ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"16" січня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цимбал І.К.

при секретарі - Пархоменко А.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
Київська міська рада, Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (КМДА), про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького
районного суду міста Києва з позовом до
відповідачів, де є треті особи, про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії, мотивуючи
свої вимоги тим, що 11.04.2009 року між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1,
проте позивач не може вільно та
безперешкодно потрапити на територію
останньої, в зв'язку з тим, що
відповідачі самовільно встановили
металеву огорожу та закрили її на
замок. Також, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
визнають право власності позивача на
земельну ділянку, тому останній
змушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та надав рішення суду від 14.05.2013
року, та рішення Апеляційного суду м.
Києва від 24.09.2013 року, які набрали
законної сили, на підтвердження того,
що позивач, відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2009 року, був зареєстрований
суб'єктом права власності на земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та
фотокартки з місця встановленої
огорожі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи судом повідомлені належним
чином /19, 25/, клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило, а
тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
проводити розгляд справи у відсутність
відповідачів та ухвалити по справі
заочне рішення за згодою позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

11.04.2009 року між позивачем та
ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки, яка
розташована по АДРЕСА_1, кадастровий
номер земельної ділянки :90:033:0071.

Дана обставина не підлягає
доказуванню, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, оскільки встановлена судовим
рішенням, яке набрало законної сили
/а.с.29-37/.

17.08.2009 року позивач був зареєстрований
суб'єктом права власності в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку за
№ 10-7-08928 та № 10-7-08929, про що Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) було вчинено відповідну
відмітки на державних актах на право
власності на земельні ділянки, які були
видані на підставі рішень Київської
міської ради.

Відповідно до ст. 125 ЗК України,
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно з вимогами пункту 2, 6 ст. 126
ЗК України, право власності на земельну
ділянку, набуту у власність із земель
приватної власності без зміни її меж,
цільового призначення, посвідчується
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою.

При набутті права власності на
земельну ділянку на підставі
документів, визначених частиною другою
цієї статті, державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
відчужується, долучається до
документа, на підставі якого відбувся
перехід права власності на земельну
ділянку, в кожному такому випадку
відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності
на земельну ділянку нотаріус, який
посвідчує (видає) документ, та орган,
який здійснює державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обмежень,
роблять відмітку про відчуження
земельної ділянки із зазначенням
документа, на підставі якого відбулося
відчуження.

Орган, який здійснює реєстрацію
прав на нерухоме майно та їх обмежень,
робить відмітку про реєстрацію прав на
земельну ділянку на підставі документа
про її відчуження, складеного та
посвідченого в порядку, встановленому
законом, протягом 14 календарних днів з
дня подання до цього органу
зазначеного документа.

На даний час позивач не може
вільно та безперешкодно потрапити на
територію моєї земельної ділянки, в
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
самовільно встановили металеву
огорожу та закрили її на замок /а.с. 27-28/.

Також, відповідачі не визнають
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га, цільове призначення для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована на
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки :90:033:0071, що
підтверджується поданням позову до
позивача, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та визнання
права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України, право
власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку) набувається
і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Оцінюючи належність та допустимість
доказів окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню,
оскільки відповідачі своїми діями
порушують право власності позивача на
земельну ділянку, не визнаючи його
право власності на останню, чинять
перешкоди позивачу у користуванні
належним йому майном.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10-14, 60, 61,79, 88, 209, 212-218,
224-228 ЦПК України, ст. 328, 373, 386, 391, 392 ЦК
України, 125, 126 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку площею 0,1000 га,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована на АДРЕСА_1, кадастровий
номер земельної ділянки :90:033:0071;

Зобов'язати ОСОБА_3 протягом п'яти
днів з дня набрання рішенням суду
законної сили знести самовільно
встановлену огорожу, яка знаходиться
на території та межі земельних ділянок
за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1;

Зобов'язати ОСОБА_4 протягом п'яти
днів з дня набрання рішенням суду
законної сили знести самовільно
встановлену огорожу, яка знаходиться
на території та межі земельних ділянок
за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4,
проживає за адресою: АДРЕСА_3, на
користь ОСОБА_2, проживає за адресою:
АДРЕСА_4, судові витрати у розмірі 3441
/три тисячі чотириста сорок одна/
грн. 00 коп. та 114 /сто чотирнадцять/ грн. 70
коп., а всього 3555 /три тисячі п'ятсот
п'ятдесят п'ять/ грн. 70 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
м. Києва через Дарницький районний суд
м. Києва протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: