Справа № 276/1730/13-ц
Провадження по справі №2/276/89/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
смт.
Вол.-Волинський

Володарсько-Волинський
районний суд Житомирської області в
складі:

головуючого - судді
Мельник М.Л.

секретаря
Ігнатенко О.М.

з участю позивача
ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Володарсько-Волинського районного
суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

територіальної громади в особі
Іршанської селищної ради

про

встановлення факту проживання
однією сім"єю та визнання

права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з даним
позовом вказуючи, що він з 23.12.1975 року по
06.07.1999 року проживав у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4. В 1994 році вони
приватизували квартиру АДРЕСА_1. Після
розірвання шлюбу 06.07.1999 року вони
продовжували жити однією сім"єю в
приватизованій квартирі, вели спільне
господарство, мали один сімейний
бюджет, взаємні права та обов"язки. В
середині жовтня 2005 року ОСОБА_4 поїхала
в гості до однокласниці в м.
Комсомольськ-на-Амурі Російської
Федерації де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.
Після смерті ОСОБА_4 відкрила спадщину
на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала їй на право власності. На час
відкриття спадщини він постійно
проживав разом із спадкодавицею і
після її смерті вступив в управління та
володіння спадковим майном. Зазначає,
що у ОСОБА_4 інших спадкоємців крім
нього немає, а він як спадкоємець
четвертої черги має право на
спадкування за законом. Зазначає, що
він прийняв спадщину, але нотаріально
її не оформив, а тому виникла
необхідність звернутися до суду про
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

Позивач просить суд встановити
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1999
року до дня смерті ОСОБА_4 та визнати за
ним право власності на ? частини
квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав та пояснив, що він
перебував у шлюбі з ОСОБА_4, вони
отримали квартиру, приватизували, в 1999
році розірвали шлюб, продовжували
проживати разом, вели спільне
господарство. В 2000 році виписався з
квартири в смт. Іршанськ, поїхав до
дочки в Росію де зареєструвався за
адресою АДРЕСА_4, отримав громадянство
Росії і до даного часу там отримує
пенсію хоча фактично проживав в смт.
Іршанськ. В липні 2005 року дружина
поїхала в гості до однокласниці в
Комсомольськ-на-

-2-

Амурі Російської Федерації і
ІНФОРМАЦІЯ_3 там померла де і була
похована. До даного часу продовжує
проживати в квартирі в смт. Іршанськ.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, Іршанська селищна
рада направила заяву в якій просить
справу розглянути без участі їх
представника, позов визнає.

Заслухавши позивача, його
представника, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до слідуючого.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі і їм на праві
власності належить по ? частини
квартири АДРЕСА_1. Між ними 6 липня 1999
року за актовим записом № 63 відділу
реєстрації актів громадянського стану
Володарсько-Волинського району шлюб
розірвано.

Згідно довідки Іршанської
селищної ради ОСОБА_1 постійно проживав
разом із своєю дружиною ОСОБА_4 та вели
спільне господарство по день її смерті.

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в
Комсомольську-на-Амурі Хабаровського
краю.

Згідно довідки Іршанської
селищної ради ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1
без реєстрації.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК
України шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сімєю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього
Кодексу шлюб є підставою для
виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 29 ЦК України передбачено,
що місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
помешкання придатне для проживання в
ньому у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно, або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання.

Статтею 3 даного Закону
передбачено, що реєстрація це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання, або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу.

За змістом вказаних норм місцем
проживання особи є її місце реєстрації
за певною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач у спірний період з 27.10.2000 року
виписався з квартири АДРЕСА_1 тае
прописався у своєї дочки у м. Москва за
адресою зазначеною в паспорті
громадянина Росії, отримав
громадянство Росії, після чого
повернувся та продовжував проживати в
смт. Іршанськ. Періодично раз в три
місяці виїздив в Росію.

КЗпШС УРСР не передбачав проживання
жінки та чоловіка однією сім'єю без
укладення шлюбу. Вперше цей інститут
був запроваджений у СК України, який
набрав чинність 01 січня 2004 року і
законодавець не надав йому зворотної
сили, тому встановлення такого факту
повинно здійснюватись, якщо він виник
після 01.01.2004 року. Крім того,
інформаційним листом Вищого
Спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування" роз'яснено, що заяви про
встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини підлягають
задоволенню судом, якщо у паспорті
спадкоємця відсутня відмітка про місце
реєстрації особи.

Враховуючи те, що заявник не був
зареєстрований за місцем проживання
ОСОБА_4, а

-3-

зареєстрований за межами України, до
01.01.2004 року КЗпШС не передбачав
встановлення факту проживання жінки та
чоловіка однією сім'єю, а тому в
задоволенні вимоги про встановлення
факту проживання однією сім'єю з 1999
року по 2005 рік слід відмовити.

Позовна вимога про визнання за
позивачем права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 є похідною від вимог
про встановлення факту проживання
однією сім"єю. Крім того визнання права
власності на спадкове майно підлягає
розгляду в судовому порядку в разі
відмови нотаріуса в оформленні
спадщини через нотаріальну контору, що
передбачено пунктом 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 "Про судову практику у
справах про успадкування".

За таких обставин у задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст. 1264
ЦК України, ст.ст. 3, 12, 21 СК України суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Іршнаської селищної ради про про
встановленню факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності в
порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Мельник М.Л.

Секретар:

Рішення набрало законної сили «
» ______________ 2014 року.

Суддя:

Секретар:

Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах цивільної справи № 2761730/13-ц
Володарсько-Волинського районного
суду Житомирської області.

Суддя:

Секретар: