АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №8-ц/790/12/14
Головуючий 1 інстанції
Справа№2/2018/3513/2018/03
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.,

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

про перегляд рішення судової колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2013 року за нововиявленими
обставинами

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У грудні 2013 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав до суду заяву про перегляд
рішення судової колегії судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2013
року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви заявник
вказував, що рішенням Київського
районного суду м.Харкова від 20 лютого
2013 року у задоволенні позову ПАТ «ОТП
Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки відмовлено. Рішенням суду
апеляційної інстанції скасоване
вищевказане рішення суду першої
інстанції та звернуто стягнення на
нерухоме майно, належне ОСОБА_2 за
іпотечним договором, а саме, на
нежитлові приміщення 4-го та 5-го
поверхів будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1
та на період реалізації, їх передано в
управління ПАТ «ОТП Банк». Крім того,
ухвалено також додаткове рішення.

Заявник посилався на те, що ухвалюючи
рішення, апеляційний суд виходив з
того, що оскільки до ОСОБА_2 перейшло
право власності на предмет іпотеки, то
вона набула статусу іпотекодавця і має
всі його права та несе всі його
обов'язки за іпотечним договором у тому
ж обсязі та на тих умовах, що існували
до набуття нею права власності на
предмет іпотеки. Суд вважав, що
постанова Господарського суду
Харківської області від 27 грудня 2011
року про визнання банкрутом ОСОБА_4 як
фізичної особи-підприємця, стала
підставою переходу до ОСОБА_2 права
власності на спірні нежитлові
приміщення. Тоді як, ОСОБА_2 не була
стороною вищевказаного банкрутного
провадження. Крім того, з моменту
відкриття щодо боржника ОСОБА_4
ліквідаційної процедури всі без
винятку обтяження його активів
підлягали скасуванню, в тому числі і
обтяження іпотекою.

Тому, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
просив суд скасувати рішення суду
апеляційної інстанції від 28 травня 2013
року та додаткове рішення від 19
листопада 2013 року та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ «ОТП Банк» у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
заяви, знаходить заяву підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв`язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.п.3-6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами" №4 від 30
березня 2012 року нововиявлені обставини
- це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин. Необхідними
умовами нововиявлених обставин,
визначених пунктами 1, 2 частини другої
статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на
час розгляду справи; ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи; вони входять до
предмета доказування у справі та
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі. Нововиявлені
обставини мають підтверджуватися
фактичними даними (доказами), що в
установленому порядку спростовують
факти, покладені в основу судового
рішення.

Суд має право скасувати судове рішення
у зв'язку з нововиявленими обставинами
лише за умови, що ці обставини можуть
вплинути на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у судовому рішенні, що
переглядається. Обставини, які виникли
чи змінилися тільки після ухвалення
судового рішення і не пов'язані з
вимогою в цій справі, а тому не могли
бути враховані судом при ухваленні
судового рішення, є новими обставинами
і можуть бути підставою для
пред'явлення нової вимоги.
Процесуальні недоліки розгляду справи
(зокрема, неналежне повідомлення
заявника про час і місце розгляду
справи, неповне встановлення фактичних
обставин справи, порушення порядку
дослідження доказів) не вважаються
нововиявленими обставинами, проте
можуть бути підставою для перегляду
судового рішення в апеляційному або
касаційному порядку. Обставини, які
відповідно до пункту 1 частини другої
статті 361 ЦПК є підставою для перегляду
судового рішення, це юридичні факти,
які існували на час розгляду справи,
але не були і не могли бути відомі
заявнику, повинні бути істотними, тобто
такими, що могли вплинути на висновки
суду при ухваленні судового рішення і
були встановлені після набрання ним
законної сили. Питання про те, які
обставини можна вважати істотними, є
оціночним, і вирішується судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням того, чи ці обставини могли
спростувати факти, покладені в основу
судового рішення, та вплинути на
висновки суду під час його ухвалення
таким чином, що якби вказана обставина
була відома особам, які беруть участь у
справі, то зміст судового рішення був
би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі та щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір, а тому підставою для скасування
судового рішення є не всі невідомі на
час розгляду справи обставини, а лише
ті, які входять до предмета доказування
у справі (стаття 179 ЦПК).

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 20 лютого 2013 року у
задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовлено, оскільки ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем спірного
нерухомого майна, яке є предметом
іпотеки (а.с.80).

Рішенням судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2013 року рішення Київського
районного суду м.Харкова від 20 лютого
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким звернуто стягнення на
нерухоме майно за договором іпотеки
№PM-SME- 701/187/2008 від 29 травня 2008 pоку, саме
на нежитлові приміщення 4-го поверху
№58-67, 69-76. 64А, 5-го поверху №77-86, 88-93, 83А
загальною площею 711,3 кв.м. в будинку літ.
«А» по АДРЕСА_1 право власності на які
зареєстровано КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» за
ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ «ОТП
Банк» по погашенню заборгованості
ОСОБА_4 за кредитним договором
№CM-SME-701/187/2008 від 29 травня 2008 року у
розмірі 1253795,96 доларів США (що за курсом
НБУ на 30.07.2012 р. становить 10021591,11 грн.), з
яких 1075957,57 доларів США (що за курсом НБУ
на 30.07.2012 р. становить 8600128,57 грн.) -
заборгованість за кредитом і 177838,39
доларів США (що за курсом НБУ на 30.07.2012 р.
становить 1421462,25 грн.) - заборгованість
за процентами, а також пені у розмірі
396718,93 грн. Реалізацію вказаних
нежитлових приміщень провести у
спосіб, передбачений ст.38 Закону
України «Про іпотеку» з наданням ПАТ
«ОТП Банк» права від свого імені
продати будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу за ціною,
встановленою за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки нежитлових
приміщень суб'єктом оціночної
діяльності/експертом на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. На період до реалізації предмета
іпотеки передати в управління ПАТ «ОТП
Банк» приміщення 4-го поверху №58-67, 69-76.
64А. 5-го поверху №77-86, 88-93, 83А загальною
площею 711,3 кв.м. в будинку літ. «А» по
АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ «ОТП Банк» понесені
витрати по сплаті судового збору у
розмірі по 1609,50 грн. з кожного і по 111
грн. судового збору на користь держави
(а.с.113).

Додатковим рішенням від 19 листопада 2013
року доповнено вступну та резолютивну
частину рішення суду апеляційної
інстанції від 28 травня 2013 року
наступним: при реалізації предмета
іпотеки №РМ-8МЕ-701/187/2008 від 29.05.2008 р., а
саме нежитлових приміщень 4-го поверху
№58-67, 69-76, 64а, 5-го поверху №77-86, 88-93, 83а в
літ. «А-5» загальною площею 711,3 кв.м. по
АДРЕСА_1, надати ПАТ «ОТП Банк» всіх
повноважень продавця, у тому числі
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів, а саме
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень укладеного між ОСОБА_5 і
ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського нотаріального
округу ОСОБА_6 01.03.2013 року за №126,
здійснення будь-яких платежів за
продавця, отримання будь-яких
необхідних документів, довідок, витягу
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно в органах державної влади,
місцевого самоврядування, нотаріату
тощо. При передачі нежитлових
приміщень 4-го поверху №58-67, 69-76, 64а, 5-го
поверху №77-86, 88-93 , 83а в літ. «А-5»
загальною площею 711,3 кв.м. по АДРЕСА_1 в
управління Публічному акціонерному
товариству «ОТП Банк» право заміни
амків, охоронних пристроїв та
обладнання, отримання в будь-яких
установах, ідприємствах та
організаціях незалежно від форм
власності, нотаріусів, будь-яких
окументів, необхідних для здійснення
управління предметом іпотеки за
рішенням суду, укладення, зміни,
розірвання договорів найму (оренди)
предмету іпотеки, управління майном,
зберігання, охорони майна та отримання
орендних, будь-яких інших платежів за
користування предметом іпотеки з
направлення їх на погашення
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором. В частині вимог про
управління майном, яке знаходиться у
вказаних нежитлових приміщеннях -
відмовлено (а.с.133).

Рішення суду апеляційної інстанції
набрали законної сили.

Зі змісту заяви про перегляд рішення
суду апеляційної інстанції за
нововиявленими обставинами
вбачається, що саме нововиявленою
обставиною є наявність ухвали
Господарського суду Харківської
області від 30 січня 2012 року , якою
скасовані були арешти на майно ОСОБА_4,
а саме, на нежитлові приміщення 4-го
поверху №58-67, 69-76, 64а, 5-го поверху №77-86,
88-93 , 83а в літ. «А-5» загальною площею 711,3
кв.м. по АДРЕСА_1, яке є предметом
іпотеки за договором іпотеки,
укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4
29 травня 2008 року (а.с.156).

Згідно до п.9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» №4 від 30
березня 2012 року скасування судового
рішення (пункт 3 частини другої статті
361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою
обставиною лише в тому випадку, коли
суд обґрунтував ухвалене судове
рішення скасованим (воно було
підставою для ухвалення такого
судового рішення) або виходив із нього,
хоча прямо й не посилався на нього на
підтвердження наявності вказаних
обставин, а також якщо наслідком
скасування судового рішення є інше за
змістом вирішення спору. Підставою
скасування судового рішення може бути
лише ухвалене судом судове рішення, а
не рішення третейського суду або
іншого державного органу.

Вирішуючи питання про скасування
судового рішення із зазначених
підстав, суди мають виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

Матеріали свідчать, що ухвала
Господарського суду Харківської
області від 30 січня 2012 року не була
предметом розгляду як в суді першої,
так і в суді апеляційної інстанції при
ухваленні рішень.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові
ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суд першої інстанції
виходив з того, що відчуження спірних
нежитлових приміщень відбулося
примусово, у відповідності з
процедурою банкрутства, передбаченої
спеціальним законом. Крім того, ОСОБА_2
є добросовісним набувачем спірного
майна.

Такі висновки суду першої інстанції з
урахуванням доводів заяви за
нововиявленими обставинами, колегія
суддів вважає правильними.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг" від
22.09.2011 р. внесені зміни до ч.7 ст.48 Закону,
відповідно яких у разі визнання
громадянина-підприємця банкрутом до
складу ліквідаційної маси не
включається майно
громадянина-підприємця, на яке згідно з
чинним законодавством України не може
бути звернено стягнення, та майно, яке
перебуває у заставі за підставами, не
пов'язаними із здійсненням такою
особою підприємницької діяльності.

Проте, згідно Прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг", дія
цього закону не поширюється на
кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

Як свідчать матеріали справи, кредитні
договори, в забезпечення яких укладені
іпотечні договори вказаного вище майна
банкрута, укладені до набрання
чинності Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг".

Згідно ст.29 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
після проведення інвентаризації та
оцінки майна банкрута ліквідатор
розпочинає продаж майна банкрута на
відкритих торгах, якщо комітетом
кредиторів не встановлено інший
порядок продажу майна банкрута.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном боржника.

Таким чином, з моменту відкриття щодо
боржника ОСОБА_4 ліквідаційної
процедури всі без винятку обтяження
його активів підлягали скасуванню, в
тому числі і обтяження іпотекою. На
момент укладення договорів
купівлі-продажу нежитлових приміщень
4-го поверху №58-67, 69-76, 64а, 5-го поверху
№77-86, 88-93 , 83а в літ. «А-5» загальною
площею 711,3 кв.м. по АДРЕСА_1 обтяження
іпотекою було скасовано, тому, ОСОБА_2
не є іподекодавцем вищевказаного
майна.

Відсутність обтяження іпотекою на
момент укладання договору купівлі -
продажу спірних приміщень від 27.02.2012
року свідчить витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження нерухомого майна
№35054629 від 27.02.2012 року, який ОСОБА_2
отримала вже після розгляду справи
апеляційним судом, який цю обставину в
ході розгляду апеляційної скарги не
досліджував.

Доводи заяви представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 підтверджуються матеріалами
справи та вимогами чинного
законодавства.

Доводами апеляційної скарги не
спростовується висновок суду першої
інстанції про те, що перехід права
власності на нежитлових приміщень 4-го
поверху №58-67, 69-76, 64а, 5-го поверху №77-86,
88-93 , 83а в літ. «А-5» загальною площею 711,3
кв.м. по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі продажу, укладеного з
ОСОБА_5, відбувся на об'єкт нерухомого
майна , не обтяженого іпотекою, і
відповідачка, як власник нежитлових
приміщень, не набула статусу
іпотекодавця .

Також відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам закону і
висновок суду першої інстанції щодо
відсутності у позивача, як в
іпотекодержателя , права вимагати
звернення стягнення на предмет іпотеки
в останнього набувача квартири ОСОБА_2
через припинення іпотеки з підстав
примусового продажу заставленого
майна, нежитлових приміщень 4-го
поверху №58-67, 69-76, 64а, 5-го поверху №77-86,
88-93 , 83а в літ. «А-5» загальною площею 711,3
кв.м. по АДРЕСА_1.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 26
червня 2013 року зазначено, що відповідно
до статті 9 Закону України "Про іпотеку"
іптекодавець має право володіти та
користуватись предметом іпотеки
відповідно до його цільового
призначення, якщо інше не встановлено
цим Законом, однак він не має права без
згоди іпотекодержателя, зокрема,
відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним (частина
третя статті 12 Закону України "Про
іпотеку").

У справі, яка переглядається, спірне
майно, що було предметом іпотеки за
договором іпотеки, укладеним між
боржником та банком, відчужене в
процесі ліквідаційної процедури
боржника.

Умови та порядок відновлення
платоспроможності суб'єкта
підприємницької діяльності - боржника
або визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури,
повного або часткового задоволення
вимог кредиторів установлює Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Відчуження майна, переданого в іпотеку,
під час проведення ліквідаційної
процедури здійснюється в порядку,
визначеному цим Законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника (пункт 6 частини першої статті
23 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин).

При цьому згоди іпотекодержателя на
відчуження предмета іпотеки за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури боржника, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство, положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин) не передбачено.

Відповідно до ст.365 ЦПК України
розглянувши заяву, суд може скасувати
судове рішення, що переглядається, і
прийняти нове судове рішення або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за ново виявленими обставинами
без задоволення. Судові рішення за
наслідками провадження за ново
виявленими обставинами може бути
оскаржено в порядку, встановленому цим
Кодексом для оскарження судових рішень
суду відповідної інстанції. З набрання
законної сили новим судовим рішенням
втрачають законну силу судові рішення
інших судів у цій справі.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317,
319, 361,365 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
перегляд рішення судової колегії
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2013 року за нововиявленими
обставинами по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки - задовольнити.

Рішення судової колегії судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2013
року та додаткове рішення судової
колегії судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської
області від 28 травня 2013 року -
скасувати.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» -
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 20 лютого 2013 року -
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: