У Х В А Л А

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Краматорської міської ради про
визнання поновленим договору оренди
землі,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою
представником ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2003 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Краматорської
міської ради про визнання поновленим
договору оренди землі.

Посилався на те, що йому на підставі
договору оренди земельної ділянки від
31 грудня 2010 року було передано у
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення, яка знаходиться у АДРЕСА_1.
Земля була надана в оренду для
будівництві та подальшої експлуатації
адміністративної будівлі-офісу,
магазину промислових товарів та
магазину продовольчих товарів. Договір
було укладено строком на 2 роки з 8
грудня 2010 року. По теперішній час
позивач фактично користується
зазначеною земельною ділянкою та
систематично вносить орендну плату.
Вимоги щодо повернення земельної
ділянки йому не висувались, проте з
невідомих позивачу причин відповідач
відмовляється укласти додаткову угоду
про продовження строку дії договору
оренди. ОСОБА_3 просив визнати
додаткову угоду № 1 від 1 липня 2013 року
про поновлення договору оренди землі
від 31 грудня 2010 року між Краматорською
міською радою та ОСОБА_3, зареєстровану
26 січня 2009 року за № 20 укладеною у
редакції позивача з дня набрання
законної сили рішенням суду у цій
справі.

20 вересня 2013 року ОСОБА_3 уточнив свої
позовні вимоги, просив визнати договір
від 31 грудня 2010 року № 1321, укладений між
Краматорською міською радою та ОСОБА_3,
зареєстрований у Краматорському
міському відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» 31 грудня
2010 року за № 21, поновленим на той
самий строк, на тих самих умовах, в
іншій частині позовні вимоги залишити
без змін.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 2 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
договір оренди земельної ділянки від 13
грудня 2010 року № 1321, укладений між
Краматорською міською радою та ОСОБА_3,
зареєстрований у Краматорському
міському відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» 31 грудня
2010 року за № 21, - поновленим на той
самий строк, на тих самих умовах.
Визнано Додаткову угоду № 1 від 1 липня
2013 року про поновлення Договору оренди
землі від 31 грудня 2010 року № 1321 між
Краматорською міською радою та
фізичною особою ОСОБА_3, укладеною у
редакції позивача з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 14 листопада 2013 року рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 2 жовтня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 листопада 2013 року та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Краматорської міської ради
від 29 жовтня 2008 року № 22/У-28 позивачу
ОСОБА_3 було передано в оренду земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0335 га для
будівництва та подальшої експлуатації
адміністративної будівлі-офісу,
магазину промислових товарів та
магазину продовольчих товарів строком
на 2 роки (кадастровий номер
:00:001:0369 (а.с.8).

Рішенням Краматорської міської ради
від 8 грудня 2012 року № 2/УІ-29 у зв'язку із
закінченням строку користування було
поновлено договір оренди землі ОСОБА_3
по АДРЕСА_1 площею 0,0335 га для
будівництва та подальшої експлуатації
адміністративної будівлі-офісу,
магазину промислових товарів та
магазину продовольчих товарів строком
на 2 роки (кадастровий номер
:00:01:0369).

На підставі вказаного рішення 31.12.2010
року між Краматорською міською радою
та ОСОБА_3 було укладено договір оренди
землі строком на 2 роки (а.с. 26).

У пункті 6 зазначеного договору сторони
визначили переважне право орендаря
після закінчення договору оренди
поновити його на новий строк. В цьому
випадку орендар повинен не пізніше ніж
за 20 днів до закінчення строку дії
договору письмово повідомити
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Листом від 31 жовтня 2012 року позивач
звернувся до Краматорської міської
ради з клопотанням про продовження
строку дії договору оренди земельної
ділянки.

Виконкомом Краматорської міської ради
на адресу позивача було направлено
лист від 13 листопада 2012 року № 01-01-37/5502,
в якому зазначено, що у зв'язку з тим, що
звернення позивача про поновлення
договору оренди землі не містить
проекту додаткової угоди, він втратив
переважне право на поновлення договору
оренди землі і по закінченню строку дії
договору оренди землі, питання про
поновлення договору оренди землі буде
розглянуто на сесії Краматорської
міської ради шляхом укладання договору
оренди землі.

Встановлено, що питання про укладення
договору оренди на пленарному
засіданні міської ради до цього часу не
розглядалось.

Оскільки необхідною умовою укладення
договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, є наявність рішення
відповідного органу про надання
земельної ділянки, то зобов'язання
цього органу укласти такий договір або
ж продовжити дію договору за
відсутності вказаного рішення є
порушенням його виключної,
передбаченої Конституцією України,
компетенції на здійснення права
власності від імені Українського
народу та управління землями, яке
підлягає захисту, а порушені права
мають захищатися способами,
передбаченими статтею 152 ЗК України, з
обов'язковим дотриманням норм чинного
законодавства.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної чи комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

За частиною першою статті 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Пунктом 34 частини 1 ст. 26 Закону «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що питання регулювання
земельних відносин вирішується
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не розглянув заяву позивача
про продовження строку дії договору
оренди землі, ухилився від підписання
додаткової угоди до договору оренди
землі та з того, що ОСОБА_3 продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку дії договору
оренди, сплачує орендну плату, тому
фактично договорів оренди землі є
поновленим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд дійшов
вірного висновку, що можливість
поновлення договору оренди земельної
ділянки за відсутності рішення органу
місцевого самоврядування про
продовження дії договору про передачу
земельної ділянки в оренду є
помилковим та з порушенням норм
матеріального закону.

Судом апеляційної інстанції не було
порушено норми матеріального й
процесуального права, а наведені в
скаргах доводи є необґрунтованими та
правильність висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не знаходить підстав для
задоволення касаційних скарг.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 14 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. ГорелкінаСудді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко