Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/1583/13-ц
Рішення

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Харків

Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Лігус С.Н.,

при секретарі Дяченко А.В.

за участю представника позивача -
адвоката ОСОБА_1

представників відповідача - адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: четверта
Харківська державна нотаріальна
контора про усунення від права на
спадщину за заповітом та визнання
заповіту недійсним та позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права
власності,

встановив:

25 лютого 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, де
просила усунути відповідача ОСОБА_4
від спадкування за заповітом після
своєї матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати
недійсним заповіт, складений 26 квітня
2006 року ОСОБА_6, яким вона заповіла все
своє майно своєму сину - відповідачу
ОСОБА_4 Позивач зазначила, що
відповідач ОСОБА_4 ухилявся від
піклування та турботи за своєю матір'ю,
не надавав їй ніякої допомоги, не
підтримував матеріально. Вказаний
заповіт позивач вважає недійсним, бо
волевиявлення заповідача в момент його
посвідчення не було вільним і не
відповідало його внутрішній волі.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував
проти позову ОСОБА_3 та звернувся до
суду із зустрічним позовом, де просив
суд визнати за ним право власності на 3/8
частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
його матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свої позовні вимоги
обґрунтував тим, що на момент відкриття
спадщини його матері належало на праві
власності 3/8 частини вказаної
квартири:? частина квартири належала
матері на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 26 квітня 1999 року
№29689, 1/8 частина була отримана у
спадщину після смерті його батька
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Співвласниками вказаної квартири
також є його сестра - ОСОБА_8, якій
повинно належати 3/8 частини квартири, а
також син ОСОБА_8 - ОСОБА_5, якому
повинна належати ? частина квартири.
Оскільки ОСОБА_8 утримує у себе
правовстановлюючий документ на
квартиру - свідоцтво про право
власності на житло, відмовляється
надати його для оформлення спадщини в
нотаріальному порядку, він позбавлений
можливості в позасудовому порядку
оформити свої права на вказану частину
квартири.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
проти зустрічного позову заперечували.

Відповідач та його представник проти
позову ОСОБА_3 заперечували, свій позов
підтримали.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився,
був повідомлений про слухання справи
належним чином, ніякий заяв суду не
надав.

Представник третьої особи -
Четвертої Харківської державної
нотаріальної контори просив слухати
справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, письмові докази, суд
вважає, що в позові ОСОБА_3 треба
відмовити. А позов ОСОБА_4 -
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Спірною є квартира АДРЕСА_1, яка
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 26 квітня 1999 року №29689
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_9.(а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч.2 ст. 370 Цивільного
кодексу України у разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно ч.2 ст. 372 Цивільного
кодексу України у разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що спірна квартира була
отримана у власність чотирьох осіб,
частка квартири, що належить ОСОБА_7
складає 1/4. Тому після його смерті
відкрилась спадщина на належну йому ?
частину вказаної квартири. Заповіту
спадкодавець не залишив.

Згідно ст.549 ЦК Української РСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив
в управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно пояснень ОСОБА_8, які ОСОБА_4
визнаються, на момент смерті ОСОБА_7 в
спірній квартирі разом з ним постійно
проживали та були зареєстровані:
ОСОБА_6 та ОСОБА_8, а тому у
відповідності до ст.549 ЦК Української
РСР. спадщину прийняли, бо фактично
вступили в управління та володіння
спадковим майном. Таким чином, ОСОБА_6
та ОСОБА_8 отримали у власність в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_7 по 1/8 частині вказаної квартири.

Згідно свідоцтва про смерть Серія
НОМЕР_2 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. (а.с.6). У відповідності до ч.2 ст. 370,
ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України на
момент її смерті їй належала ? частина
спірної квартири, а також 1/8 частина
квартири в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, що разом становить 3/8
частини. Згідно заповіту, посвідченого
Четвертою Харківською державною
нотаріальною конторою 26 квітня 2006 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1764, а
також згідно листа Четвертої
Харківської державної нотаріальної
контори від 12 лютого 2013 року (а.с.8), а
також листа від 27 травня 2013 року (а.с.46).
належну ОСОБА_6 на праві особистої
власності частину квартири АДРЕСА_1,
остання заповіла сину ОСОБА_4 (а.с.47).
ОСОБА_4 спадщину прийняв, подавши 16
травня 2012 року до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. (а.с.46).
Крім того, до Четвертої Харківської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 , також, звернулася
ОСОБА_3, але у зв'язку з наявністю не
скасованого заповіту на ім'я ОСОБА_4, а
також відсутністю права на обов'язкову
частку у спадщині, їй було відмовлено в
оформленні спадщини. ОСОБА_4 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючого документу на
квартиру.(а.с.8).

Згідно ст.1216 Цивільного Кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 Цивільного Кодексу
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Згідно ст.1223
Цивільного Кодексу України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1269 Цивільного
кодексу України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1257 Цивільного
Кодексу України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_3 не довела суду того,
що волевиявлення заповідача - ОСОБА_6
на момент посвідчення заповіту - 26
квітня 2006 року не було вільним і не
відповідало його волі.

Свідки, яких просила допитати
позивач на підтвердження своїх
позовних вимог, а саме, ОСОБА_13, ОСОБА_14
і ОСОБА_15, ОСОБА_16,дали пояснення в суді,
що спадкодавець ОСОБА_6 хворіла за
життя на гіпертонічну хворобу, про
будь-які психічні захворювання їм не
відомо. Зокрема свідок ОСОБА_15, яка є
родичкою сторін дала пояснення, що у
спадкодавця ОСОБА_6 в період з 1998 року
до 2010 року були інсульти в легкої формі,
вона постійно лікувалася та її
вдавалося «поставити на ноги». А в 2010
році у спадкодавця ОСОБА_6 погіршився
стан здоров'я, вона не вставала з ліжка.

Допитана в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_18, яка у якості
державного нотаріуса Четвертої
Харківської державної нотаріальної
контори 26 квітня 2006 року посвідчила
спірний заповіт, пояснила, що перед
посвідченням заповіту встановила
дієздатність ОСОБА_6, переконалась в
тому, що остання повністю розуміє
значення своїх дій і може ними
керувати, добре орієнтується в
оточуючий обстановці, не виявляє ознак
психічного захворювання.

Також свідок ОСОБА_19 в день
посвідчення заповіту особисто
спілкувався зі спадкодавцем ОСОБА_6, і
також, підтвердив, що остання була
повністю адекватною, нормально
розмовляла, розуміла, що заповіла свою
частину спірної квартири своєму сину -
ОСОБА_4, ніколи не хворіла на психічні
хвороби.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пояснили,
що ОСОБА_6 за півроку до своєї смерті
виходила з квартири, сиділа на лавці
біля будинку, нормально розмовляла,
впізнавала оточуючих людей, про її
хвороби їм не відомо. Свідки ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_15 пояснили суду,
що ОСОБА_6 хворіла за життя на
гіпертонічну хворобу, про будь-які
психічні захворювання їм не відомо.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав вважати, що волевиявлення
ОСОБА_6 під час посвідченні заповіту не
було вільним та не відповідало її
внутрішній волі.

Також не знайшли свого
підтвердження доводи ОСОБА_3 про те, що
ОСОБА_4 ухилявся від надання допомоги
своїй матері. Допитані в судовому
засіданні свідки: ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, та навіть ОСОБА_13, ОСОБА_14 і
ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_4
регулярно відвідував свою матір,
надавав їй матеріальну допомогу, що
ОСОБА_6 ніколи не скаржилась на те, що
ОСОБА_4 ухиляється від надання їй
допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги первісного позову є
недоведеними, а тому суд відмовляє
ОСОБА_3 в задоволенні її позову.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є
спадкоємцем за заповітом після смерті
своєї матері ОСОБА_6, своєчасно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, а тому
спадщину прийняв, але не може отримати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, суд вважає за можливе
зустрічний позов задовольнити та
визнати за ним право власності на 3/8
частини спірної квартири.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 215 ЦПК
України, ст.549 ЦК Української РСР,
ст.ст.16, 370, 372, 1216, 1217, 1223, 1257, 1269
Цивільного Кодексу України ЦК України,
суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа: четверта Харківська державна
нотаріальна контора про усунення від
права на спадщину за заповітом від 26
квітня 2006 року та визнання заповіту
недійсним відмовити.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право
власності на 3/8 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення підлягає оскарженню до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги в
10-денний строк з дня оголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Лігус С.М.