Справа №592/8561/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Князєв В. Б.Номер
провадження 22-ц/788/205/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 24
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецмонтажпроект»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 13 грудня 2013 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецмонтажпроект» до ОСОБА_3, третя
особа: Управління інфраструктури міста
Сумської міської ради,

про стягнення заборгованості за
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території

В С Т А Н О В
И Л А:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 13 грудня 2013 року в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецмонтажпроект» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Спецмонтажпроект» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, по суті позовних вимог.

При цьому зазначає, судом першої
інстанції до спірних правовідносин
помилково застосовано строк позовної
давності, оскільки у січні 2008 року та у
квітні 2010 року відповідач сплатив
кошти у сумі - 713,61 грн. та 76,28 грн., що є
перериванням строку позовної
давності, а надана довідка про
заборгованість є належним доказом у
справі. Також не погоджується з
висновком суду про те, що ТОВ
«Спецмонтажпроект» не є виконавцем
послуг з 22 вересня 2008 року по будинку
відповідача. Крім того, вважає
безпідставними доводи відповідача
щодо нелегітимності надання послуг
позивачем, оскільки рішенням
виконавчого комітету СМР від 25 жовтня
2005 року №570 ТОВ «Спецмонтажпроект»
визначено виконавцем послуг по
обслуговуванню жилового фонду до
якого, зокрема входить і будинок , у
якому мешкає ОСОБА_3 Дійсно, договір №61
розірваний в односторонньому порядку з
22 вересня 2008 року, але у період з 22
вересня 2008 року по 23 вересня 2010 року не
було визначено іншого виконавця
послуг, крім позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ТОВ «Спецмонтажпроект»
Чередниченко С.О., який апеляційну
скаргу підтримує з мотивів у ній
викладених, пояснення ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_5, представника
третьої особи Управління
інфраструктури міста Ювченко Г.І., які
проти скарги заперечують, вивчивши
матеріали справи, перевіривши рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Відмовляючи ТОВ «Спецмонтажпроект» в
задоволенні його позову, суд першої
інстанції виходив з того, що з 22 вересня
2008 року в односторонньому порядку був
розірваний договір № 61 від 04 жовтня 2006
року про надання комунального
замовлення на послуги з утримання
будинків, споруд, при будинкових
територій, укладений між Управлінням
житлової політики, комунального
господарства та благоустрою Сумської
міської ради та ТОВ
«Спецмонтажпроект», а тому, відсутні
підстави для стягнення заборгованості.
За інший період, який передував моменту
розірвання договору, суд першої
інстанції вважав, що позивачем
пропущений строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам, ґрунтуються на законі.

Згідно з вимогами ст. ст. 20, 21, 22 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» позивач зобов'язаний
забезпечувати своєчасну та відповідну
якість наданих комунальних послуг, а
відповідач, як споживач таких послуг,
зобов'язаний оплачувати комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Як зазначено в п. 17 Правил користування
приміщеннями будинків і прибудинкових
територій, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 08
жовтня 1992 року, платежі за комунальні
та інші послуги власниками квартир,
наймачами і орендарями вносяться
щомісяця не пізніше 10 числа наступного
місяця, якщо договором не встановлені
інші. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями
власники приватизованого житла в
багатоквартирних будинках (до них
належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних квартирах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.

Так, ст. 68 ЖК України передбачає
обов'язок наймача своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

Плата за комунальні послуги береться
за затвердженими в установленому
порядку тарифами, як це передбачає ст. 67
ЖК України.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ
«Спецмонтажпроект» просило стягнути з
відповідача заборгованість з
утримання будинку, споруд та при
будинкових територій за період з 01
грудня 2004 року по 01 жовтня 2010 року у
сумі 1016 грн. 71 коп., обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що протягом зазначеного
періоду він надавав послуги
відповідачеві, але останній не
виконував обов'язки по їх оплаті.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3 проживає за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою житлово-експлуатаційної
організації (а. с. 7).

На підставі договору №61 від 04 жовтня 2006
року, укладеного між ТОВ
«Спецмонтажпроект» та Управлінням
житлової політики, комунального
господарства та благоустрою Сумської
міської ради про надання комунального
замовлення на послуги з утримання
будинків, споруд та прибудинкової
території, будинок, в якому мешкає
відповідач ОСОБА_3, знаходився на
обслуговуванні позивача. Термін дії
договору встановлений з 04 жовтня 2006
року по 04 жовтня 2010 року (а. с. 15-17).

Плата за послуги з утримання будинку і
прибудинкової території з 01 листопада
2006 року нараховувалась відповідно до
рішення Виконкому Сумської міськради
від 31 жовтня 2006 року № 580 «Про
затвердження тарифів на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для
балансоутримувачів та виконавців
послуг з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій житлового
фонду, що перебуває у комунальній
власності» та рішення Виконкому
Сумської міськради від 29 травня 2007 року
№ 272 «Про внесення змін до додатку 13
рішення виконавчого комітету від 31
жовтня 2006 року № 580…» (а. с. 10-14).

Відповідно до п.2.2.5, 2.2.6 Договору від 04
жовтня 2006 року про надання
комунального замовлення на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкової території Управління
житлово-комунального господарства
зобов'язується проводити перевірку
якості та обсягів робіт, розгляд заяв
та скарг споживачів шляхом планових та
позапланових перевірок
санітарно-технічного стану будинків та
прибудинкових територій, із залученням
представників «Виконавця»; оцінювати
якість та терміни виконання доручених
робіт відповідно до рішення виконкому
Сум якої міської ради від 05.10.2004 року №
681 «Про порядок визначення загального
показника якості робіт (послуг) по
утриманню житлових будинків і
прибудинкових територій. Підсумки
оформляти двосторонніми актами
перевірки, один примірник якого
протягом доби передавати «Виконавцю».

Відповідно до п.3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Договору
Управління має право контролювати
якість, повноту й надійність виконання
робіт; надавати приписи «Виконавцю» на
усунення недоліків, виявлених в
процесі контролю виконання
комунального замовлення; достроково
розірвати договір з «Виконавцем» у
разі невиконання або неодноразового
неякісного виконання робіт, зазначених
в договорі, обґрунтувавши причини його
розриву і попередивши про це
«Виконавця» не пізніше, ніж за два
місяці.

Позивач допускав порушення та
невиконання умов укладеного договору,
які полягали у не проведенні
перерахунку мешканцям будинків коштів
за ненадані комунальні послуги у 2007
році, не виконав письмову вимогу від
18.06.2008 року про проведення перерахунку
плати мешканцям будинків (а.с.173).

Підтвердженням зазначеним обставинам
є складені акти третьої особи від 02
липня 2008 року та від 07 липня 2008 року про
встановлення факту невжиття ТОВ
«Спецмонтажпроект» заходів по
усуненню виявлених порушень норм та
вимог чинного законодавства України у
сфері надання житлово-комунальних
послуг та умов договору №61 на надання
комунального замовлення на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 04 жовтня
2006 року.

10 липня 2008 року позивачем отримано від
Управління житлової політики,
комунального господарства та
благоустрою Сумської міської ради
вимогу у формі листа-повідомлення за №
537 про розірвання в односторонньому
порядку договору № 61 від 04 жовтня 2006
року у зв'язку з невиконанням ТОВ
«Спецмонтажпроект» договірних
зобов'язань, вимог рішення виконкому
Сумської міської ради № 485 від 04
вересня 2006 року відносно перерахунку
коштів оплати мешканцям будинків за
надані послуги в 2007 році.

19 вересня 2008 року позивач отримав від
Управління житлової політики,
комунального господарства та
благоустрою Сумської міської ради лист
за №796 про перенесення дати розірвання
договору № 61 від 04 жовтня 2006 року на 22
вересня 2008 року.

22 вересня 2008 року договір комунального
замовлення був розірваний в
односторонньому порядку з ініціативи
Управління.

Згідно ч.2, 3 ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. У разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Тобто, з 22 вересня 2008 року припинились
зобов'язання за договором і позивач не
мав права надавати послуги з утримання
будинків, споруд та при будинкових
територій, в тому числі і
відповідачеві. Також припинились
зобов'язання, передбачені розділом 4
Договору щодо фінансового
забезпечення договору, відповідно до
якого фінансове забезпечення
«Виконавця» при виконання
комунального замовлення з утримання
житлових будинків і прибудинкових
територій здійснюється на договірній
основі зі «Споживачами» цих послуг,
орендарями та власниками нежитлових
приміщень у житлових будинках.

У судовому порядку договір про надання
комунального замовлення на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкової території, не
розривався.

ТОВ "Спецмонтажпроект" зверталося до
Ковпаківського районного суду м. Суми з
позовом до Виконавчого комітету
Сумської міської ради, Управління
житлової політики, комунального
господарства та благоустрою Сумської
міської ради, в якому після змін та
доповнень до позову просило:

1) визнати протиправними та нечинними
вимогу у формі листа за № 479 від 18.06.2008р.
про усунення недоліків при виконанні
комунального замовлення на послуги з
утримання споруд та прибудинкової
території, лист-повідомлення № 537 від 08
липня 2008 року про розірвання в
односторонньому порядку договору №61
від 04 жовтня 2006 року та листа № 796 від 09
вересня 2008 року про перенесення дати
розірвання договору № 61 від 04 жовтня 2006
року; 2) визнати протиправним та
нечинним рішення Виконкому Сумської
міської ради № 385 від 12 серпня 2008 року
«Про проведення конкурсу по відбору
підприємств з утримання будинків,
споруд і прибудинкових територій
комунальної власності територіальної
громади м.Суми» в частині положень, що
стосуються ТОВ "Спецмонтажпроект"; 3)
зобов'язати Виконком Сумської міської
ради внести доповнення в додаток до
рішення виконкому № 458 від 01 вересня 2009
року «Про внесення змін та доповнень до
рішення виконкому № 570 від 25 жовтня 2005
року «Про визначення
балансоутримувачів, виконавців послуг
з утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій житлового
фонду, що перебуває у комунальній
власності територіальної громади м.
Суми» шляхом включення ТОВ
"Спецмонтажпроект" в перелік
виконавців послуг з утримання будинків
і територій в межах території
обслуговування, відповідно до рішення
виконкому № 570 від 25 жовтня 2005 року; 4)
зобов'язати Управління житлової
політики, комунального господарства та
благоустрою Сумської міської ради
визнати чинним до 04 жовтня 2010 року
договір № 61 від 04 жовтня 2006 року

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 20.06.2011 р. зазначений
позов задоволено частково. Визнано
чинним до 04 жовтня 2010 року договір № 61
від 04 жовтня 2006 року про надання
комунального замовлення на послуги з
утримання будинків і споруд,
прибудинкової території, укладений між
ТОВ "Спецмонтажпроект" та Управлінням
житлової політики, комунального
господарства та благоустрою Сумської
міської ради. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року скасована постанова
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 20.06.2011 в частині задоволених
позовних вимог та в цій частині
ухвалена постанова про відмову у
задоволенні позовних вимог. З
постанови апеляційного суду
вбачається, що позивачем допущено
порушення умов підпункту 2.3.2. п. 2.3.
договору № 61 від 04 жовтня 2006 року, а
саме: обов'язок ТОВ «Спецмонтажпроект»
виконувати комунальне замовлення з
утримання житлових будинків і
прибудинникових територій в межах
тарифу, відповідно до рішення
виконкому Сумської міської ради № 485
від 04 вересня 2006 року «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків, споруд і прибудинкової
території» ( а.с. 57-63).

Предявлення позову до суду не надавало
прав позивачеві залишатися стороною
Договору, який був розірваний в
односторонньому порядку.

Як свідчать матеріали справи, останній
безпідставно продовжував надавати
послуги, не реагував на неодноразові
вимоги Управління житлової політики,
комунального господарства та
благоустрою припинити надання послуг,
передати документацію, яка ведеться
паспортистами, житлові будинки, що
знаходились на обслуговуванні у ТОВ
«Спецмонтажпроект». Безрезультатними
виявились і звернення до
правоохоронних органів, до прокурора м.
Суми, копії яких надані апеляційному
суду та долучені до справи.

З пояснень у судовому засіданні
представника третьої особи, з наданих
документів вбачається, що після
розірвання договору з позивачем, 13
листопада 2008 року Управлінням був
проведений конкурс, який затверджений
рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради № 677 від 02 грудня
2008 року «Про затвердження результатів
конкурсу по відбору підприємства з
надання послуг по утримання житлових
будинків, споруд і при будинкових
територій, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Суми» та з 05 грудня 2012 року з
ТОВ «Керуюча компанія» Коменерго Суми»
укладений договір на надання
комунального замовлення на послуги з
утримання житлових будинків, споруд і
прибудинкових територій № 178/1.Однак,
ТОВ «Спецмонтажпроект» не передавав
новому надавачу послуг комунальне
майно, автотранспорт, основні засоби,
що передавалися управлінням майна
комунальної власності Сумської
міської ради для функцій підприємств з
утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій. Також ТОВ
«Спецмонтажпроект» не було передано
ТОВ «Керуюча компанія» Коменерго Суми»
технічну документацію житлових
будинків та картотеку жителів
будинків. У;правлінням та ТОВ «Керуюча
компанія» Коменерго Суми» було вжито
достатньо заходів для можливості
надання новим підприємством якісних та
безперебійних послуг, про що свідчать
наступні звернення:

-№ 447/12.01-06 від 17.03.10 прокурору м. Суми
щодо надання послуг ТОВ
«Спецмонтажпроект» поза межами
правового поля;

-№ 173 від 30.01.09 начальнику
Ковпаківського та Зарічного ВМ УМВС
України в Сумській області, щодо
прийому документації на реєстрацію
громадян тільки від ТОВ «Керуюча
компанія» Коменерго Суми»;

