Кіровський районний суд міста Макіївки
Справа №
268/3773/13-ц Провадження № 2/268/300/14Р і ш е н н
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуюча суддя Шуляк Л.В.
секретарі Стонога
участю сторін: позивачів ОСОБА_1
представників відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє також як
законний представник неповнолітніх
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Макіївської
міської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю „Ремжитлобуд", про
визнання права користування житловим
01 жовтня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє
також як законний представник
неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
звернулись до суду з позовом до
Макіївської міської ради, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ремжитлобуд» про визнання права
користування житловим приміщенням,
покладення зобов*язання вчинити певні
дії, мотивуючи свої вимоги тим, що вони
вселилися в спірне житлове приміщення
на законних підставах, але їх право не
Ухвалою суду вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжитлобуд» про
покладення зобов*язання укласти з ними
договір найму жилого приміщення, за
заявою позивачів залишені без розгляду
відповідно до пункту 5 частини 1 статті
У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2, яка діє також як законний
представник неповнолітніх ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, підтримали заявлені позовні
вимоги, на обгрунтування яких
послалися на факти і обставини,
викладені у заяві, та зазначили, що 13
червня 1990 року адміністрацією та
профспілковим комітетом відкритого
акціонерного товариства «Макіївський
металургійний комбінат» позивачці
ОСОБА_1 з метою поліпшення житлових
умов проживання була надана у
тимчасове користування двокімнатна
квартира з частковими зручностями за
адресою: АДРЕСА_1 без прописки. З
моменту надання житлового приміщення
ОСОБА_1 зі своєю родиною вселилася у
вказану квартиру, де проживає до
теперішнього часу, оплачує комунальні
послуги, зробила капітальний ремонт та
поліпшила умови свого проживання. У
подальшому будинок, в якому
розташована зазначена квартира, було
виключено з числа відомчого житла та
передано в комунальну власність міста.
Оскільки їх вселення до житлового
приміщення було проведено з дозволу
попереднього власника житла, воно,
незважаючи на відсутність ордеру, є
законним. Посилаючись на викладені
обставини, позивачі просять суд
постановити рішення, яким визнати за
ними право користування спірним
житловим приміщенням, розташованим за
вказаною вище адресою.
Представник Макіївської міської
ради - спеціаліст 1 категорії,
юрисконсульт відділу з юридичної
роботи управління міського
житлово-комунального господарства
Макіївської міської ради Малофєєнко
Н.Ю., яка діє на підставі довіреності
юридичної особи, позовні вимоги ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не визнала і заперечуючи
проти позову, в судовому засіданні
пояснила, що позивачі в спірне жиле
приміщення вселилися з порушенням
встановленого законом порядку - за
відсутністю ордера, тому не можуть
набути право на користування цим
Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжитлобуд» -
юрисконсульт Богославський О.П., який
діє на підставі довіреності юридичної
особи, позовні вимоги визнав і вважав
можливим визнати за позивачами право
користування житловим приміщенням,
оскільки вони більше 23 років в ньому
мешкають, сплачують комунальні
платежі, зробили в ньому ремонт.
Вислухавши пояснення позивачів,
представників відповідачів, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог (стаття 11 ЦПК України) установив
Статтею 47 Конституції України
закріплено право кожного на житло.
Одним зі способів реалізації вказаного
права є надання житла в користування за
договором найму (оренди).
Жилі приміщення в будинках відомчого
житлового фонду, як визначено статтею 52
ЖК Української РСР надаються
громадянам за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету підприємства, установи,
організації, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів, а у випадках,
передбачених Радою Міністрів СРСР, - за
спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідної Ради народних депутатів
про надання жилих приміщень для
За спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету відкритого
акціонерного товариства «Макіївський
металургійний комбінат» від 13 червня
1990 року (протокол № 18) ОСОБА_1, яка
працює в ЦРМП інженером конструктором
з 1985 року та перебуває на квартирному
обліку з 15 березня 1989 року, на склад
сім'ї три чоловіка, з метою тимчасового
поліпшення житлових умов, надана
двокімнатна квартира з частковими
зручностями, без прописки, з оплатою за
комунальні послуги, за адресою:
Матеріалами справи встановлено, що
позивачі в червні 1990 року вселились в
спірну квартиру, в якій проживають по
теперішній час. Ордер на житлове
приміщення не видавався. Зазначені
обставини підтверджуються письмовою
інформацією товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжитлобуд».
Рішенням виконавчого комітету
Макіївської міської ради № 805 від 23
травня 2007 року об'єкти
житлово-комунальної сфери, у тому числі
будинок АДРЕСА_1, 1930 року забудови,
передано в комунальну власність
Макіївської територіальної громади.

Після реорганізації комунальних
підприємств «Хімік» та «Металург»,
вказаний будинок відповідно до рішення
Макіївської міської ради № 39/23 від 30
вересня 2008 року безоплатно було
передано на баланс товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ремжитлобуд».

