У х в а л а

24 березня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гримич М.К.,
Євтушенко О.І.,

Мартинюка
В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
Шоста Одеська державна нотаріальна
контора, про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5
За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким
заповідала все належне їй майно онуці -
ОСОБА_6 05 листопада 2005 року ОСОБА_6
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом. Позивач не
звертався вчасно до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5, оскільки
йому було відомо про заповіт матері.
Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 січня 2009 року вищевказані
заповіт та свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане на ім'я
ОСОБА_6, визнані недійсними.
Посилаючись на те, що у зв'язку із
скасуванням заповіту у нього виникло
право на спадкування за законом,
позивач просив визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 09 квітня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Надано ОСОБА_4
додатковий строк протягом трьох
місяців з моменту набрання рішенням
законної сили для подання заяви про
прийняття спадщини, яка відкрилась
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 червня 2013 року скасовано
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року задоволено
касаційну скаргу ОСОБА_4 Рішення
апеляційного суду Одеської області від
04 червня 2013 року скасовано та залишено
в силі рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 09 квітня 2013 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд даної ухвали суду
касаційної інстанції в порядку,
визначеному главою 3 розділу 5 ЦПК
України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3
посилається на неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ч. 3 ст. 1272
ЦК України, що в свою чергу, потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції
щодо неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на постанову
Верховного Суду України від 26 вересня
2012 року у справі за позовом про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, ухвалену в порядку,
передбаченому главою 3 розділу 5 ЦПК
України; на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 листопада 2011 року у справі
за позовом про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, та на
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 червня 2011 року
у справі за позовом про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Дослідивши подані заявником матеріали,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України», судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, можуть
бути рішення: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

За таких обставин, постанова
Верховного Суду України від 26 вересня
2012 року, ухвалена в порядку перегляду
судових рішень за правилами глави 3
розділу 5 ЦПК України, не є рішенням,
постановленим судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватись посилання в
обґрунтування підстав, передбачених п.1
ч.1 ст.355 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п.6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 Цивільного
процесуального кодексу України», заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає, зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за
змістом судових рішень означає, що суд
(суди) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ за
подібних правовідносин при однаковому
їх матеріально-правовому регулюванні
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків.

Так, розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України,
оскільки з наданої копії рішення суду
касаційної інстанції від 23 листопада
2011 року, вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи, а тому
підстави для допуску вказаної вище
справи до Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України відсутні.

Також, відповідно до п.7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 Цивільного
процесуального кодексу України»,
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК.

За таких обставин, колегія суддів також
не знаходить підстав для допуску
вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України,
оскільки ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 22 червня 2011 року, на яку посилається
заявник, було скасовано судові рішення
судів попередніх інстанцій з передачею
справ на новий розгляд. Тобто, вказаною
ухвалою остаточного вирішення спору та
застосування норм матеріального права
судом касаційної інстанції не
відбулося, тому на таку ухвалу не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа - Шоста Одеська
державна нотаріальна контора, про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
М.К. Гримич

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік