АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2807/14
Головуючий в 1-ої інстанції -
Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів -
Макарова М.О., Романюк М.М.

при
секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ПАТ КБ «Приватбанк» на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2014 року
про відмову у задоволенні заяви про
часткове скасування заходів
забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2014
року було відмовлено в задоволенні
заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про часткове
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

Не погодившись з ухвалою, ПАТ КБ
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неповне
з*ясування обставин, які мають значення
для справи, невідповідність висновків
та порушення і неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просили її
скасувати та задовольнити їх заяву про
часткове скасування заходів
забезпечення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
листопаді 2010 року до районного суду
звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» з
позовною заявою до ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

За заявою представника банку про
забезпечення позову, яка ухвалою судді
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 листопада 2010
року задоволена частково, у межах
заявлених позовних вимог у розмірі 170
786,23 грн. накладено арешт на все рухоме і
нерухоме майно зі здійсненням його
опису та грошові кошти на всіх
рахунках, які належать ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.46)

Згідно рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 05 березня
2011 року позовні вимоги ПАБ КБ
«Приватбанк» задоволено частково.(
а.с.130)

Апеляційна скарга ОСОБА_4 на вказане
рішення, ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09 серпня
2011 року була відхилена, і рішення суду і
цій частині залишено без змін. Іншими
особами рішення районного суду не
оскаржувалося. (а.с.171)

Звертаючись з заявою до суду 23 січня
2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» просив
частково скасувати заходи
забезпечення позову та зняти арешт з
рухомого майна: автомобіль ВАЗ, модель
2108, рік випуску 1989, номер кузова/шасі
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
зазначивши, що між ним та боржником
ОСОБА_1 було досягнуто домовленості на
добровільну реалізацію частини майна
для погашення частини позовних вимог. (
а.с.185)

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України,
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Розглядаючи справу по суті і ухвалюючи
рішення від 05 березня 2011 року, судом не
розглядалося питання про скасування
або часткове скасування заходів
забезпечення позову в контексті вимог
ст.ст.214,217 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ КБ
«Приватбанк», суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
заявником не було надано будь-яких
доказів на підтвердження доводів самої
заяви, в розумінні ст.ст. 58, 60 ЦПК
України, враховуючи те, що в ухвалі про
забезпечення позову був відсутній
перелік конкретного рухомого і
нерухомого майна, яке належить
відповідачам і підлягає арешту.

Крім того, сттатею154 ЦПК України, на яку
посилається заявник, не передбачено в
стадії виконання рішення суду
застосовувати часткове скасування
заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги стосовно
розгляду справи за відсутності ПАТ КБ
«Приватбанк» і їх неповідомлення,
колегія суддів не приймає до уваги.

За частиною п*ятою ст.154 ЦПК України
питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову.

З матеріалів справи видно, що 23 січня 2014
року, в день подачі заяви про часткове
скасування заходів забезпечення
позову, судом першої інстанції були
направлені повідомлення сторонам про
розгляд справи на 29 січня 2014 року.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що ухвала
районного суду постановлена з
додержанням вимог процесуального
права, а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді: