Справа №
Провадження № 2/522/2842/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Єршової Л.С.

при секретарі - Громові А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Одеської міської ради, про
визнання права власності за
набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до Одеської міської ради, про визнання
права власності за набувальною
давністю за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/10
частині квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 100,7 кв.м., житловою площею 69,2
кв.м., яка в цілому складається з
чотирьох кімнат площею 16,7 кв.м., 19,7 кв.м.,
18,2 кв.м., 14,6 кв.м.; кухні площею 8,8 кв.м.;
ванної кімнати площею 2,9 кв.м.; туалету
площею 1,6 кв.м.; коридору площею 6,1 кв.м.
та 7,2 кв.м.; кладовок площею 1,5 кв.м., 1,4
кв.м., 1,4 кв.м.; балкону площею 0,6 кв.м.; а
також, про роз'яснення порядку
виконання рішення суду, відповідно до
якого воно є підставою для реєстрації
за ними права власності.

Позивачі обґрунтували свої вимоги тим,
що вони є співвласниками 4/5 частин
АДРЕСА_1, інша 1/5 частина зазначеної
квартири зареєстрована за ОСОБА_4,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 була
рідною сестрою прадіда позивача ОСОБА_1
з боку батька. Після смерті ОСОБА_4
ніхто не вступив в права спадкування на
її майно, оскільки за діючим на той час
законодавством у неї не було родичів,
які б входили до кола спадкоємців за
законом, а заповіту ОСОБА_4 не залишила.
Після смерті ОСОБА_4 на протязі понад 19
років позивачі відкрито мешкають та
користуються квартирою, жодних
претензій до них, як з боку державних чи
комунальних органів або ж з боку
фізичних осіб, висловлено не було. В 2013
році ОСОБА_2 звернулася до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу з питання видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_4 У відповідь на цю заяву
їй було роз'яснено щодо неможливості
вступу у спадщину в зв'язку з тим, що за
ЦК України 1963 року, який був чинним на
момент смерті спадкодавця, вона не
входить до кола спадкоємців за законом
та рекомендовано звернутися до суду.
Таким чином, позивачі були змушені
звернутися до суду з проханням визнати
за ними право власності на вище
зазначену квартиру за набувальною
давністю.

Позивачі в судове засідання з'явилися,
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Одеської
міської ради Артемчук П.А. позовні
вимоги не визнав та просив суд
відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено
обов'язок кожної сторони по справі
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є співвласниками 4/5 частин квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про право власності на житло від 12.07.1993
та Свідоцтвами про право на спадщину
від 04.03.2005 року та від 09.07.2013 року.
(а.с.14-16, 20, 24)

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 12.07.1993 року право
власності на іншу 1/5 частину зазначеної
квартири зареєстроване за ОСОБА_4.
(а.с.14-16)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 15 травня 1994 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Жовтневої райради народних депутатів
м. Одеси, про що в книзі реєстрації
актів про смерть зроблено запис за №
4895. (а.с.28)

Померла ОСОБА_4 була рідною сестрою
прадіда ОСОБА_1 з боку батька, що
підтверджується свідоцтвами про
народження позивача ОСОБА_1, її батька -
ОСОБА_7, діда позивача - ОСОБА_8, а також
архівними довідками Державного архіву
Херсонської області № 05-14/624 від 14.08.2013
року та Державного архіву Одеської
області № Б-1722 від 11.09.2013 року. (а.с.30-35)

Згідно з довідкою про склад сім'ї № 201
від 21.05.2013 року та довідкою № 371 від
18.09.2012 року, виданими ВП УЖКГСР ВАТ
«Чорноморгідробуд», ОСОБА_4 була
зареєстрована та мешкала разом із
позивачами у якості члена сім'ї в
квартирі АДРЕСА_1. (а.с.36-37)

Після смерті ОСОБА_4 на протязі понад 19
років позивачі відкрито мешкають та
користуються квартирою АДРЕСА_1.

В 2013 році ОСОБА_2 звернулася до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу з
питання видачі свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_4 У
відповідь на цю заяву їй було
роз'яснено щодо неможливості вступу у
спадщину в зв'язку з тим, що за ЦК
України 1963 року, який був чинним на
момент смерті спадкодавця, вона не
входить до кола спадкоємців за законом
та рекомендовано звернутися до суду.
(а.с.38)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що ЦК України набув
чинності з 01 січня 2004 року (п. 1
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України), норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 01 січня 2001 року, а відтак,
визнання судом права власності за
набувальною давністю не може мати
місця раніше 01 січня 2011 року.

Однак, суд зазначає, що до зазначених
спірних правовідносин необхідно
застосувати положення законодавства
України на час смерті ОСОБА_4, а саме ст.
137 ЦК УРСР 1963 року.

При цьому, вирішення судом питання про
визнання права власності у порядку
набувальної давності ЦК УРСР 1963 року на
передбачено та, крім того, позивачі не
позбавлені права звернутися з позовом
до суду у порядку спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що 12
липня 1993 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 отримано свідоцтво про
право власності на спірне житло, на
підставі права на приватизацію.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР 1963 року,
спадкове майно за правом спадкоємства
переходить до держави:

якщо спадкодавець все майно або
частину його заповідав державі;

якщо у спадкодавця немає спадкоємців
ні за законом, ні за заповітом;

якщо всі спадкоємці відмовилися від
спадщини;

якщо всі спадкоємці позбавлені права
спадкування;

якщо ні один із спадкоємців не прийняв
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, відмову від
спадщини та про видачу свідоцтв про
право на спадщину від спадкоємців
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, окрім
позивача ОСОБА_2, якій було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на підставі того, що вона не
входить до кола спадкоємців за законом,
не надходили (а.с.38).

Таким чином, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позову,
оскільки позивачі не набули права
власності в порядку набувальної
давності та до зазначених
правовідносин слід застосувати ст. 555
ЦК УРСР 1963 року.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15,
57-61, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Одеської міської ради, про визнання
права власності за набувальною
давністю, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.С.
Єршова

23.01.2014