Номер провадження 22-ц/775/586/2014
Головуючий першої інстанції Клешньов
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Новосядлої В.М.

Суддів: Баркова В.М. , Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 лютого 2013 року по
цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Простір»
до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівником під час виконання трудових
обов'язків, -

В С
Т А Н О В И В:

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 18
лютого 2013 року позов КП «Простір»
задоволено : стягнуто з ОСОБА_1 на
користь КП «Простір» у відшкодування
шкоди, завданої незаконним звільненням
працівника 24 331 грн. 49 коп. та судовий
збір у розмірі 243 грн. 31 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити повністю з тих
підстав,що судом першої інстанції
неповно з*ясовано обставини,що мають
значення для справи,висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом порушено вимоги процесуального
та матеріального права.

У судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_1 не з*явився,належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи , шляхом отримання 28 січня 2014
року телефонограми, зареєстрованої в
журналі телефонограм № 1 за № 294 (а.с.79)
та судової повістки, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.82).

Представник КП « Простір» у судове
засідання апеляційного суду не
з*явився,належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи ,шляхом отримання 28 січня 2014
року телефонограми, зареєстрованої в
журналі телефонограм № 1 за № 293 (а.с.78).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно наказу начальника КП
«Простір» ОСОБА_1 № 18/л від 09 березня 2011
року ОСОБА_2 було звільнено з посади
начальника ритуальної служби
підприємства за п.3.ст.40 КЗпП України
(а.с.4). Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Горлівка Донецької
області від 22 листопада 2011 року по
справі № 2-2217/2011 року : - скасовано
накази № 18-В від 23 лютого 2011 року про
відсторонення ОСОБА_2 від роботи та №
18/л від 09 березня 2011 року про звільнення
ОСОБА_2 з роботи; -поновлено ОСОБА_2 на
посаді начальника ритуальної служби КП
«Простір» Горлівської міської ради ;
-стягнуто з КП « Простір» на користь
ОСОБА_2 заробітну плату за весь час
вимушеного прогулу у розмірі 24 419грн.35
коп.;- вирішено питання щодо судового
збору (а.с.5-9).

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 29 березня 2012 року ,рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки від 22 листопада 2011 року
змінено в частині стягнення з КП «
Простір» на користь ОСОБА_2 заробітної
плати за весь час вимушеного прогулу ,
та з КП «Простір» на його користь
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу у розмірі 24 331 грн. 49
коп.,в іншій частині рішення суду
залишено без змін (а.с.10-14). З постанови
державного виконавця
Центрально-Міського ВДВС Горлівського
міського управління юстиції від 16
липня 2012 року убачається виконання
виконавчого листа № 2-2217/2011 виданого
Центрально-Міським районним судом
м.Горлівки 24 квітня 2012 року з
примусового виконання стягнення суми
заробітної плати за час вимушеного
прогулу (а.с.38,39).

Задовольняючи позовні вимоги ,суд
першої інстанції виходив з того,що
оскільки з вини ОСОБА_1,який займав
посаду начальника КП « Простір» було
незаконно звільнено
працівника,поновленого на роботі
судовим рішенням та стягнуто з КП «
Простір» кошти в сумі 24 331 грн.49 коп.,
пов*язані з виплатою заробітної плати
за час вимушеного прогулу ОСОБА_2, то
відповідач , як посадова особа несе
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству оплатою
працівнику вимушеного прогулу при
незаконному звільненні його з роботи,
тому повинен відшкодувати заподіяну
підприємству шкоду на підставі ст.ст.134
ч.1.п.8, 237 КЗпП України .

Такий висновок суду відповідає
вимогам закону. Доводи апеляційної
скарги висновки суду не спростовують.

Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України
службова особа, винна в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу, несе матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з її вини
підприємству, установі, організації.

Відповідно до ст. 237 КЗпП
України суд покладає на службову особу,
винну в незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов'язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи. Такий
обов'язок покладається, якщо
звільнення чи переведення здійснено з
порушенням закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Пленум Верховного Суду України
у п. 33 постанови № 9 від 6 листопада 1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів»роз'яснив, що при
незаконному звільненні або
переведенні на іншу роботу,
невиконанні рішення про поновлення
працівника на роботі, що мало місце
після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової
редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року)
настає повна матеріальна
відповідальність винних в цьому
службових осіб і обов'язок покрити
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації у зв'язку з
оплатою працівникові часу вимушеного
прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи може бути
покладено при допущенні ними в цих
випадках будь-якого порушення закону, а
не лише явного, як передбачалось
раніше.

З матеріалів справи вбачається,
що розмір заподіяних незаконним
звільненням працівника збитків , у
вигляді витрат по оплаті заробітної
плати за час вимушеного прогулу
становить 24 331 грн.49 коп.Встановивши, що
ОСОБА_2 поновлений на роботі у зв*язку з
незаконним звільненням та йому
проведена оплата вимушеного
прогулу,суд прийшов до правильного
висновку про наявність правових
підстав для покладення на відповідача
обов*язку покрити шкоду,заподіяну
підприємству у зв*язку з оплатою
працівникові часу вимушеного прогулу.
Спірні правовідносини виникли на час
коли відповідач очолював підприємство.
Зазначене звільнення відбулося
одноособово керівником за виданим ним
наказом. Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на рішення
виробничих зборів та акту службового
розслідування проведених в березні 2011
року є недоречним, оскільки вказані
докази були предметом розгляду по
справі по трудовому спору за позовом
ОСОБА_2 Крім того,форма вини для
покладення матеріальної
відповідальності на службову
особу,яка незаконно звільнила або
перевела працівника,за шкоду,заподіяну
виплатою працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
значення не має.Можливе притягнення до
матеріальної відповідальності як при
умислі на порушення закону, так і при
необережності.

Апеляційним судом не
приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права щодо
неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про
час та місце розгляду справи з
наступних підстав.

Згідно з ч.3. ст.309 ЦПК України
порушення норм процесуального права не
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення ,якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Апеляційний суд вважає,що
вищевказане порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
не призвело до неправильного вирішення
справи,а тому не може бути підставою
для скасування рішення.Доводи
апеляційної скарги в цій частині
необгрунтовані.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом правильно
застосовано норми матеріального права
та не було порушено норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги є
непереконливими, висновки суду вони не
спростовують.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
18 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:

Судді: