АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2398/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія: договірні
Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів -
Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю
секретаря - Варюшечивої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною

скаргою Єрьоміної Ольги Юріївни -
представника Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 12 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика», Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Харківській області, ОСОБА_3, за участю
третьої особи - ОСОБА_4, про визнання
зобов'язання припиненим, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а
н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
у суд із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» (далі - ПАТ «Банк «Таврика»),
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, за участю третьої особи -
ОСОБА_4, про визнання зобов'язання
припиненим, зобов'язання вчинити певні
дії.

На обґрунтування вказала, що 18 грудня
2007 року укладено договір № 62/07-ВФЛ, за
умовами якого Акціонерний банк
«Таврика», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Таврика», надав кредит на
загальну суму 50 000 доларів США 00 центів
та відкличну невідновлювану кредитну
лінію з лімітом в сумі 10 000 доларів США 00
центів строком до 18 грудня 2012 року на
споживчі потреби зі сплатою 15,5% річних.

В цей же день з метою забезпечення
зобов'язань за кредитним договором
укладено договір іпотеки, за умовами
якого в іпотеку передана квартира
АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 18 липня 2011
року з неї стягнуто на користь ПАТ
«Банк «Таврика» заборгованість за
кредитним договором № 62/07-ВФЛ від 18
грудня 2007 року в загальному розмірі 62 545
доларів США 71 цент, що еквівалентно 497 432
грн. 30 коп., а також 1 820 грн. 00 коп.
судових витрат.

Разом з тим, 12 листопада 2013 року
укладено договір, за яким вона
отримала право вимоги, що належало
ОСОБА_4 на підставі договору № 17386 від 18
січня 2012 року про відкриття та
обслуговування карткового рахунку в
національній валюті України для
зарахування та виплати пенсій та
грошової допомоги на суму 520 000 грн. 00
коп.

На підставі постанови Правління
Національного банку України від 20
березня 2013 р. № 97 у ПАТ «Банк «Таврика»
відкликано банківську ліцензію та
відкрито процедуру ліквідації.

Посилаючись на поєднання в одній
особі боржника та кредитора, просила
визнати припиненими з 12 листопада 2013
року зобов'язання фізичної особи
ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Таврика» за
договорами кредиту № 62/07-ВФЛ, іпотеки
від 18 грудня 2007 року та додаткових угод
до них, а у ПАТ «Банк «Таврика» -
відсутнім права на стягнення з
фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості
в загальному розмірі 499 252 грн. 30 коп. та
права на квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у Харківській
області внести до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відомості про зняття заборони на
відчуження предмета іпотеки.

В уточнених вимогах, пред'явлених
також до ОСОБА_3, вказала, що останній
повинен був виступити посередником у
перемовинах з банком щодо юридичного
оформлення припинення зобов'язань
сторін у строк не більше одного місяця
з моменту підписання договору про
відступлення права вимоги. Вона надала
йому оригінали необхідних документів.
Однак після сплину строку виконання
зобов'язань ОСОБА_3 отримані документи
не повернув.

Посилаючись на вказані обставини,
просила також зобов'язати відповідача
повернути їй оригінали документів щодо
правовідносин ОСОБА_2 з ПАТ «Банк
«Таврика», у тому числі оригінал
договору про відступлення права
вимоги, укладений 12 листопада 2013 року з
ОСОБА_4

ПАТ «Банк «Таврика» в особі свого
представника позов не визнав,
посилаючись на його безпідставність.

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Харківській
області позов не визнала в частині
зобов'язання внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
відомості про зняття заборони на
відчуження предмета іпотеки,
посилаючись на відсутність таких
повноважень.

ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на
те, що оригінали документів щодо
правовідносин ОСОБА_2 з ПАТ «Банк
«Таврика» позивачці були повернуті на
початку року.

Третя особа ОСОБА_4 з позовом
погодилась, посилаючись на дійсність
угоди про відступлення права вимоги,
укладеної з ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду
м. Харкова від 12 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Постановлено визнати припиненими з 12
листопада 2013 року зобов'язання
фізичної особи ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк
«Таврика» за договорами кредиту №
62/07-ВФЛ, іпотеки від 18 грудня 2007 року та
додаткових угод до них, а у ПАТ «Банк
«Таврика» - відсутнім права на
стягнення з фізичної особи ОСОБА_2
заборгованості в загальному розмірі 499
252 грн. 30 коп. та права на квартиру
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Єрьоміна О.Ю. -
представник ПАТ «Банк «Таврика»,
посилаючись на порушення норм
процесуального, матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в позові. Зокрема, зазначає, що
рішення ухвалено без з'ясування
обставин щодо ліквідаційної процедури,
Закон України від 23 лютого 2012 року №
4452-У1 «Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», який набрав чинності з
21 вересня 2012 року, має пріоритет перед
іншими законами при ліквідації банків,
судом не застосовано.

В поясненнях на апеляційну скаргу
реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Харківській
області просить залишити без змін
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову
щодо зобов'язати внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
відомості про зняття заборони на
відчуження предмета іпотеки.

В заяві ОСОБА_3 просить залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка, третя особа рішення суду
першої інстанції не оскаржили, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Підстави припинення зобов'язань
врегульовані главою 50 ЦК України.

Так, згідно вимог статті 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Особливості припинення зобов'язань за
договорами купівлі-продажу цінних
паперів, укладених на фондовій біржі,
встановлюються законодавством.

Зобов'язання припиняється
поєднанням боржника і кредитора в
одній особі (стаття 606 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що
постановою Правління Національного
банку України від 20 березня 2013 р. № 97
відкликано банківську ліцензію та
відкрито процедуру ліквідації ПАТ
«Банк «Таврика» з 21 березня 2013 року.

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 18 липня 2011
року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ
«Банк «Таврика» заборгованість за
кредитним договором № 62/07-ВФЛ від 18
грудня 2007 року в загальному розмірі 62 545
доларів США 71 цент, що еквівалентно 497 432
грн. 30 коп., а також 1 820 грн. 00 коп.
судових витрат.

12 листопада 2013 року укладено договір,
за яким ОСОБА_2 отримала право вимоги,
що належало ОСОБА_4 на підставі
договору № 17386 від 18 січня 2012 року про
відкриття та обслуговування
карткового рахунку в національній
валюті України для зарахування,
виплати пенсій та грошової допомоги на
суму 520 000 грн. 00 коп. (а. с. 11-13, 51-58).

Таким чином, на підставі укладеного
договору про відступлення права вимоги
позивачка стала кредитором ПАТ «Банк
«Таврика» на загальну суму 520 000 грн. 00
коп. Одночасно вона є боржником цього
банку за кредитним договором № 62/07-ВФЛ.

При цьому, сума, визначена договором
про відступлення права вимоги,
перевищує розмір заборгованості
ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Таврика»,
визначеної вказаним заочним рішенням
суду.

Оскільки в правовідносинах, що
виникли між сторонами, відбулося
поєднання боржника - ОСОБА_2 і кредитора
ПАТ «Банк «Таврика» в грошовому
зобов'язанні від 12 листопада 2013 року,
укладеного позивачкою з ОСОБА_4, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про визнання
припиненим з 12 листопада 2013 року
зобов'язання фізичної особи ОСОБА_2
перед ПАТ «Банк «Таврика» за
договорами кредиту № 62/07-ВФЛ, іпотеки
від 18 грудня 2007 року та додаткових угод
до них, а у ПАТ «Банк «Таврика» -
відсутнім права на стягнення з
фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості
в загальному розмірі 499 252 грн. 30 коп. та
права на квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про
фактичне зарахування зустрічних
однорідних вимог є безпідставними.

З підстав, передбачених статтею 601 ЦК
України, якою закріплено правило
припинення зобов'язання зарахуванням,
позов не було пред'явлено. Обставини,
якими позивачка обґрунтовує свої
вимоги, стосуються припинення
зобов'язання поєднанням боржника і
кредитора в одній особі. Підстави
позову відповідно до вимог статей 31, 214
ЦПК України суд не може змінити за
власною ініціативою.

Законодавство не ототожнює поняття
«правочин» та «зобов'язання», зокрема,
один правочин може містити в собі
декілька зобов'язань. В розумінні ст. 606
ЦК України припиняється саме
зобов'язання, а не правочин, внаслідок
поєднання боржника і кредитора в одній
особі.

Між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Таврика»
укладені правочини, в яких є одні і ті ж
зобов'язання один щодо одного, а саме -
грошові зобов'язання, які підлягають
припиненню у зв'язку з поєднанням в
цьому зобов'язанні боржника і
кредитора в одній особі.

Посилання на те, що Законом України
від 23 лютого 2012 року № 4452-У1 «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» виключається можливість
задоволення вимог окремого кредитора
позачергово, зокрема, шляхом
проведення зарахування вимог не можуть
бути прийняті до уваги.

Відповідно до статей 91, 93, 96 Закону
України від 7 грудня 2000 року № 2121-Ш (з
наступними змінами» «Про банки і
банківську діяльність» у процесі
ліквідаційної процедури банку
визначається заборгованість кожному
кредитору банку та встановлюється
черговість і порядок погашення вимог
кредиторів.

Як пояснив представник ПАТ «Банк
«Таврика» в суді апеляційної
інстанції, вимоги третьої особи
включені до четвертої черги. Вимог
до банку про зміну черговості ОСОБА_2
заявлено не було.

В іншій частині рішення не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Єрьоміної Ольги
Юріївни - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 12 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді