Справа № 209/296/14-ц
Провадження № 2/209/667/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Паляниця Г.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у .
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача на її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 35 %
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 01 лютого до повноліття
дитини.

На обґрунтування своїх позовних
вимог зазначила, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
23 червня 2006 року. Позовна заява про
розірвання шлюбу подана до
Дніпровського районного суду. Від
шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина знаходиться на її утриманні,
відповідач не надає матеріальну
допомогу на утримання сина. на
теперішній час вона не працює,
знаходиться вдома та доглядаючи за
дитиною. Відповідач не має інших дітей,
стягнення по виконавчим документам з
нього не проводиться.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала, надала пояснення,
аналогічні обґрунтуванню позову, та
пояснила, що вона виховує та утримує
сина ОСОБА_3, який навчається у 1-му
класі. Відповідач, за їхньою
попередньою домовленістю, сплачував їй
у добровільному порядку аліменти в
розмірі 30 % від заробітної плати, а
зараз платить лише 25 % і без рішення
суду взагалі може відмовитися від
сплати аліментів. Вважає, що відповідач
повинен приймати участь і в додаткових
витратах: оздоровлення на морі,
косметична операція (300 грн.), але він
дуже рідко надавав якісь додаткові
кошти, окрім аліментів. Бажає стягувати
аліменти у примусовому порядку. У неї є
дохід від оренди земельної ділянки
площею 6 га і вона має грошові
збереження. Не працює, оскільки
доглядала за бабусею, потім хворіла, а
зараз доглядає за своєю мамою.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав частково, не заперечує проти
стягнення з нього аліментів у розмір 1/4
частини заробітку та пояснив, що з 13
листопада 2012 року вони з відповідачкою
припинили сумісне проживання. З 01
грудня 2012 року, за його заявою до
бухгалтерії, з нього утримувались
аліменти у розмірі 30 %, а з 01 травня 2013
року - 25 %, тобто 1/4 частина заробітної
плати. Крім того він подарував синові
рюкзак, спортивний костюм, теплі
джинси, здавав гроші на зошити,
підстригав у парикмахерській. Його
заробітна плата без відрахувань
становить 2535 грн., а на руки він отримує
менше 2000 грн. Він проживає один у
будинку, який він утримує та сплачує
комунальні послуги.

Вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони з 23 червня 2006
року перебувають у шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб /а.с. 3/, з листопада 2013 року
проживають окремо.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з
позивачкою.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на
дитину, визначається судом.

В заявленому позові не ставиться
питання про стягнення додаткових
витрат на дитину, як це передбачено
ст.185 СК України.

Суд вважає, що з урахуванням
майнового стану відповідача, з нього
необхідно стягувати аліменти на
утримання сина у розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу), але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 84, 88,
209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП
НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1,
РНОКПП НОМЕР_2, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з 22
січня 2014 року та до досягнення дитиною
повнолітнього віку.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення
в частині суми місячного платежу
аліментів допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у справі в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги через
суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя:
Г.А. Байбара