АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/1580/2014
Головуючий у І інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: орган опіки та піклування
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, відділ
міграційної служби Дарницького району
м. Києва, про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та
вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: орган опіки та піклування
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, відділ
міграційної служби Дарницького району
м. Києва, про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та
вселення- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представники проти апеляційної скарги
заперечили.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 23.09.2005 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки Ф № 3 у квартирі
проживають ОСОБА_3, зареєстрована з 2005
року та її малолітня донька ОСОБА_4,
зареєстрована з 2007 року /а.с. 6/.

14.03.2008 року рішенням Дарницького
районного суду м. Києва договір був
визнаний не дійсним і в цій частині
залишений без змін рішенням
Апеляційного суду м. Києва та Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ /а.с. 8 - 21/.

Позивач просить задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на те, що після
набрання законної сили судовим
рішення, яким договір про продаж
квартири був визнаний не дійсним, до
ОСОБА_2 знову повернулося її право
власності на квартиру.

З 01.01.2013 року набув чинності Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», яким передбачено створення
єдиної системи державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень. Система державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, яка
започаткована вказаним Законом
передбачає проведення державної
реєстрації всіх речових прав на
нерухоме майно одним державним органом
в єдиному державному реєстрі.

Конституцією України визначено, що
саме держава покликана гарантувати
громадянам захист права власності, а
тому офіційне визнання і підтвердження
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (в чому полягає і
зміст речових прав на нерухоме майно) є
функцією виключно держави.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно копії інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, квартира за ОСОБА_2 на
праві власності не зареєстрована/а.с.
80/.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів-, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема право власності на нерухоме
майно.

Згідно відповіді КМБТІ від 23.09.2013 року
направленої на адресу ВДВС Дарницького
РУЮ в м. Києві право власності на
кватиру позивачем не зареєстровано
/а.с. 79/.

Згідно довідок з КМБТІ квартира на
праві власності зареєстрована за
ОСОБА_3 /а.с. 31,37/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», право власності на нерухоме
майно, що підтверджує виникнення права
власності підтверджується свідоцтвом,
яке видається при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно, яке
підписується державним реєстратором.

Представник позивача зазначив, що
державна реєстрація прав на квартиру
не проведена, оскільки вважає, що це
право, а не обов'язок ОСОБА_2, що в свою
чергу суперечить вимогам вище
наведеного Закону. Свою позицію
представник позивача підтвердив в
суді апеляційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що позов до відповідачів пред'явлений
не правомірно, оскільки позивачем
відповідно до вказаного Закону не
підтверджено перехід права власності
на квартиру до ОСОБА_2, шляхом державної
реєстрації такого права, що є
обов'язковим, оскільки після продажу
нею квартири, право власності перейшло
до ОСОБА_3, шляхом проведення
відповідної державної реєстрації і на
даний час зареєстровано за нею.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача також послався
на те, що представник недієздатного
позивача не звернулась до
реєстраційної служби з метою
реєстрації свого права власності, бо у
недієздатної немає паспорту. Це
твердження колегія суддів оцінює
критично.

Крім цього, судом апеляційної
інстанції оглянуто постанову
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
30.12.2013 року по виконанню виконавчого
листа за рішенням Дарницького
районного суду м. Києва, яким стягнуто з
позивача ОСОБА_2 на користь
відповідача ОСОБА_3 борг в сумі 184 555
гривень з підстав відсутності майна
належного боржнику на праві
власності.

Тобто, зважаючи на відсутність
реєстрації права власності на квартиру
на підтвердження юридичного факту
переходу такого права та визнання
такого права державною відповідно до
вказаного Закону, ОСОБА_2 не володіє, не
розпоряджається та не може
користуватися квартирою, що складає
зміст права власності, а отже таке
право позивача не можна вважати
порушеним.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 має
право вимагати усунення порушень права
власності після виконання вимог
вказаного Закону щодо обов'язкової
реєстрації останнього на
підтвердження його наявності у спосіб
передбачений чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги є переказом
позовних вимог, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: