АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Козленко Г.О.
№ 22-ц/796/1216/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 11 червня 2013 року в справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_2, третя особа:
Закрите акціонерне товариство
«Народна фінансова страхова компанія
«Добробут», про стягнення
відшкодування в порядку регресу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 11 червня 2013 року задоволено
частково позов Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_2, третя
особа: Закрите акціонерне товариство
«Народна фінансова страхова компанія
«Добробут» (далі - ЗАТ «НФСК
«Добробут»), про стягнення
відшкодування в порядку регрессу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ
кошти на відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 10 924,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ
судовий збір в розмірі 214,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказане рішення суду
скасувати, в задоволені позовних вимог
МТСБУ відмовити у повному обсязі.
Посилається на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм матеріального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. Зазначає, що
на момент дорожньо-транспортної
пригоди 14 січня 2010 року
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована у ЗАТ «НФСК
«Добробут», а тому, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про стягнення з нього на користь МТСБУ
10 924,43 грн. сплаченої ним суми у порядку
регресу. При цьому, ЗАТ «НФСК
«Добробут» з позовом про визнання
недійсним договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 14 січня 2010
року не зверталося. Вважає, що у суду
були відсутні підстави для стягнення з
ОСОБА_2 вартості послуг аварійного
комісара, оскільки такі витрати не є
страховим відшкодуванням, а пов'язані з
його внутрішньогосподарською
діяльністю. Крім того, посилається на
те, автотоварознавче дослідження
транспортного засобу Mitsubishi Galant,
державний номерний знак НОМЕР_1, було
проведене порушенням вимог чинного
законодавства, вартість
відновлювального ремонту, визначена
ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» є
завищеною.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Представник МТСБУ просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на
його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник ЗАТ
«НФСК «Добробут» не з'явився,
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2010 року о
14 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«Toyota Hilux» державнийномерний знак
НОМЕР_2, по вул. Народній,31/1 в м. Києві, не
врахував дорожню обстановку, не вибрав
безпечної швидкості руху, внаслідок
чого здійснив наїзд на автомобіль
«Mitsubishi Galant», державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, що
призвело до механічних пошкоджень
транспортних засобів. Таким чином,
ОСОБА_2 порушив п. 12.1 ПДР України.
Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 01 лютого 2010 року
відповідача було визнано винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди та піддано адміністративному
стягненню у виді штрафу в розмірі 340
грн. на користь держави (а. с. 8).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована у ЗАТ
«Українська страхова компанія «Княжа»,
на підтвердження чого було надано
копію полісу № ВС/2089744 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (а. с. 7).

01 березня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
МТСБУ із заявою про відшкодування
шкоди, завданої в результаті
пошкодження транспортного засобу
«Mitsubishi Galant», державний номерний знак
НОМЕР_1, під час дорожньо-транспортної
пригоди від 14 січня 2010 року, яка сталася
з вини ОСОБА_2, який не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на момент
дорожньо-транспортної пригоди
відповідно до ст. 35, пп. а) п. 41.1 ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (а. с. 6).

Відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» вих. №
Ч-106 від 22 лютого 2010 року, складеного
оцінювачем ОСОБА_5 на підставі
доручення МТСБУ, вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу «Mitsubishi
Galant», державний номерний знак НОМЕР_1,
станом на 22 лютого 2010 року складає 12 209,32
грн. (а. с. 11-36).

За проведення вказаного
автотоварознавчого дослідження МТСБУ
було сплачено 750,00 грн. (а. с. 37-39).

16 квітня 2010 року на підставі Наказу № 979
«Про відшкодування шкоди з фонду
захисту потерпілих» на рахунок ОСОБА_4
МТСБУ відповідно до положень ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» було
перераховано 10 174,43 грн. за шкоду,
заподіяну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди (а. с.
40-41).

МТСБУ порушило перед судом питання про
стягнення з ОСОБА_2 10 924,43 грн. витрат,
пов'язаних із виплатою страхового
відшкодування, що складають 10 174,43 грн.
суми страхового відшкодування та 750,00
грн. витрат на проведення авто
товарознавчого дослідження.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог МТСБУ про стягнення з ОСОБА_2 10
924,43 грн. витрат, пов'язаних із виплатою
страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів врегульовані
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин, на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.
Тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Заперечуючи проти позову МТСБУ, ОСОБА_2
надав суду копію полісу №ВЕ/0275788
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ЗАТ «НФСК «Добробут», строком
дії з 00 год. 00 хв. 14 січня 2010 року по 13
січня 2011 року (а. с. 101).

Разом з тим, 11 березня 2013 року
представником МТСБУ було надано копію
полісу № ВЕ/0275788 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів ЗАТ «НФСК
«Добробут» строком дії з 14 січня 2010
року по 13 січня 2011 року без зазначення
часу, з якого починається дія договору
(а. с. 112).

При цьому, ні копія полісу, яка була
надана відповідачем, ні копія полісу,
надана представником МТСБУ не містять
відомостей про час сплати страхової
премії.

Відповідно до письмових пояснень
спеціаліста Солом'янського відділення
КФАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» Мовчан О.В., бухгалтера
ТОВ «Омега-Н» Байдачної Т.В., юриста ЗАТ
«АВМ-інвест» Починкової Ж.В., директора
Солом'янського відділення КФЗАО СК
«АХА Страхування» Захаренка І.В. від 25
січня 2010 року, які, з їх слів, були
присутніми в приміщенні, де було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, поліс №ВЕ/0275788
від 14 січня 2010 року було видано ОСОБА_2 о
16 год. 30 хв. 14 січня 2010 року (а. с. 116-119).

Як вбачається з письмових пояснень
ОСОБА_4 від 21 січня 2010 року поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/0275788 було надано
відповідачем лише о 17 год. 30 хв. 14 січня
2010 року. Після дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася о 14 год. ОСОБА_2
разом зі своєю знайомою покидав місце
дорожньо-транспортної пригоди
приблизно на одну годину. (а. с. 115).

Як вбачається з матеріалів справи, в
заяві-повідомленні про
дорожньо-транспортну пригоду від 15
січня 2010 року, поданій ЗАТ «НФСК
«Добробут», ОСОБА_2 зазначив, що
дорожньо-транспортна пригода по вул.
Народній в м. Києві відбулася 14 січня 2010
року о 17 год., хоча дорожньо-транспортна
пригода в цей день мала місце о 14 год. 10
хв. (а. с. 110).

Листом від 21 січня 2010 року № 141 ЗАТ
«НФСК «Добробут» було відмовлено у
виплаті ОСОБА_4 страхового
відшкодування з тих підстав, що поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ/0275788 від 14 січня 2010 року
було придбано ОСОБА_2 вже після скоєння
дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 114).

Така відмова ЗАТ «НФСК «Добробут» у
виплаті страхового відшкодування
сторонами не оскаржувалася.

Відповідачем не було надано суду
будь-яких доказів на спростування
вказаних обставин.

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи, 01 лютого 2010 року ЗАТ «НФСК
«Добробут» зверталося до Подільського
РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу
неправомірних дій ОСОБА_2 Постановою
ст. о/у ВКР Подільського РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 20 березня 2010 року
було відмовлено в порушенні
кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 на
підставі ст. 6 п. 2 КПК України, оскільки
ЗАТ «НФСК «Добробут» було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування (а. с.
109, 158).

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що на момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована не була.

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння: транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2.. ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
законність та обґрунтованість
позовних вимог МТСБУ про стягнення з
ОСОБА_2 10 924,43 грн. витрат, пов'язаних із
виплатою страхового відшкодування, на
підставі пп. 38.2.1. пункту 38.2.. ст. 38, пп. а)
п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», установивши, що на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди 14 січня 2010 року о 14 год. 10 хв.
відповідач, з вини якого настала
вказана дорожньо-транспортна пригода,
не застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Згідно з п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ має право залучати
аварійних комісарів у порядку,
встановленому Уповноваженим органом,
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків
у випадках, визначених у статті 41 цього
Закону, та необхідності перевірки дій
страховика відповідно до пункту 36.3
статті 36 цього Закону.

При цьому, понесені МТСБУ витрати,
пов'язані зі здійснення
автотоварознавчого дослідження,
відповідно до змісту ст. ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» були необхідними для
визначення розміру майнової шкоди
завданої внаслідок пошкодження
транспортного засобу, а тому,
підлягають відшкодуванню за рахунок
винної особи у порядку регресу.

Таким чином, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що у суду були
відсутні підстави для стягнення
вартості послуг аварійного комісара.

Також, відповідачем не було надано суду
будь-яких доказів на спростування
правильності звіту про визначення
вартості матеріального збитку ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» вих. №
Ч-106 від 22 лютого 2010 року, складеного
оцінювачем ОСОБА_5 Питання про
призначення відповідної експертизи
ОСОБА_2 перед судом не порушував.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 11 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Cудді