до 100.000
дол.США, що за курсом валют складає 799.300
грн.

В решті рішення суду першої
інстанції, зокрема, в частині стягнення
заборгованості по кредиту у сумі 1.183.000
дол.США, залишити без змін.

Виходячи з вище зазначених вимог
матеріальних норм права і, враховуючи
встановлені у судовому засіданні
обставини, колегія суддів вважає, що
вина відповідача позичальника ОСОБА_2 у
невиконанні кредитних договірних
зобов»язань перед Публічним
акціонерним товариством «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» встановлена. При
цьому, враховуючи неправильність
здійсненого розрахунку
заборгованості, колегія суддів дійшла
висновку про скасування рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
відсотків та пені за тілом кредиту та
відсотками, та ухвалення в цій частині
нового рішення, а в решті рішення
належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Печерського
районного суду м.Києва від 8 листопада
2013 року в частині стягнення відсотків
та пені за прострочку сплати відсотків
та тіла кредиту, і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії»:

- відсотки за кредитним договором у
сумі 456.243 (чотириста п»ятдесят шість
тис.двісті сорок три) дол.США 67 центів,
що за курсом валют становить 3.646.755 (три
мільйони шістсот сорок шість
тис.сімсот п'ятдесят п'»ять) грн.65 коп.;

- пеню, за прострочку сплати відсотків
у сумі 100.000(сто тис.) дол.США, що за
курсом валют становить 799.300 (сімсот
дев»яносто дев»ять тис. триста) грн.;

- пеню, за прострочку сплати тіла
кредиту у сумі 150.000 (сто п»ятдесят тис.)
дол.США, що за курсом валют становить
1.198.950 ( один млн.сто дев'яносто вісім
тис. дев'ятсот п'ятдесят) грн..

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді