У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Писаної Т.О.,-
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до
виконавчого комітету Житомирської
міської ради Житомирської області про
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою виконавчого комітету
Житомирської міської ради, подану
представником ОСОБА_7, на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 3 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 серпня 2013
року,

в с
т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
постанови Верховної Ради України № 1035-V
«Про обрання суддів» від 17 травня 2007
року його було обрано на посаду судді
апеляційного суду Житомирської
області безстроково. Наказом голови
апеляційного суду Житомирської
області № 90к від 9 липня 2007 року його
зараховано до складу апеляційного суду
Житомирської області з 10 липня 2007 року.
У зв'язку з обранням на посаду судді
апеляційного суду Житомирської
області, яке пов'язано з його переїздом
з м. Малин Житомирської області до м.
Житомира та потребою у поліпшенні
житлових умов, позивач звернувся із
даним позовом до суду. Крім того,
позивач зазначав, що рішенням
виконавчого комітету Житомирської
міської ради № 593 його було прийнято на
квартирний облік при міськвиконкомі в
списку позачергового одержання житла
за № 585 з 9 серпня 2007
року.

Посилаючись на невиконання
відповідачем Закону України «Про
статус суддів», ЖК України, Порядку
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів, ОСОБА_6 просив про
задоволення його позову.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 3 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 20 серпня 2013 року, позов ОСОБА_6
задоволено. Зобов'язано виконавчий
комітет Житомирської міської ради
Житомирської області позачергово
надати ОСОБА_6 благоустроєне житло у
вигляді окремої квартири у м. Житомирі
в межах норми житлової площі, що
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, обґрунтовуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із ухваленням нового рішення у
справі про відмову в задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судами встановлено, що згідно
постанови Верховної Ради України
№ 1035-V «Про обрання суддів»
від 17 травня 2007 року ОСОБА_6 було
обрано на посаду судді апеляційного
суду Житомирської області безстроково.
Наказом голови апеляційного суду
Житомирської області № 90к від 9 липня
2007 року його зараховано до штату
апеляційного суду Житомирської
області з 10 липня 2007 року.

Згідно довідки виконавчого комітету
Житомирської міської ради № 413 від 17
серпня 2007 року ОСОБА_6 перебуває на
квартирному обліку при виконавчому
комітеті Житомирської міської ради в
списку позачергового держання житла за
№ 585 з 9 серпня 2007 року у складі сім'ї -
одна особа.

Встановивши вищезазначені обставини у
справі, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку про те, що відповідно до вимог
чч. 7,8 ст. 44 Закону України «Про статус
суддів», позивач має право на
забезпечення благоустроєним житлом
позачергово й обов'язок забезпечити
його житлом покладено на відповідача.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу
України (далі - ЖК України) громадянам,
які перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, жилі
приміщення надаються в порядку
черговості.

Згідно із ч. 7 ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного
Суду, вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи
будинку або службовим житлом за
місцем знаходження суду. У разі
незабезпечення судді благоустроєним
житлом у зазначені строки суд за
рахунок державного бюджету може
придбати квартиру або будинок за
ринковими цінами і передати їх у
користування судді. Порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
влади, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 46 ЖК України визначено перелік
осіб, яким жилі приміщення можуть бути
надані поза чергою, до таких віднесено
осіб, обраних на виборну посаду, коли це
пов'язано з переїздом в іншу
місцевість.

Частиною 1 статті 46 ЖК України
передбачено надання жилого приміщення
поза чергою інвалідам Великої
Вітчизняної війни і прирівняним до них
у встановленому порядку особам
протягом двох років з дати прийняття
рішення про включення їх до списку на
позачергове одержання жилого
приміщення, а з них інвалідам першої
групи з числа учасників бойових дій на
території інших держав - протягом року
з визначенням переважного права
інвалідів Великої Вітчизняної війни і
прирівняних до них у встановленому
порядку осіб на одержання жилих
приміщень перед всіма іншими
категоріями позачерговиків.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЖК України поза чергою
жиле приміщення може надаватися також
в інших випадках, передбачених
законодавством. Зокрема, відповідно до
ст. 9 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» місцеві органи
влади і самоврядування протягом місяця
з дня звернення повертають
громадянинові, який втратив право
користування жилим приміщенням
внаслідок незаконного засудження, жиле
приміщення, яке він займав раніше, а
якщо воно не збереглося в натурі,
протягом шести місяців з дня звернення
громадянина позачергово надають йому в
тому ж населеному пункті рівноцінне
впорядковане жиле приміщення з
урахуванням складу сім'ї та діючих норм
жилої площі.

Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
віднесені до категорії 1, держава
гарантує позачергове забезпечення
жилою площею осіб, які потребують
поліпшення житлових умов (включаючи
сім'ї загиблих або померлих громадян).
Особи, зазначені у цій правовій нормі,
забезпечуються жилою площею протягом
року з дня подання відповідної заяви.

Суди залишили поза увагою, що чинним
законодавством не встановлено строк, у
який особи, обрані на виборну посаду,
коли це пов'язано з переїздом в іншу
місцевість, повинні бути забезпечені
житлом переважно перед іншими
громадянами, які користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень на підставі ст. 46 ЖК України
такий висновок суду також узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 3
квітня 2013 року у справі №
6-27цс13).

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові
рішення щодо зобов'язання відповідача
надати позивачу житло, суди не вірно
визначилися з характером спірних
правовідносин та нормами права, які
підлягають застосуванню, ухвалили
рішення на основі неповно з'ясованих
обставинах, не перевіривши належним
чином наявність чи відсутність
порушення прав ОСОБА_6, як особи, яка має
право на одержання житла поза чергою.

Ураховуючи, що судами не дотримані всі
вимоги процесуального закону, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, ухвалені
судові рішення законними та
обґрунтованими визнати не можна, а тому
вони підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Житомирської міської ради, подану
представником ОСОБА_7, задовольнити
частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 3 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 20 серпня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. ПисанаГоловуючий
Т.О. Писана Судді:

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська