Справа № 188/390/14-ц
Провадження № 2/188/261/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді
Ніколаєвої І. К.

при секретарі
Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Лозівської сільської ради
Петропавлівського

району Дніпропетровської
області про визнання права

власності на
спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом
про визнання права власності на
спадкове майно до відповідача
Лозівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки
(пай НОМЕР_1) площею 4.960 га. розташованої
на території Лозівської сільської
ради, переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Зазначає, що за життя батько
заповіту не залишив, а тому вона є
спадкоємцем за законом першої черги,
оскільки є донькою померлого.

Окрім цього спадкоємцем першої
черги є ОСОБА_4, який є сином померлого.
Однак ОСОБА_4 спадщину після смерті
ОСОБА_3 не прийняв оскільки на відміну
від неї не проживав зі спадкодавцем на
день смерті і до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини не звертався. До
того ж він відмовляється від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, що
підтверджується його заявою
посвідченою секретарем виконкому
Лозівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області
зареєстрованою в реєстрі за № 36.

На час відкриття спадщини позивач
проживала разом з спадкодавцем, що
підтверджується довідкою Лозівської
сільської ради від 08.01.2014 року № 2, про
відмову від спадщини не заявляла, а
тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
вважає себе такою, що прийняла
спадщину.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за законом після смерті батька,
однак нотаріусом постановою від 25.02.2014
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 53 від 10.01.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Позивач вказує, що земельна
ділянка була передана ОСОБА_3 на
підставі розпорядження голови
Петропавлівської районної державної
адміністрації № 98-р від 22.03.2002 року і
відповідно на підтвердження права
власності йому було видано 25.03.2002 року
Державний акт на право приватної
власності на землю серії І-ДП № 021919.

Зазначає, що внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому здійснити
таку державну реєстрацію земельної
ділянки та отримати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не можливо.

Позивач від спадщини у вигляді
земельної ділянки не відмовлялася,
фактично її прийняла, проте через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника, а тому змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника, проти задоволення
позову не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
управління Держземагенства у
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області будучи
повідомленими належним чином в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки до суду не повідомили.

Вислухавши позивача, вивчивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивача ОСОБА_3, після
смерті якого відкрилася спадщина у
вигляді земельної ділянки (пай НОМЕР_1)
площею 4.960 га. розташованої на
території Лозівської сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2 від 01.11.2005 року,
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3 від 29.11.1972, копією Державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ДП № 021919.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_3 заповіту не
залишив, а тому позивач є спадкоємцем
за законом першої черги, оскільки є
донькою померлого.

Окрім цього спадкоємцем за
законом першої черги є ОСОБА_4, який є
сином померлого. Однак ОСОБА_4 спадщину
після смерті ОСОБА_3 не прийняв
оскільки на відміну від позивача не
проживав зі спадкодавцем на день
смерті і до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини не звертався. До
того ж він відмовляється від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, що
підтверджується його заявою
посвідченою секретарем виконкому
Лозівської сільської ради
Петропавлівського району,
Дніпропетровської області
зареєстрованою в реєстрі за № 36.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

На час відкриття спадщини позивач
проживала разом з спадкодавцем, що
підтверджується довідкою Лозівської
сільської ради від 08.01.2014 року № 2, про
відмову від спадщини не заявляла, а
тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за законом після смерті ОСОБА_3,
однак нотаріусом постановою від 25.02.2014
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 53 від 10.01.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 98-р від
22.03.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 25.03.2002 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії І-ДП № 021919.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання батьком
позивача Державного акту на земельну
ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому здійснити
таку державну реєстрацію земельної
ділянки та отримати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст.
328, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1272-1274 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Лозівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємцем за законом першої черги,
право власності на земельну ділянку
(пай НОМЕР_1) площею 4.960 га. розташовану
на території Лозівської сільської
ради, передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ДП № 021919 виданого 25.03.2002
року, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва