№ справи:116/6312/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Сердюк О.С. №
провадження:22-ц/190/1058/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Новіков Р. В.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Новікова Р.В.
суддів:Кузнєцової О.О., М’ясоєдової Т.М.
при секретарі:Таранець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення суми боргу, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
рішення Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 18
листопада 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача суму боргу у розмірі 16 000 грн.,
відсотки за користування коштами в
розмірі 480 грн., 3 % річних за
користування грошовими коштами - 100, 87
грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про зміну рішення суду у
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального закону. Зокрема, апелянт
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неврахування обставин написання
відповідної розписки.

У судове засідання суду апеляційної
інстанції відповідач, який був, згідно
з вимогами частини 1 статті 76 ЦПК
України, належним чином повідомлений
про розгляд справи (л.с. 104) - не з'явився,
тому колегія суддів вважала можливим
розглянути справу за його відсутністю,
оскільки це відповідає положенням
процесуального закону: частині 2 статті
305 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1
статті 303 ЦПК України і зважаючи на
роз'яснення, викладені в п. 15 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів
справи, за змістом розписки позивач
21.05.2013 р. надав відповідачу грошові
кошти в сумі 16 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування грошовими
коштами у розмірі 3 % на місяць та
кінцевим строком повернення до 21.06.2013 р.
(об. л.с. 9).

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із
неналежного виконання відповідачами
своїх зобов'язань відповідно до умов
договору.

Вказані висновки суду є правильними,
оскільки відповідають матеріалам
справи, фактичним обставинам і вимогам
закону.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно з вимогами статей 526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Наявність у позивача оригінала
розписки свідчить про неповернення
відповідачем зазначеного боргу:
спірної грошової суми.

Відповідно до положень частини 2
статті 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Доводи апелянта щодо відсутності
у нього зобов'язань за договором
позики, оскільки такий договір ним
взагалі не укладався, а наведена
розписка повинна була лише забезпечити
виконання зобов'язання щодо доплати 16
000 грн. за договором купівлі-продажу
автомобілю, є необґрунтованими,
оскільки спростовуються доказами
наявними у матеріалах справи та
положеннями чинного законодавства, в
тому числі, і статті 1053 ЦК України.

Беручи до уваги все
вищезазначене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
свідчать про неправильність його
рішення, а тому відхиляє апеляційну
скаргу.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315, 325, 327
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 18 листопада 2013 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:

Кузнєцова О.О.
М’ясоєдова Т.М. Новіков Р.В.

.