-№ 190 від 02.02.09 начальнику СМРВЕ ВАТ
«Сумиоблєнерго» щодо приведення
договорів у відповідність з
урахуванням нового надавача послуг;

-№ 150 від 27.01.09 директору ПП «Лекон» щодо
направлення платежів на рахунок ТОВ
«Керуюча компанія» Коменерго Суми»;

-№ 931/01-09 21.08.09 керівнику ТОВ
«Спецмонажпроект» щодо передачі
документації;

-№ 226 від 11.02.09 службова записка
міському голові щодо передачі
житлового фонду ТОВ «Керуюча компанія»
Коменерго Суми», які надані
апеляційному суду.

Вищезазначені порушення з боку
посадових осіб ТОВ «Спецмонтажпроект»
спричинили соціальну напругу та
порушення прав громадян на якісні та
безперебійні послуги.

На підтвердження надання послуг
позивач надав акти виконаних робіт.
Але навіть їх наявність за умови
припинення договірних відносин не
слугує підставою для задоволення
заявлених позовних вимог.

Крім того, позивачем надані припис,
рішення міської ради, чисельні
звернення до нього з боку Управління
житлової політики, комунального
господарства і благоустрою, з яких
вбачається покладення на ТОВ
«Спецмонтажпроект» обов'язку по
виконанню Договору на надання
комунального замовлення у період
після розірвання договору (а.с.210-227). Але
як пояснила у судовому засіданні
представник третьої особи - Управління
інфраструктури Сумської міської ради
такі дії Управління були вимушеними,
оскільки, позивач, діючи поза межами
правового поля, утримував у себе
житловий фонд, документацію, а інший,
визначений у законний спосіб надавач
послуг, у зв'язку з неправомірними
діями ТОВ «Спецмонтажпроект» не міг
забезпечувати належним чином потреби
населення щодо отримання відповідних
довідок, послуг, субсидій.

Як вбачається з розрахунку, наданого
позивачем, відповідач має
заборгованість по оплаті послуг з
утриманню житлового будинку та
прибудинкової території за період з 01
грудня 2004 року по 01 жовтня 2010 року в
сумі 1 016 грн. 71 коп. (а.с. 8, 9).

Щодо заборгованості, яка утворилась
після 22 вересня 2009 року, вона не
підлягає стягненню, оскільки 22 вересня
2009 року розірваний договір, про що
йдеться вище.

А щодо стягнення заборгованості, яка
утворилась станом на 22 вересня 2009 року,
то суд першої інстанції вірно вважав,
що пропущений строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За ст. 264 ЦК України перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.
Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Під час розгляду справи відповідач
клопотався перед судом про
застосування строків позовної
давності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач вперше звертався до суд з
приводу стягнення заборгованості 24
жовтня 2011 року, подаючи заяву про
видачу судового наказу. Але ці дії
вчинені поза межами трирічного строку,
оскільки останній платіж відповідачем
був сплачений у січні 2008 року. Із січня
2008 року і до 22 вересня 2009 року - до
моменту розірвання договору - кошти на
погашення заборгованості відповідачем
не сплачувались (а.с.8-9).

До суду із позовом, що наразі
розглядається, позивач звернувся
після скасування судового наказу у
серпні 2013 року.

З довідки-розрахунку вбачається, що,
починаючи з грудня 2004 року
відповідачем кошти за надані послуги
майже не сплачувались, а на погашення
заборгованості, що утворилася, у січні
2008 року він сплатила 713 грн. 61 коп., після
цього не вчиняв дій, які б свідчили про
на визнання ним боргу. Сплату
відповідачем частково у період після
розірвання договору (у лютому 2010 р. - 38
грн. 02 коп., у квітні 2010 р. - 76 грн. 28 коп., у
червні 2010 року - 38 грн. 01 коп., у липні 2010
р. - 38 грн. 47 коп., у серпні 2010 р. - 38 грн. 87
коп., у вересні 2010 року - 38 грн. 03 коп., у
жовтні 2010 року - 36,46 грн. при місячних
нарахуваннях близько 39 грн.), суд
першої інстанції вірно вважав, що
відбувалося погашення поточних
місячних нарахувань, сплату зазначених
сум не можливо розцінювати як визнання
ним боргу, оскільки достовірних
доказів на підтвердження саме цієї
обставини позивачем суду не надано.
Крім того, кошти, сплачені після
розірвання договору, не свідчать про
виконання умов не існуючого договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Позивачем не
доведена обґрунтованість заявлених
ним позовних вимог.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецмонтажпроект»

відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 13 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий -

Судді -