Провадження № 4-с/752/28/14
10.01.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:
головуючого -
судді Колдіної О.О.
з участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії та рішення державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції Нетреби
А.О. при примусовому виконанні рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
дії державного виконавця ВДВС
Феодосійського районного управління
юстиції Нетреби А.О. в частині
накладення арешту на майно, що належить
йому на праві власності, просив визнати
їх неправомірними та скасувати
постанову державного виконавця від
02.10.2013 р. про арешт майна та заборону на
обґрунтовує тим, що державний
виконавець порушив вимоги Закону
України «Про виконавче провадження»,
не з»ясував та не визначив суму
заборгованості присуджених до
стягнення аліментів на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітнього сина, не
з»ясував обсяг майна, що належить
боржнику на праві власності і
відсутність обтяжень стосовно даного
майна, чим порушив його права, оскільки
про відкриття виконавчого провадження
він дізнався лише 27.09.2013 р.
Також боржник зазначає, що
подав державному виконавцю заяву про
відкладення виконавчих дій до розгляду
касаційної скарги на рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
про стягнення аліментів, в зв»язку з
чим постанова про накладення арешту на
майно є передчасною.
В судове засідання скаржник
не з»явився, надавши письмове
клопотання про розгляду справи у його
Стягувач ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення скарги, посилаючись на
правомірність постанови державного
виконавця, оскільки боржник в
добровільному порядку не виконує
рішення суду і накладення арешту на
майно є єдиним способом забезпечення
виконання рішення суду.

Державний виконавець ВДВС
Феодосійського районного управління
юстиції Нетреба А.О. в судове засідання
не з»явився, про місце і час розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши стягувача, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2013 р.
Голосіївським районним судом м.Києва
було постановлено рішення, відповідно
до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі в розмірі 800 гривень щомісячно,
починаючи з 21.09.2012 р. і до повноліття
дитини, або ж зміни матеріального стану
сторін.

На підставі зазначеного рішення
04.02.2013 р. судом був виданий виконавчий
документ, який був пред»явлений
стягувачем до виконання до ВДВС
Феодосійського міського управління
юстиції.

15.07.2013 р. за виконавчим листом
про стягнення аліментів з ОСОБА_1
старшим державним виконавцем Пузіком
К.А. ВДВС Феодосійського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження.

З матеріалів справи
вбачається, що 02.10.2013 р. на підставі
постанови державного виконавця ВДВС
Феодосійського міського управління
юстиції Нетреби А.О. був накладений
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1
та заборонено здійснювати відчуження
його будь-яким способом.

Відповідно до ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»
Арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника,
що знаходяться на рахунках і вкладах чи
на зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

В силу положень ст.74 зазначеного
Закону порядок стягнення аліментів
визначається законом.

У разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника.

Звернення стягнення на
заробітну плату не перешкоджає
зверненню стягнення на майно боржника.

Судом встановлено і це
підтверджується висновком, наданим СВ
Феодосійського міського відділу ГУ
МУВС України в АР Крим за результатами
розгляду матеріалів ВДВС
Феодосійського міського управління
юстиції відносно ОСОБА_1, що станом на
30.09.2013 р. заборгованість боржника по
сплаті аліментів становила 10400 гривень.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає, що дії державного виконавця
Нетреби А.О. в частині накладення
арешту на майно відповідали вимогам і
положенням Закону України «Про
виконавче провадження», були
правомірними, а отже скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Питання щодо розподілу судових
витрат суд вирішує на підставі ст.388 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.209, 210, 383-387 ЦПК
України, суд

у х в а
л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Феодосійського міського управління
юстиції Нетреби А.О. при примусовому
виконанні рішення Голосіївського
районного суду м.Києва у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п»яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п»яти днів з дня отримання
копії ухвали до Апеляційного суду
м.Києва через Голосіївський районний
суд м.Києва.

Суддя