У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 01 жовтня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2 в інтересах малолітньої
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» про визнання іпотечного
договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 25 вересня
2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідачу було надано кредитні
кошти у сумі 85 000 дол. США зі сплатою 11.04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та з кінцевим строком
повернення до 25 вересня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 27
вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_4,
ОСОБА_2 було укладено іпотечний
договір, згідно з яким останні
передали, а банківська установа
прийняла в іпотеку житловий будинок
загальною площею 147,20 кв. м та земельну
ділянку площею 888 кв. м, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, які на праві
власності належать відповідачам.

Позивач зазначав, що у зв'язку із
належним виконанням ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором, у останнього утворилась
заборгованість у сумі 199 714,41 дол. США, в
рахунок погашення якої позивач просив
звернути стягнення на вищезазначене
нерухоме майно шляхом їх продажу
банківською установою з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу з іншим
особою-покупцем, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки та виселити
відповідачів та їх малолітню дитину з
вказаного жилого приміщення.

У червні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в
інтересах малолітньої ОСОБА_3
звернулись до суду із зустрічним
позовом, в якому просили суд визнати
недійсним іпотечний договір від 27
вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Прилуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 12522.

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду від 10 липня 2013 року у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3
задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір
від 27 вересня 2007 року про передачу
належних на праві власності ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 житлового будинку загальною
площею 147,2 кв. м, та земельної ділянки
площею 888 кв. м, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 01 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким у
первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ «Приватбанк» у
загальній сумі 199 714,41 доларів США за
кредитним договором № CNPRGA000000008 від 25
вересня 2007 року звернуто стягнення на
житловий будинок загальною площею 147,2
кв. м, жилою площею 94,1 кв. м та земельну
ділянку площею 888 кв. м, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу їх ПАТ
КБ «Приватбанк», з укладанням з іншою
особою договору купівлі-продажу, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки з
встановленням початкової ціни продажу
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна на
час укладення договору
купівлі-продажу. Виселено ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вищезазначеного
житлового будинку.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах
малолітньої ОСОБА_3 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_3, порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Разом з тим, заявник подала касаційну
скаргу з пропуском строку на касаційне
оскарження, встановленого чинним
законодавством, проте у касаційній
скарзі нею порушено клопотання про
поновлення цього строку з посиланням
на те, що строк пропущено з поважних
причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у
разі пропущення строку на касаційне
оскарження, з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала касаційну
скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать
про поважність причин пропуску
процесуального строку на касаційне
оскарження.

За таких обставин клопотання про
поновлення строку на касаційне
оскарження ухвали апеляційного суду
слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного
провадження у справі слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
доданих до неї судових рішень не дають
підстав для висновку, що апеляційним
судом при розгляді справи допущено
неправильне застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_3, строк на касаційне
оскарження рішення Чернігівської
області від 01 жовтня 2013 року.

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_3, у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2 в інтересах малолітньої
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» про визнання іпотечного
договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
ОСОБА_1