УХВАЛА

25 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

секретар - Щукіна О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши заяву представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики грошових коштів, -

встановив:

18 жовтня 2013 року представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся
до Ворошиловського районного суду м.
Донецька із заявою про скасування
заходів забезпечення позову,
посилаючись на наступні обставини.

13 травня 2010 року Ворошиловським
районним судом м. Донецька було
постановлене заочне рішення про
стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми боргу на
підставі договору позики від 04 липня 2008
року та розписок від 18.07.2009 року та
30.09.2009 року.

В якості забезпечення позову, ухвалою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька, було накладено арешт на майно
ОСОБА_2, а саме житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

25 травня 2010 року Ворошиловським
районним судом м. Донецька було
видано виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суми боргу, але в
наслідок рішення апеляційного суду м.
Донецька від 28 лютого 2012 року виконавчі
листи було змінено та видано нові,
зі зменшеною сумою заборгованості.
Виконавчі листи було адресовано до
Алуштинського МВВС АР Крим, за місцем
реєстрації боржників та
місцезнаходженням майна.

Але на сьогоднішній день виконавчі
листи, з невідомих підстав, не було
пред'явлено до виконання. На підставі
Закону України «Про виконавче
провадження», статті 22, строк дії цих
виконавчих листів вже минув, тому
будь-які дії з стягнення суми боргу за
заочним рішенням Ворошиловського
районного суду є неможливими.

Просив суд зняти арешт з майна -
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні заявник підтримав
вимоги заяви та наполягав на
скасуванні заходів забезпечення
позову.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, повідомлялись судом
належним чином про час та місце
розгляду заяви. Від ОСОБА_3 до суду
надійшла заява про розгляд заяви за
його відсутності. Просив залишити
чинним арешт.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, повідомлявся судом
належним чином про час та місце
розгляду заяви через оголошення в
засобах масової інформації.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши
матеріали по справі, вважає заяву
такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.154 ЦПК України, питання про
скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі. Неявка цих осіб
не перешкоджає розгляду питання про
скасування заходів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть
бути скасовані судом, який розглядає
справу.

Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються
до набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або
після цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

П. 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України №9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», передбачає що,
заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Як встановлено судом, заочним рішенням
суду від 13 травня 2010 року в солідарному
порядку стягнуто з відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 суму боргу за договором
позики грошових коштів в розмірі 475
200 грн., суму боргу за розписками від
18.07.2009 року та від 30.09.2009 року в розмірі
332 640 грн., моральну шкоду в розмірі 2000
грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
30,00 грн., судовий збір у розмірі 1700
грн., а всього 811570 грн. (т.1, а.с.35-37).

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 28 лютого 2012 року
заочне рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 13 травня
2010 року в частині стягнення суми
боргу за договором позики грошових
коштів від 04.07.2008 року та загальної суми
змінено, в частині стягнення
моральної шкоди і судових витрат
скасовано. Зменшено суму за
договором позики грошових коштів від
04.07.2008 року, яка підлягає стягненню з
ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з 475200 грн. до 2909988 грн., і загальну
суму з 811570 грн. до 623628 грн. У задоволенні
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_2
судовий збір по 1609,50 грн. з кожного із
зарахуванням до спеціального фонду
Державного бюджету. Стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
по 107,30 грн. із зарахуванням до
спеціального фонду Державного
бюджету. В іншій частині рішення
залишено без змін (т.1, а.с.141-142).

В процесі розгляду справи за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики грошових коштів, ухвалою
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 27 липня 2009 року в
якості забезпечення виконання
обов'язку відповідачів щодо
повернення заборгованості за
договором позики, було накладено арешт
на будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2
на праві приватної власності (т.1, а.с.15).

Відповідно до загальних засад
цивільного судочинства, суд здійснює
контроль за виконанням рішень суду.

Підставою для можливого скасування
ухвали суду про забезпечення позову
від 27 липня 2009 року, є виконання
заочного рішення Ворошиловського
районного суду від 13 травня 2010 року
та рішення апеляційного суду
Донецької області від 28 лютого 2012 року.
Однак, в матеріалах цивільної справи
№2-3122/09 відсутні докази на
підтвердження того, що вказані рішення
були виконані відповідачами.

У випадку скасування ухвали
Ворошиловського районного суду м.
Донецька про забезпечення позову від 27
липня 2009 року, це призведе до
неможливості виконання заочного
рішення Ворошиловського районного
суду від 13.05.2010 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 28.02.2013 року, що порушить права
позивача на отримання присуджених на
підставі рішень судів коштів, в т.ч. і за
рахунок можливого звернення стягнення
на арештований житловий будинок.

Крім того, ухвалою Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 30 липня
2013 року було задоволено заяву ОСОБА_3
про поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого документу
до виконання і поновлено пропущений
строк для пред'явлення до виконання
виконавчого листа від 11.05.2012 року у
справі №2-3122/09.

Враховуючи, що на теперішній час не
відпали підстави забезпечення
позову, суд вважає необхідним заяву
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову, залишити без
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 154 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
грошових коштів - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька
О.С.Алтухова