Справа № 2033/5297/12
Провадження №
Фрунзенський райсуд м.
Харкова в складі судді Алфьорової Т.М.
за участю секретаря судових засідань
Старець І.І. та прокурора прокуратури
Фрунзенського району м.Харкова Осадчої
Л.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у
справах дітей Фрунзенського району
Управління у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа Служба у справах дітей
Фрунзенського району Управління у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про позбавлення
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою про позбавлення
батьківських прав, посилаючись на те,
що в період з 16.09.1995 року по 2006р.
знаходилися в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 Від шлюбу народилися діти:
-дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після
розірвання шлюбу залишилися проживати
разом з нею. У весь час з моменту
розлучення поведінка відповідача є
агресивною, некерованою та
протиправною: він постійно вдається до
погроз, образ, психічного та фізичного
насильства на її адресу, на адресу
дітей, її родичів. З самого початку
окремого проживання вона намагалася не
бути упередженою та діяти в інтересах
дітей і не перешкоджала їх спілкуванню
з батьком. Відповідач, використовуючи
дитячий вік сина та доньки та ламаючи
психіку дітей в угоду власним бажанням,
вдаючись до фізичного та психічного
насильства, самовільно змінює місце
проживання дітей, викрадаючи їх у неї,
та фізично унеможливлює її з ними
спілкування. Так 27.05.2007 р. ОСОБА_4 вперше
не повернув сина додому, і з цього часу
життя дітей перетворилося на постійні
зміни місця проживання з помешкання
матері до помешкання батька. Існує
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 30.08.2007 р., яким
встановлено місце проживання дітей
разом зі мною, яке було виконане
відповідачем тільки 28.02. 2008 р., після
численних звернень до правоохоронних
органів та Державної виконавчої
служби.

Згідно до рішення опікунської ради
Ленінської районної в м. Харкові ради
№95 від 26.05.2008 р., встановлений порядок
спілкування відповідача з сином
ОСОБА_6. Незважаючи на це, майже після
кожного візиту до батька, її доводилося
повертати дітей до дому силоміць, за
допомогою правоохоронних органів.
07.02.2010 р. вона відпустила доньку ОСОБА_5
до батька на пару тижнів, але 14.02.10р.
вона забрала з дому особисті речі та
вирішила залишитися проживати з
батьком. Вважає, цей вибір доньки
здійсненим виключно під психологічним
впливом з боку відповідача та
використанням особливостей середнього
підліткового віку доньки, пластичності
дитячої психіки, підліткового бажання
вирватися з-під надмірного маминого
контролю та опіки. 24.03.2011р. ОСОБА_4
забрав з дитячого садочка сина та
відмовився повертати його. 26.01. 2011 р.
Фрунзенським райсудом м. Харкова було
ухвалене рішення, згідно якого син, мав
бути повернутий батьком їй і тільки
15.07.11р.за допомогою міліції дитина
повертається до дому. 22.05.12р. ОСОБА_4
знову забрав сина. Згідно до припису ч. 4
ст. 164 СК України, у разі жорстокого
поводження з дитиною той з батьків, хто
припустився такої поведінки, може бути
позбавлений батьківських прав. Їй
достеменно відомо, що син ОСОБА_6
панічно боїться батька та при його
візитах одразу ховається під стіл., а
донька стала агресивною, невитриманою,
втратила виховання.

Відповідач на очах доньки та сина
дозволяє собі постійні образливі
випади, коментарі та лайку в її бік.
Весь час на дітей виливається море
неправди про неї, безглуздих
звинувачень та нахабного наклепу.
ОСОБА_4 користується слабкістю та
чутливістю до впливу дорослих психіки
дітей.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі і надали пояснення про
обставини викладені вище.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та
пред'явив зустрічну позовну заяву про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3,
посилаючись на те, що після розірвання
шлюбу діти залишилися проживати з
матерю, яка фактично передала їх на
виховання своєї матері ОСОБА_8
Відповідачка перешкоджала його
зустрічам з дітьми. Дочка ОСОБА_5 була
змушена виконувати батьківські
обов'язки замість своєї матері, тому що
остання приходила додому пізно 20.00 - 22.00
год., за хворими дітьми ніколи не
доглядала Лікарняні листи брала її
мати ОСОБА_8, а за хворою дитиною
змушена доглядати дочка у зв'язку, з чим
пропускала школу і відстала за
навчальною програмою та перестала
відвідувати школу. 07.02.2010 р. мати
вигнала дочку проживати до нього, а
потім щоб не платити на її утримання в
нецензурній формі вимагала
повернутися проживати до неї. Діти були
розлучені і він змушений забрати сина
до себе, якій проживав з ним з кінця
березня 2010 р. по 15.07.2011р. Мати навчанням
дітей у школі не цікавилася.

