Справа № 274/7000/13-ц
Провадження № 2/0274/1642/13
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Хуторної
з участю секретаря Соломянюк
представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи - органу
опіки та піклування - Паламарчука Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
яка діє також в інтересах малолітньої
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування - виконком Бердичівської
міської ради про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з зазначеним позовом та просить
визнати ОСОБА_4, 1990 року народження та
ОСОБА_5, 2009 року народження такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_2
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
вона є власником ? ідеальної частки
будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
після ОСОБА_6 від 16.09.2013 року. Інша
частка будинку зареєстрована за
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після
якого ніхто спадщину не приймав.
Відповідачка ОСОБА_4 з 2007 року, а
малолітня ОСОБА_5 з 2009 року
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2
Однак в будинку вони жодного дня не
проживали. Реєстрація відповідачів
перешкоджає їй вільно на власний
розсуд розпорядитися своєю власністю;
крім того вона змушена сплачувати
комунальні послуги в більшому розмірі.
Посилається позивачка в позові на
норми ст. ст. 317, 319, 391, 405 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 72, 156
Житлового кодексу України.
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав з
підстав зазначених у позовній заяві,
доповнив, що у зв'язку з реєстрацією
малолітньої ОСОБА_5 в будинку позивачка
позбавлена можливості продати будинок.
Зі слів позивачки йому відомо, що
ОСОБА_4 є онукою померлого ОСОБА_6
Представник третьої особи - органу
опіки і піклування - виконкому
Бердичівської міської ради Паламарчук
Ю.Ю. позов в частині визнання
малолітньої ОСОБА_5 такою, що втратила
право на користування житлом не визнав,
оскільки цим будуть порушені права
останньої на користування житлом.
Пояснив, що ним було обстежено умови
проживання ОСОБА_4, яка разом з
чоловіком та дитиною проживає за
Відповідачка ОСОБА_4, яка також діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_5, будучи
неодноразово належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомила (а.с. 57, 58).
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповноважними,
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Судом, зі згоди представника позивача,
ухвалено провести заочний розгляд
справи.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 16.09.2013 року ОСОБА_3 є
власником ? ідеальної частки будинку
АДРЕСА_2, який успадкувала після батька
ОСОБА_8 ( а.с. 4, 5).
Інша 1/2 частка вказаного будинку
зареєстрована за ОСОБА_7 ( а.с. 6).
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41, 42).
Спадкова справа щодо майна ОСОБА_7 не
заводилася, спадкоємці з заявами про
прийняття спадщини не зверталися ( а.с.
Відповідно до довідки МК ВЖРЕП № 7
ОСОБА_4, 1990 року народження та ОСОБА_5, 2009
року народження зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 22).
Відповідно до акту від 31.10.2013 року,
затвердженого МК ВЖРЕП № 7 ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2
зареєстровані, але не проживають (а.с.
Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом ОСОБА_4
успадкувала квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с. 23, 24).
Факт проживання ОСОБА_4 з дочкою ОСОБА_5
та чоловіком ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 підтверджується актом
обстеження умов проживання ( а.с .60).
Встановленим судом обставинам справи
відповідають правовідносини, що
регулюються ст. ст. 321, 391 Цивільного
кодексу України та ст. 150 Житлового
Відповідно до ст.. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
А отже у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, у тому числі
шляхом визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом,
оскільки відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" визнання
особи такою, що втратила право на
користування житлом є підставою для
зняття особи з реєстраційного обліку.
Зважаючи, що відповідачі фактично не
проживають у спірному будинку, ОСОБА_4
має на праві власності інше житло, в
якому фактично проживає з дочкою,
реєстрація відповідачів, в тому числі
малолітньої ОСОБА_5 може перешкоджати
позивачці, як власнику житла вільно
розпорядитися своїм майном, її права
підлягають захисту шляхом визнання
відповідачів такими, що втратили право
на користування житлом.
Щодо визнання малолітньої ОСОБА_5
такою, що втратила право на
користування житлом, суд додатково
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.
Статтею 18 Закону України „Про охорону
дитинства" передбачено, що органи опіки
та піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей.
Аналогічна норма викладена і в статті 12
Закону України „Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей".
Враховуючи, що малолітня ОСОБА_5
фактично проживає з матір'ю, якій на
праві власності належить житло, про що
зазначено вище, де дитина може бути
зареєстрована, визнання малолітньої
такою, що втратила право на
користування житлом не порушить її
Щодо посилання позивача на положення
ст. 405 ЦК України, як на підставу
визнання відповідачів такими, що
втратили право на користування житлом,
суд зазначає, що вказаною статтею
регулюється сервітутне правом члена
сім'ї власника житла на проживання у
будинку, яке може бути припинене за
рішенням суду на вимогу власника майна
за наявності обставин, які мають
істотне значення або через відсутність
без поважних причин члена сім'ї понад
один рік у спірному житловому
приміщенні, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Оскільки в судовому засіданні не
знайшло підтвердження те, що
відповідачі є членами сім'ї позивача,
яка набула права власності на спірне
житло 16 вересня 2013 року, положення
вказаної статті не підлягає
застосуванню до правовідносин, що
виникли між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
судові витрати позивача підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідачки
ОСОБА_4 ( а.с. 1)

На підставі ст. ст. 16, 321, 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 10,11, 60,
88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, 1990 року народження та
ОСОБА_5, 2009 року народження такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 229
гривень 40 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії даного
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене ним в апеляційному порядку.

Головуючий - суддя
І.Ю. Хуторна