Зазначене підприємство на
підставі договору від 29 грудня 2008 року
з управлінням міського
житлово-комунального господарства
Макіївської міської ради надає послуги
з управління та утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій
Кіровського району міста Макіївки.

На підставі протоколу № 18 від 13 червня
1990 року спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету товариства з обмеженою
відповідальністю «Макіївський
металургійний комбінат», товариством з
обмеженою відповідальністю
«Ремжитлобуд» з ОСОБА_1 було фактично
укладено договір найму спірної
квартири, про що свідчить відкриття
особистого рахунку НОМЕР_1.

Зі змісту вказаного протоколу
убачається, що рішення власника
відомчого житлового фонду про
виділення квартири є адміністративним
нормативно-правовим документом, якому
притаманні ознаки ордера на жиле
приміщення.

Користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду у відповідності до
положень частин 1 і 2 статті 61 ЖК
Української РСР здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок (ст. 63 ЖК).

З огляду на наведене суд дійшов
висновку, що відповідно до вказаного
договору, наймодавець надав наймачу
ОСОБА_1 та членам її сім'ї у
користування квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 44,2 кв.м., у тому числі
жилою - 27,9 кв.м., розташовану в будинку
АДРЕСА_1. Позивачі систематично і в
повному обсязі сплачують послуги
житлово-комунальних підприємств з
утримання спірної квартири, не мають
заборгованості по комунальним
платежам.

За час проживання у вищевказаній
квартирі позивачі провели її
капітальний ремонт.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 5 постанови від 12 квітня 1985 року
№ 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснив,
що суд при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
застосовує норми цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За приписами статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

У пункті 12 постанови від 06 листопада 2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
порушення вимог закону щодо укладення
правочину в письмовій формі є
підставою для визнання його недійсним
лише в разі, коли це прямо передбачено
законом. Норми глави 2 ЖК Української
РСР, які регулюють порядок
користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду, вказаного
застереження не містить.

Сторони визнали наявність між ними
фактичних договірних правовідносин з
найму житла та не заявляли про
недійсність вказаного правочину.

Власники житлового будинку: відкрите
акціонерне товариство «Макіївський
металургійний комбінат» та
територіальна громада міста Макіївки в
особі Макіївської міської ради не
оспорювали факт правомірності
вселення позивачів, не ініціювали у
встановленому законом порядку питання
про незаконність їх проживання в
спірній квартирі та виселення
позивачів.

Згідно повідомлення управління по
обліку, розподілу і приватизації житла
Макіївської міської ради від 21 червня
2013 року, ОСОБА_1 з 15 беезня 1989 року
перебуває на квартирному обліку у
виконавчому комітеті Макіївської
міської ради як особа, що потребує
поліпшення житлових умов, станом на 21
червня 2013 року її черга значилась за №
1439, а в списку осіб, які мають право на
першочергове одержання жилих
приміщень - № 1355.

Доводи представника відповідача
ОСОБА_3 на те, що позивачі вселилися в
спірне жиле приміщення з порушенням
встановленого законом порядку - за
відсутністю ордера, судом не
приймається до уваги.

В судовому засіданні встановлено і це
не заперечувалось сторонами, що
позивачі з червня 1990 року, тобто більше
23 років, проживають в спірному жилому
приміщенні, їх вселення в квартиру
відбулося на підставі спільного
рішення адміністрації і
профспілкового комітету відкритого
акціонерного товариства «Макіївський
металургійний комбінат», що випливає з
протоколу № 18 від 13 червня 1990 року,
ордер на спірне приміщення не
видавався. На підставі вказаного
протоколу між ОСОБА_1 та ТОВ
«Ремжитлобуд» був фактично укладений
договір найму спірної квартири, про що
свідчить особовий рахунок НОМЕР_1,
позивачі сплачують послуги, які
надаються житлово-комунальними
установами по утриманню спірної
квартири.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачі іншого житла, крім спірної
квартири, не мають. Будинок АДРЕСА_1, де
позивачі зареєстровані, належить
колишньому свекру ОСОБА_1 - ОСОБА_8,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 року, і у цьому
будинку позивачі ніколи не проживали.

Проаналізувавши встановлені судом
фактичні обставини по справі, оцінивши
надані сторонами відповідно до правил
статті 60 ЦПК України докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, суд,
виходячи із встановлених в статтях 8 і 47
Конституції України принципів
верховенства права і непорушності
права на житло, дійшов висновку, що
позивачі з 1990 року і до теперішнього
часу проживають у спірній квартирі
АДРЕСА_1, на законних підставах, що
випливає з договору найму жилого
приміщення, недійсність якого прямо
законом не встановлена та не
оспорюється власником житла, а тому
позовні вимоги щодо визнання за ними
права користування вказаним житловим
приміщенням є обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215,
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 9, 61, 63 Житлового
кодексу Української РСР, статтями 204, 627
Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє також як
законний представник неповнолітніх
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка діє також як законний
представник неповнолітніх ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л.В. Шуляк