15.07.2011р. ОСОБА_3 насильно
забрала сина проживати до себе і знову
передала сина на виховання своєї
матері і як він, так і дочка були знову
позбавлені можливості бачитися з ним і
тому вони разом з дочкою багаторазово
зверталися до органів опіки
Ленінського району. Син був змушений
тікати з місця проживання матері, де
його часто били матір та її родичі.
25.02.2012 р. при спробі переконати матір
віддати їй її документи та побачитися
з братом, дочка піддалася фізичному
насильству з боку матері та бабусі у
вигляді побоїв, в результаті чого
перебувала на лікуванні. 11.05 2012р. син
поскаржився, що був побитий ( ременем )
бабусею, а по приходу матері був
розбуджений і побитий і нею та
відмовився повертатися до матері, тому
він був змушений захистити сина від
насильства, забрати проживати за своїм
місцем проживання. В даний час діти
проживають у нього, але жорстоке
поводження над дітьми з боку матір
продовжується у вигляді морального
насильства над дітьми , якось наклеп і
цькування дочки в засобах масової
інформації ( передача « Про життя » за
29.10.2012) .Мати не бажає утримувати доньку,
є в наявності непогашена
заборгованість по аліментах; не бажає
утримувати сина.

Позивач ОСОБА_3 зустрічні вимоги не
визнала, посилаючись на їх
безпідставність, вказує, що син із-за
впливу на нього батька не бажає з нею
зустрічатися і коли вона приходить до
нього в школу то ховається від неї, а
коли там знаходиться відповідач, то він
відразу кричать сину, щоб він не боявся
її. Незважаючи на те, що сину всього 9
років, він каже, що його мита, щоб
позбавити її батьківських прав, що
свідчить вплив батька на сина. Вона
сплачує гроші на утримання доньки,
сплачувала путівки та додаткові
зайняття спортом. Питається найти
контакт з дітьми, але у зв'язку з тим, що
вони проживають з батьком, який має на
них вплив, діти не бажають спілкуватися
з нею.

Третя особа - представник служби у
справах дітей Фрунзенського району
Управління служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політика Харківської міської ради у
судовому засіданні підтримав висновок
про доцільність позбавлення
батьківських прав позивача ОСОБА_3

Прокурор прокуратури Фрунзенського
району м. Харкова -у своєму висновку
заперечувала проти задоволення
позовів, так як вважає, що недостане
даних які б свідчили про те, що є
підстави для позбавлення батьківських
прав обох батьків.

Суд, вислухавши сторони, свідків та
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги, як за первісним так і за
зустрічним позовом не підлягають
задоволенню с наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були в
зареєстрованому шлюбі з 16.09.1995 року по
2006р.

Сторони мають неповнолітніх дітей
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2..

Згідно рішенню Фрунзенського райсуду
м. Харкова від 30.08.2007 року місце
проживання дітей встановлено разом з
ОСОБА_3, яке було виконане 28.02.2008р.
Згідно рішення опікунської ради
Ленінської районної в м. Харкові ради
№95 від 26.05.2008 року, встановлений
порядок спілкування батька з дітьми.
24.03. 2011 р. ОСОБА_4 забрав з дитячого
садочка сина та відмовився повертати
його. 26.01. 2011 року Фрунзенським райсудом
м. Харкова було ухвалене рішення, зідно
до якого ОСОБА_6, мав бути повернутий
батьком. 12 травня 2012 року ОСОБА_4 без
попередження матери та без її згоди
забрав сина та з того часу
відмовляється його повертати.

Донька ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 виявила
бажання проживати з батьком і мешкає за
його адресою з 2010 року.

Статтею 150 СК України передбачений
обов'язок батьків щодо виховання та
розвитку дитини.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу
України -право на звернення з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один з батьків, піклувальник,
особа ,в сім'ї якої проживає дитина

Згідно ст.164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
зазначено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 15 постанови від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав»розглядаючи справи
даної категорії слід мати на увазі, що
позбавлення батьківських прав, тобто
наданих батькам до досягнення дитиною
повноліття прав на її виховання, захист
їх інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
на згоду передати дитину на
усиновлення та інших прав, які
виникають із факту спорідненості з
дитиною, є крайнім заходом впливу на
осіб, які порушують батьківські
обов'язки.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона працює
в загальноосвітній школі №38
соціальним педагогом. Батька приділяє
уваги дітям, ОСОБА_5 одарена учениця,
яка приймає участь в олімпіадах. С
початку в їх школи навчався і ОСОБА_6,
але потім мати написала заяву щоб він
навчався в навчальному закладі, де вона
мешкає. Із - за дітей між колишнім
подружжям відбуваються конфлікти, мати
на її думку поводитися агресивно, діти
бажають мешкати з батьком і між ними
добре відношення. У ОСОБА_5 нема агресії
по відношенню до матері і вона хоче
спілкуватися з матерю, але мати не іде
на контакт.

В судовому засідання ОСОБА_5 пояснила,
що мати ОСОБА_3 не приділяла належної
уваги своїм дитям, перешкоджала
зустрічам з батьком. Мати наносила їй
тілесні пошкодження, про що свідчить
акт судово - медичного обстеження від
22.03.2012р. и це свідчить про жорстке
поводження з нею. Батько турбується
про неї та брата, а мати не хоче
спілкуватися з нею. Мати її вигнала, а
брат залишився мешкати з нею, але потім
батько забрав його, так як вона погано з
ним поводилися і він не бажає з нею
мешкати. Мати не зважаючи на те, що
брату ходити до школи за місцям його
проживання ближче, настояла на тому,
щоб він їздив до навчального закладу,
там де він раніше мешкав.

Довід свідка про жорстке поводження з
нею посиланням на акт судово -
медичного обстеження від 22.03.2012р. був
викладений і в її позові, коли вона
пред'являла позов про позбавлення
батьківських прав відносно матері в
Ленінський райсуд м. Харкова..

Відповідач ОСОБА_4 також
посилається на той же самий акт судово -
медичного обстеження вказує на
жорстоке ставлення до доньки позивача.
Оцінку цього акту і обставин, на які
посилалася донька сторін було надано
як в рішенні Ленінського райсуду м.
Харкова від 11.10.2012р, з якою погодився і
апеляційний суд Харківської області в
ухвалі від 07.11.2012р. і тому у суду немає
потреби знову звертатися до цього
питання.

Відповідно до ст.61 ЦК України -
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрала законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доводи ОСОБА_4 стосовно того, що
ОСОБА_3 відносно сина застосовувала
насилля і він вимушений забрати сина
всупереч рішенню суду щодо його місця
проживання, голослівні, не
підтверджені будь якими доказами.
Доводи стосовного того, що ОСОБА_3 пізно
приходила з роботи до дому, а також не
брала лікарняний, якщо діти хворіли, а
лікарняний брала бабуся не є підставою
вважати, що мати не приділяла уваги
дітям і це не є підставою для
позбавленні її батьківських прав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на
даний час працює головним бухгалтером
ТОВ «НВП « БІОФВПМ» характеризується
позитивно, даних які б свідчили, що вона
себе недостойне, або її дії по
вихованню дітей створювали небезпеку
їх життю або здоров'ю в матеріалах
справи нема. Вона сплачує аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5, надані
квитанції свідчать про те, що на має
заборгованості

З іншого боку в матеріалах справи
нема доказів, які б негативно
характеризували ОСОБА_4 і його
негативного впливу на дітей. Донька
ОСОБА_5 гарно навчається, є першої
ученицею в школі і бажає мешкати з
батьком.

Згідно висновку Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради від 10.04.2013 р. за № 189.,( арк..
с. 122- 123) є доцільним позбавити
батьківських прав позивача ОСОБА_3
стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Підставою для такого
рішення є те, що мати не відвідує школу
та взаємодію з навчальним закладом
щодо проблем дітей навчання та
виховання не ініціює, шкільним життям
дітей не цікавиться.

Даний висновок судом оцінюється разом
з іншими доказами. Вказана підстава в
цьому висновку не є достатньою для
позбавлення батьківських прав
позивача, при цьому суд бере до уваги
той факт, що при вирішенні питання
пов'язаного з позбавленням
батьківських прав, суд приймає до
уваги, що позбавлення батьківських
прав є виключною мірою відносно
батьків. Вказане підстава є
недостатньою при вирішені питань щодо
позбавленні батьківських прав. Крім
цього, а відповідач не заперечує проти
того, що ОСОБА_3 приходить постійно до
сина в школу, але він не бажає під
впливом батька з нею зустрічатися і
тому тікає від нею. Доводи відповідача
стосовно поведінки сина, що він її
боїться так як мати чинить відносно
нього як моральні так і фізичний тиск
не доведений і є голослівний.

В матеріалах справи є висновок
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради від
18.07.2012 р. за №259., який був наданий при
розгляді цивільної справи в
Ленінському у райсуді м. Харкова і
згідно якому зроблений висновок щодо
недоцільності позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 ( арк.. с. 100-101)

Згідно висновку Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради від 01.11.2012 р. за № 383 ( арк..
с. 60-61) , є недоцільним позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 відносно
неповнолітніх дітей.

Судом не встановлено, а сторонами не
доведено в судовому засіданні фактів
винної поведінки батьків та свідомого
нехтування ними своїх батьківських
обов'язків.

Батьки не знайшли порозуміння щодо
виховання та утримання дітей, між ними
склалися конфліктні відносини, в які
вони заволікають своїх неповнолітніх
дітей.

Враховуючи встановлені судом
обставини по справі та вищезазначені
вимоги закону, а також те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які
порушують батьківські обов'язки, суд
вважає, що у задоволенні позову про
позбавлення відповідача батьківських
прав сторонам слід відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.150, 155, 160, 164, 165 СК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-214, 218, ЦПК
України та Законом України « Про
охорону дитинства» від 07.03.2002 р. із
змінами, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позивних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа Служба у справах
дітей Фрунзенського району Управління
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про позбавлення
батьківських прав та зустрічних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у
справах дітей Фрунзенського району
Управління у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - суддя -