Справа №434/248/14-ц
Провадження №2/434/1329/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в особі судді Космініна С.О.,
при секретарі Калашнікової Н.О.,
розглянувши в судовому засіданні в
місті Луганську цивільну справу за
позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності, та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Аеліта»
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності, в якому просить
визнати дійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 01
серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
також визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилається на
те, що 01.08.2013 року домовився з
відповідачем про купівлю-продаж
вищевказаної квартири, яка належала
відповідачу в порядку спадкування
після смерті матері 13 березня 2001 р.,
ОСОБА_3. Остання була членом ЖБК
«Аеліта», та повністю сплатила пайовий
внесок за квартиру у 1992 році, і, таким
чином, набула право власності на
квартиру АДРЕСА_1. З відповідачем, у
письмовій формі був укладений договір
купівлі-продажу зазначеної квартири,
за яким позивачем сплачена обумовлена
грошова сума коштів, із домовленістю
про те, що в подальшому договір буде
посвідчений нотаріально. Проте
відповідач до наступного часу
відмовляється посвідчувати договір
нотаріально. Тому, вимоги позову
просить задовольнити.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1, в якому вимоги
первісного позову не визнав, просить
визнати за собою право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті матері - ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування вимог зустрічного
позову посилається на те, що його
матері ОСОБА_3 у 1990 році була надана
вищенаведена кооперативна квартира, за
яку вона у повному обсязі сплатила
пайовий внесок. Тому, вважає, що його
мати фактично набула право власності
на квартиру, проте за життя право
власності не оформила. В спірній
квартирі він проживав разом з матір'ю
та залишився проживати в ній по
наступний час після її смерті. Вступив
в управління та володіння спадковим
майном, сплачував за
житлово-комунальні послуги. Зазначає
про те, що він є єдиним спадкоємцем.
Відповідач (позивач за первісним
позовом) ОСОБА_1 не визнає його право
власності на спірну квартиру,
посилаючись на укладений в усній формі
01 серпня 2013 року договір купівлі -
продажу. Разом з тим, вказує на те, що
даний договір було укладено ним під
впливом помилки, він у відповідності зі
ст.ст. 203, 215, 220 Цивільного кодексу
України 2003 року є нікчемним у зв'язку з
недотриманням нотаріальної форми
правочину.

У судове засідання сторони не
з'явились, надали заяви про слухання
справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні вимог
первісного позову наполягає. У
задоволенні вимог зустрічного позову
просить відмовити за
необґрунтованістю.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
на задоволенні зустрічного позову
наполягає, вимоги первісного позову не
визнав у повному обсязі.

Третя особа за зустрічним позовом -
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Аеліта»,
проти задоволення вимог зустрічного
позову не заперечує.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як члену
житлово-будівельного кооперативу
«Аеліта» у 1990 році була надана
кооперативна квартира АДРЕСА_1, згідно
ордеру №02709 від 18.01.1990 року. У 1992 році
ОСОБА_3 повністю сплатила пайовий
внесок за квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 померла. Відповідач за
первісним позовом ОСОБА_2 є спадкоємцем
після померлої. 01 серпня 2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, за яким позивачем
сплачена відповідачу обумовлена
грошова сума коштів, із домовленістю
про подальше посвідчення такого
договору нотаріально.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
зазначає, що зі свого боку ним виконані
всі умови договору купівлі-продажу,
однак відповідач до наступного часу
відмовляється посвідчувати договір
нотаріально, тому вважає, що має право
на визнання за собою права власності на
спірну квартиру в судовому порядку.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
не визнає право власності на спірну
квартиру за ОСОБА_1, посилаючись на
укладений в усній формі 01 серпня 2013
року договір купівлі - продажу,
оскільки даний договір було укладено
ним під впливом помилки, тому він є
нікчемним.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою визнання угоди недійсною є
недотримання у момент здійснення угоди
стороною вимог, встановлених ч.1 ст. 203
ЦК України. Згідно до цієї нормі права
зміст угоди не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
моральним принципам суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України 2003 року
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Верховним Судом України в постанові
від 19 грудня 2012 року у справі № 6-87цс12
була висловлена правова позиція, що
згідно зі ст. 204 ЦК України правочин
вважається правомірним не лише у разі,
якщо він не визнаний судом недійсним,
але й у тому випадку, коли його
недійсність прямо не встановлена
законом. Правочин, недійсність якого
прямо встановлена законом, є нікчемним.
Визнання нікчемного правочину судом
недійсним законом не вимагається,
тобто для сторін правочину він не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Нотаріальної форми правочину при
укладанні договору купівлі-продажу
сторонами не дотримано.

За таких підстав дана угода
купівлі-продажу спірної квартири є
нікчемною.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Оцінюючи надані сторонами
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку про те, що позов ОСОБА_1
необґрунтований та не підтверджений
жодним із засобів доказування.

Проте, судом також встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем після
смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Та оскільки, ОСОБА_3
за життя ще 1992 році повністю сплатила
пайовий внесок за квартиру, то фактично
набула право власності на квартиру,
проте за життя право власності не
оформила.

Разом з тим, як роз'яснюється у п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності», при
повному внесенні пайових внесків за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає право
власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої
будівлі».

Таким чином, повністю сплативши пайові
внески, ОСОБА_3, набула право власності
на квартиру АДРЕСА_1

18 квітня 2013 року позивач за зустрічним
позовом звернувся до Другої луганської
державної нотаріальної контори з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину на спадщину, що залишилася
після смерті його матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак
постановою державного нотаріуса від 19
квітня 2013 року позивачу відмовлено в
задоволенні заяви оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
спадкову квартиру про належність її
спадкодавцю.

Судом встановлено, що на момент смерті
та після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2
проживав у квартирі АДРЕСА_1, де мешкає
по наступний час. Після смерті матері
ОСОБА_2, вступив в управління та
володіння спадковим майном, сплачував
за житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1261 ЦК України до першої
черги право на спадщину за законом
мають діти спадкодавця, а також той із
подружжя котрий його пережив…

Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, що постійно
проживав разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що померла ОСОБА_3 набула правомірно
право власності на спірну квартиру,
однак за життя нею не були оформлені
належним чином права власності на
квартиру. Про те, суд вважає доведеним
той факт, що померлою за життя набуто
право власності на спірний об'єкт
нерухомості на законних підставах і
такого права на час смерті нею не
втрачено, тому даний об'єкт входить до
спадкової маси, на яку відкрилась
спадщина. Після смерті ОСОБА_3
позивачем за зустрічним позовом не
оформлено своїх спадкових прав
належним чином. Однак, суд вважає, що та
обставина що син померлої ОСОБА_2 не
отримав свідоцтва про право на
спадщину не може бути підставою для
позбавлення його права власності на
спадкове майно за законом.

За таких підстав, позовні вимоги
зустрічного позову обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного ст.ст. 321, 328, 392,
1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись, ст.
10,11, 60, 213, 214, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності -
відмовити за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Аеліта» про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Луганської області
через Артемівський райсуд м. Луганська
. Особи які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
судового рішення.

Суддя
С.О.
Космінін