Справа № 162/2274/13-ц
Провадження № 2/162/18/2014
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

при секретареві Оласюк Л.П.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості, --

встановив:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
«Приватбанк») свої вимоги мотивує тим,
що відповідно до укладеного між
сторонами договору відповідач ОСОБА_1 31
січня 2009 року отримав у позивача 3850
гривень кредиту зі сплатою відсотків у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості. Відповідач для його
погашення взяв на себе зобов'язання
вносити позивачу щомісячні платежі.
Позичальником порушено строки
погашення кредиту, у зв'язку з цим
«Приватбанк» просить стягнути з
відповідача кредитну заборгованість у
розмірі 20500,95 гривень та судові витрати.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову. Вважає позов
необґрунтованим, не погоджується з
нарахованим позивачем розміром
заборгованості. Основну частину
кредиту в розмірі 1989,15 гривень ним
погашено, а залишок боргу «Приватбанк»
самостійно стягував з його пенсійної
картки. Останні платіж щодо погашення
кредиту відбувся ще 02 серпня 2010 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 21 січня 2014 року позов
підтримав, додав, що подані до
заперечення чеки, окрім чеку від 25
січня 2013 року, який стосується зняття
готівки, взяті до уваги «Приватбанком»
при розрахунку кредитної
заборгованості ОСОБА_1 та штрафних
санкцій.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнав з викладених у
запереченні міркувань. Разом з тим,
подав суду клопотання про зменшення
розміру пені.

Відповідно до анкети позичальника
ОСОБА_1 отримав у «Приватбанку»
споживчий кредит у сумі 3850 гривень на
строк з 31 січня 2009 року по 31 липня 2010
року з умовами сплати за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на
місяць на суму залишку заборгованості.
Погашення заборгованості мало
здійснюватись у наступному порядку:
щомісяця у період з 22 по 27 число
позичальник мав повертати
«Приватбанку» 296,68 гривень. При цьому
відповідач під підпис підтвердив, що
ознайомився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Приватбанком», висловив свою згоду, що
його заява разом з згаданими Умовами
складає кредитно-заставний договір.

Відповідно до розділу 5 Умов надання
«Приватбанком» споживчого кредиту
фізичним особам, які діяли на момент
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, у випадку несвоєчасного
погашення заборгованості по кредиту,
позичальник сплачує «Приватбанку»
пеню у розмірі 1,25 % від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочки, але не менше 1 гривні.
При порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором,
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити «Приватбанку»
штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми
заборгованості. Нарахування неустойки
за кожен випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом трьох років з
дня, коли відповідне зобов'язання
повинне бути виконане Позичальником.
Терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки-пені, штрафів за даним
договором встановлюється тривалістю у
п'ять років.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
Кодексу України (далі -- ЦК) зобов'язання
є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частина 1 статті 530 ЦК передбачає,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

За правилами статті 549 ЦК неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до поданих
«Приватбанком» розрахунків
заборгованості ОСОБА_1 дійсно
порушував свої зобов'язання, а
пред'явлені позивачем суми
відповідають існуючим між сторонами
правовідносинам. Вказані у письмовому
запереченні суми та строки погашення
відповідачем заборгованості позивачем
враховані.

Разом з тим, відповідач у судовому
засіданні заявив клопотання про
зменшення розміру визначеної
«Приватбанком» пені. Мотивує його тим,
що він є інвалідом, не має роботи,
дружина працює на 0,25 посадового окладу
машиністом з прання у дитячому садочку
та отримує 304,50 гривень платні; у них на
утриманні троє дітей; він та його сім'я
постраждали від наслідків аварії на
ЧАЕС тощо. З цього приводу подав
відповідні письмові докази.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
положення частини третьої статті 551 ЦК
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу. Істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З цього приводу суд констатує, що
подані відповідачем докази щодо його
інвалідності, майнового стану,
наявність на утриманні дітей з одного
боку та суми основної заборгованості
за кредитом з іншого -- достатні
підстави для зменшення нарахованої
«Приватбанком» пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.
Виходячи з принципу розумності,
справедливості, правової визначеності,
суд вважає за можливе її зменшення з
16896,19 до 4500 гривень.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_1
підлягають 1400,39 гривень заборгованості
за кредитом; 135,94 гривень
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 616 гривень
комісії за користування кредитом; 4500
гривень пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 500
гривень штрафу (фіксована частина); 952,43
гривні штрафу (процентна складова),
всього - 8104,76 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК
понесені позивачем судові витрати
підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК, на підставі
статей 509, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 1054 ЦК, пункту
27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
суд, --

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
села Підкормілля Любешівського району
Волинської області, РНОКПП НОМЕР_1) в
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (місто Дніпропетровськ,
вулиця Набережна Перемоги, 50; , МФО № 305299, на рахунок №
3111) 8104 (вісім тисяч сто чотири)
гривні 76 копійок кредитної
заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного
акціонерного товариства Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (на рахунок №
0001) 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення оскаржуваного судового
рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя
В.Д. Глинянчук