Справа № 524/9753/13-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.03.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області,
в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство КБ
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
В позовній заяві зазначали, що між ПАТ
КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 31.07.2007 року
було укладено кредитний договір №PLRMBL
00000001 за яким позивач зобов'язався
надати відповідачу кредит в сумі 1950
доларів США на термін до 28.07.2009 року, а
відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами.
Позивач вказує, що кредитні кошти
відповідачу було надано, однак
відповідач своє зобов'язання по сплаті
кредиту та відсотків не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість на загальну суму 6179,86
доларів США, що за курсом НБУ на день
подачі позовної заяви складає 49377 грн. 08
коп.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив задовольнити.

Відповідач та її представник в
задоволенні позову просили відмовити
через пропуск позивачем строків
позовної давності. Одночасно
вказували, що видача кредиту
відбувалась не готівкою через касу
банку, а шляхом перерахування
кредитних коштів в рахунок погашення
за іншим кредитним договором укладеним
між позивачем та відповідачем.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача та
її представника, надавши оцінку
наявним в справі доказам суд приходить
до наступних висновків.

Як вказано в позовній заяві та
підтверджено матеріалами справи між
ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 31.07.2007 року
було укладено кредитний договір №PLRMBL
00000001 за яким позивач зобов'язався
надати відповідачу кредит в сумі 1950
доларів США на термін до 28.07.2009 року, а
відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами.

В ході розгляду справи судом було
встановлено, що всупереч твердженню
позивача зазначеному в позовній заяві
та поясненню представника позивача
наданому в судовому засіданні,
кредитні кошти за кредитним договором
№PLRMBL 00000001 від 31.07.2007 року не були видані
через касу банку готівкою, а були
спрямовані банком на погашення
заборгованості за іншим кредитним
договором, а саме кредитним договором
№PLRMGK21367719 від 10.11.2006 року. Вказане
підтверджується роздруківкою про рух
коштів за кредитним договором
№PLRMGK21367719 від 10.11.2006 року, яку надав до
справи представник позивача та з якої
вбачається надходження коштів в сумі
1950 доларів США на погашення кредитної
заборгованості відповідача за саме в
день видачі кредиту згідно договору
№PLRMBL 00000001 від 31.07.2007 року.

Таким чином, суд відхиляє доводи
представника позивача стосовно видачі
кредиту відповідачу готівкою через
касу банку, оскільки вони спростовані
наданими ж ним доказами, а додані до
позову копія заяви про видачу готівки
та копія квитанції не можуть бути
належними та допустимими доказами
отримання відповідачем готівки саме в
касі банку.

Натомість суд приходить до
висновку, що кошти за кредитним
договором №PLRMBL 00000001 від 31.07.2007 року
були направлені позивачем на погашення
заборгованості відповідача за
кредитним договором №PLRMGK21367719 від
10.11.2006 року, що не заперечувалось самим
відповідачем.

Згідно з п. 3.1 договору №PLRMBL 00000001
від 31.07.2007 року за користування
кредитом у період з дати списання
коштів з кредитного рахунку до дати
погашення Кредиту Позичальник
щомісяця в період сплати сплачує
відсотки в розмірі визначеному в п.7.1
змінної частини договору. В п.7.1 даного
договору зазначено,що в період з 21 по 28
число кожного місяця позичальник
повинен надавати кошти банку
(щомісячний платіж) в сумі 107,32 доларів
США для погашення заборгованості за
кредитним договором, що складається з
заборгованості за кредитом, відсоткам,
винагороди, комісії.

В цьому ж пункті договору
зазначено, що кредит надано на строк з
31.07.2007 року по 28.07.2009 року включно.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями. Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів, що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору. При цьому кожен щомісячний
платіж є окремим зобов'язанням.

Таким чином, строк виконання
зобов'язання за кредитним договором
визначений 28 липня 2009 року.

Отже, оскільки в зобов'язанні був
встановлений строк (термін його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). По закінченню цього
строку у кредитора починає спливати
строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачем та її представником до
суду було подано заяву про
застосування позовної давності.

Початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що право позивача за останнім платежем
по кредитному договору було порушене 29
липня 2009 року, однак із позовом до суду
банк звернувся лише у жовтні 2013 року,
тобто поза межами строків позовної
давності.

Посилання представника позивача
на те, що строк позовної давності не
пропущено через те, що договір дії до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань, не заслуговує на увагу
через вищенаведені підстави. Заява про
поновлення строків позовної давності з
зазначенням поважних причин пропуску
строку, які б могли стати підставою для
поновлення строку позовної давності
позивачем до суду не надана. Суд також
відхиляє доводи позивача стосовно,
нібито, визнання заборгованості
відповідачем в інших документах,
оскільки з наданих представником копій
документів таке твердження не
підтверджується.

За таких обставин суд приходить
до висновку про необхідність відмови
позивачу в задоволенні позову в
повному обсязі з підстав пропуску ним
строків позовної давності.

Керуючись ст. 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-59, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити в повному
обсязі у зв'язку з пропуском строків
позовної давності..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: