АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22ц/796/4319/2014
Головуючий у І інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Дима О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 28 січня
2014року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго», 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсним ордеру
на житлове приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 28 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю та
визнати незаконним ордер №13 від 22
травня 2012 року, виданий Публічним
акціонерним товариством «Київенерго»
на ім.»я ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала апеляційну скаргу.

Представник третьої особи проти
апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з»явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування інакше як з підстав
і в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 58 ЖК України єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення є ордер.

Відповідно до вимог статтей 127, 128, 129 ЖК
України гуртожитки використовуються
для проживання робітників у період їх
роботи. Жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства та
відповідного профспілкового комітету,
на підставі якого адміністрація
підприємства видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 працює в ПАТ «Київенерго» .

На підставі рішення комісії з надання
права користування жилою площею в
гуртожитках ПАТ «Київенерго» від 04
квітня 2012 року № 03/2012 ОСОБА_3 з сім"єю
відповідно до вимог положення «Про
використання жилих будинків для
малосімейних для тимчасового
забезпечення жилим приміщенням малих
сімей» № 496 від 30 вересня 1981 року,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради, та
Положення про порядок надання житлових
приміщень в гуртожитках, будинках для
малосімейних та правил користування
ними в Київенерго від 28 квітня 2000 року,
видано ордер № 13 на жиле приміщення
квартири АДРЕСА_1

Доказів нечинності рішення комісії з
надання права користування жилою
площею в гуртожитках ПАТ «Київенерго»
від 04 квітня 2012 року № 03/2012 на момент
розгляду справи суду не надано.

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЖК України ордер на
вселення у жиле приміщення може бути
видано лише на вільне жиле приміщення,
а згідно ст. 59 ЖК України ордер на жиле
приміщення може бути визнано
недійсним, зокрема, у разі порушення
прав інших громадян на зазначене в
ордері жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер
на жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей
про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

Відповідно до п. 37 правових позицій
Верховного суду України від 26 травня 2001
року щодо розгляду судами окремих
категорій судових справ (Житлове право)
визнання ордера недійсним з мотивів, що
він виданий на зайняте приміщення, може
мати місце в тому разі, коли останнє
було зайнято правомірно.

Судом першої інстанції встановлено і
не спростовано стороною позивача
доказами, відповідно до приписів ст. 60
ЦПК України, що позивач проживає
АДРЕСА_1 без реєстрації.

При цьому, доказів на підтвердження
його позиції щодо перешкоджання ПАТ
«Київенерго» у проведенні його
реєстрації у вказаному приміщенні суду
ним не надано, тому це твердження вірно
не взято судом до уваги.

Відповідно до ст. 129 ЖК України, ч. 2 п. 10
Положення про гуртожитки, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу ордер на вселення в квартиру
АДРЕСА_1 не видавався.

Згідно Рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 17.06.2013р.
позов ОСОБА_3 задоволено та ОСОБА_1
виселено з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Цим рішенням суду встановлено, що
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_9 не
доведено підстав правомірності
зайняття ними спірної жилої площі та
проживання в ній, крім цього
встановлено, що станом на травень 2003
року місце проживання відповідача
ОСОБА_1 було зареєстровано в
с.Погорілове, Київської області, а на
час ухвалення рішення суду у АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України у ч. 4 п. 10
постанови «Про деякі питання, що
виникають в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» № 2
від 12 квітня 1985 року, суд, встановивши,
що особа не набула права на жиле
приміщення, з цих мотивів відмовляє в
позові про захист порушеного права.

Судом першої інстанції вірно не
прийнято до уваги, твердження позивача
щодо неправомірності видачі ПАТ
«Київенерго» ордеру через відсутність
у останнього таких повноважень,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Угоди щодо реалізації проекту
управління та реформування
енергетичного комплексу м. Києва від 27
вересня 2001 року, укладеної між
Київською міською державною
адміністрацією та ПАТ «Київенерго»,
житловий будинок для малосімейних по
АДРЕСА_1 перебуває у володінні й
користуванні ПАТ «Київенерго».

Рішенням Київської міської ради № 748/6984
від 01 грудня 2011 року про передачу до
сфери управління Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації житлового будинку для
малосімейних на АДРЕСА_1 прийнятого
відповідно до ст. ст. 319, 327 ЦК України, п.
30 ч. 1 ст. 26, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» на
виконання рішення Київської міської
ради № 183/4995 від 28 жовтня 2010 року «Про
окремі питання організації управління
районами в м.Києві» та, враховуючи
звернення ПАТ «Київенерго» № 038/7552 від
25 серпня 2011 року, вирішено передати до
сфери управління Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації житловий будинок для
малосімейних, розташований по АДРЕСА_1 ,
який належить до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
перебуває у володінні та користуванні
ПАТ «Київенерго» відповідно до Угоди
щодо реалізації проекту управління та
реформування енергетичного комплексу
м. Києва від 27 вересня 2001 року,
укладеної між Київською міською
державною адміністрацією та ПАТ
«Київенерго».

Пунктом 3 вказаного рішення визначено,
що рішення Київської міської ради №
1002/4440 «Про безоплатну передачу будинку
для малосімейних з комунальної
власності територіальної громади м.
Києва» визнати таким, що втратило
чинність (а.с. 105).

Рішення Київської міської ради № 748/6984
від 01 грудня 2011 року на момент розгляду
справи є чинним. Доказів зворотного в
розпорядження суду не надано.

При зверненні до суду позивачем
зазначено, що ПАТ «Київенерго»
втратило повноваження управителя в
силу положень ст. 1044 ЦК України.

Згідно п. 4, 5, 6 ст. 7 Закону України «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності» № 147/98- ВР від 03
березня 1998 року об'єкти соціальної
інфраструктури передаються разом з
майном підприємств, що обслуговували
ці об'єкти, у тому числі основними
фондами, ремонтно- будівельними базами,
майстернями, транспортними засобами,
прибиральною технікою, в частині, що
визначається комісією з питань
передачі об'єктів, яка здійснює
передачу. Разом з житловим фондом
передаються вбудовані і прибудовані
приміщення, зовнішні мережі електро-,
тепло-, газо-, водопостачання та
водовідведення, а також будівлі,
призначені для обслуговування цього
фонду (бойлерні, котельні,
каналізаційні та водопровідні споруди,
обладнання тощо).

Передача оформляється актом
приймання-передачі, який підписується
головою і членами комісії. Форма акта
приймання-передачі затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Право власності на об'єкт передачі
виникає з дати підписання акта
приймання-передачі.

Судом встановлено, що акт передачі до
сфери управління Голосіївської
районної у м.Києві державної
адміністрації зовнішніх інженерних
мереж водопостачання, теплопостачання,
водовідведення, а також електромереж
по будинку по АДРЕСА_1 не укладався та
не підписувався і вказаний будинок не
передано до сфери управління
комунальної власності територіальної
громади м. Києва .

Крім того, в розпорядження суду не
надано доказів щодо існування договору
управління в розумінні ст. 1044 ЦК
України, який вважає припиненим
позивач та його представник.

Також, судом першої інстанції вірно не
взято до уваги посилання позивача на
визначення його статусу як наймача
квартири АДРЕСА_1, належне виконання
ним обов'язків наймача, зокрема,
посилання на проведення оплати ним
житлово-комунальних послуг, оскільки
доказів позивачем з даного приводу
суду не надано.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем порушено законодавство
при видачі повідомлення про виселення
відповідачів, оскільки заочним
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 17.06.2013 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, треті
особи: ПАТ «Київенерго», Служба у
справах дітей Голосіївської районної
у м. Києві державної адміністрації про
виселення без надання іншого жилого
приміщення задоволено, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення суду залишено без змін.

На даний час рішення суду про
виселення ОСОБА_9, ОСОБА_1 виконано,
постановою державного виконавця від
04.03.2014 року виконавче провадження
закінчено у зв»язку з виконанням
рішення суду.

Також, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
те, що ордер було видано на житлове
приміщення, яке не було вільним і
наймачем якого був ОСОБА_1 по договору
найму житлового приміщення, оскільки
на підтвердження своєї позиції позивач
надав договір від 13 травня 2003 року за
яким власник ПАТ «Київенерго» надав
наймачеві тимчасово для користування
кімнату АДРЕСА_1, термін дії договору
до 31.12.2003 року.

Повідомлення про виселення позивачу
направлено відповідачем від 06 червня
2012 року, яким спростовується
твердження апеляційної скарги про те,
що позивач не отримав від
відповідача повідомлення щодо
відмови від продовження дії договору
та не попередив ОСОБА_1 про звільнення
спірного приміщення.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 17.06.2013 року, яке
набрало чинності, не встановлено
підстав правомірності зайняття ОСОБА_1
спірної жилої площі та проживання в
ній.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :
Судді: