У х в а л а

03 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко
С.О.,

Гончара В.П.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 1 жовтня 2009 року
між нею та відповідачем у простій
письмовій формі було укладено договір
оренди № 1, за умовами якого вона надала
ОСОБА_3 в оренду строком на три роки
нежилі приміщення загальною площею 53,5
кв.м, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Оскільки договір оренди, у
порушення вимог законодавства, не був
нотаріально посвідчений, то він є
неукладеним, а відтак не породжує
взаємних прав та обов'язків між
сторонами договору.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 на
підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України
просила суд стягнути з відповідача 137 034
грн. за користування нежитловим
приміщенням у період з листопада 2009
року до квітня 2011 року та
3 537 грн. 34 коп. у рахунок погашення
заборгованості за спожиті комунальні
послуги.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 березня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір у розмірі
1 405 грн. 71 коп.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 3 червня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 105 537 грн. 34 коп.
та 1 583 грн. 05 коп. на відшкодування
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.
Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 03 червня 2013 року залишено
без змін.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового незастосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
ч. 2 ст. 22, ч. 2 ст. 216,
ст. 1212 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів
заявниця долучила до заяви ухвалу
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада 2012
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада 2012
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження з тих підстав,
що суди обгрунтовно дійшли висновку
про відмову у задоволенні позову про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину та відшкодування
шкоди, оскільки відсутнє як
нотаріальне посвідчення договору, так
і його державна реєстрація, тому
наслідки недійсності правочину не
можуть застосовуватися до правочину,
який не вчинено. Крім того, позивач не
надав доказів про пошкодження
нежитлового приміщення внаслідок
винних дій відповідача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року
касаційну скаргу відхилено та залишено
в силі судове рішення, якими позов про
відшкодування шкоди задоволено
частково, з тих підстав що відповідач
безпідставно користувався майном
позивача, тому на користь останнього
необхідно стягнути вартість такого
користування, що не була ним отримана.

Таким чином судами встановлені різні
фактичні обставини, а наведені
заявником доводи не містять ознак, які
відповідно до вимог вищевказаної норми
є підставами для перегляду судового
рішення, тому у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.О. Лесько

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

А.С. Олійник