АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№ 22ц /790/8434/13
Справа №2/034/3258/2012
Головуючий 1 інст. - Назаренко О.В.
Категорія: позбавлення батьківських
Доповідач - Гуцал Л.В.
06 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів
-Коростійової В.І., Івах А.П.,
секретаря - Литвин О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - управління служб у
справах дітей департаменту праці та
соціальної політики виконавчого
комітету Харківської міської ради, про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зазначеним позовом. Просила
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилалась на те, що вона перебувала в
шлюбі з відповідачем з 01 серпня 2009 року
по 22 листопада 2011 року. Під час шлюбу
народилась дочка - ОСОБА_3, яка з початку
2010 року мешкає з позивачкою та батьками
останньої. 20 січня 2011 року за судовим
рішенням на її користь з відповідача
було стягнуто аліменти на утримання
дочки в розмірі ? частини з усіх видів
доходів ОСОБА_2, але не менше
встановленого законом мінімума. З
січня 2010 року відповідач ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини - з
донькою взагалі не спілкується,
аліментів не сплачує, будь-якої
допомоги не надаває, про фізичний і
духовний розвиток дитини не
піклується.

Відповідач проти позову заперечував.

Третя особа вважала позов
обгрунтованим.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року у позові відмовлено.

На це рішення ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
районного суду скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

При цьому посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи; неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
її представник апеляційну скаргу
підтримали, ОСОБА_2 вважав скаргу
необгрунтованою, а рішення законним,
представник третьої особи вважала
скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції - відповідно до вимог ч.1 ст.303
ЦПК України - у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Судом встановлено, шо з липня 2008 року
сторони знаходилися у шлюбі від якого
мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 22 листопада 2011 року
шлюб між сторонами розірвано. Після
розірвання шлюбу сторони проживають
окремо, дитина залишилась проживати з
матір'ю.

Встановлено також, що 20 січня 2011 року
Московським районним судом м.Харкова
ухвалено рішення про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на дитину в розмірі ?
частини всих видів його заробітку.

Із зазначеним позовом ОСОБА_1
звернулась до суду у березні 2012 року,
тобто через чотири місяці після
розірвання шлюбу, і просила позбавити
відповідача батьківських прав з
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України.

Згідно висновку Управління Служби у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради (якому Рішеннями
Харківської міської ради від 24.11.2010
року та від 17.08.2011 року надані
повноваження щодо надання відповідних
висновків а.с. 26,27, 109-116), позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав є доцільним.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не надано достатніх та
допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки він грунтується
на законі та відповідає фактичним
обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30
березня 2007 року № «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків можливе лише за умови винної
поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав
особу, яка не виконує своїх обов'язків з
незалежних від неї причин.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та
зазначених вище роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, позбавлення
батьківських прав можливе лише у разі
винної поведінки відповідача,
свідомого нехтування ним своїми
обов'язками, докази які б свідчили про
ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дитини
повинні бути безспірними.

Натомість доказів винної поведінки
відповідача ОСОБА_2 та свідомого
ухилення його від виконання своїх
обов'язків по утриманню доньки
матеріали справи не містять.

Той факт, що після припинення шлюбних
стосунків з позивачкою, відповідач з
дитиною не спілкується, останнім
визнається. Проте він зазначає, що між
ним та позивачкою склалися неприязнені
стосунки і, що саме вона з невідомих для
нього причин ініціювала розірвання
шлюбу, уникає спілкування з ним та
обмежує у побаченні з донькою (а.с.28,29).

Заперечуючи проти позову, відповідач
визнав і той факт, що має місце
заборгованість по аліментам. Разом з
тим, ОСОБА_2 пояснив, що рішення про
стягнення з нього аліментів було
ухвалено за його відсутності і про його
обов'язок сплачувати аліменти за
виконавчим листом він дізнався лише
під час розгляду справи про
позбавлення його батьківських прав, у
зв'язку з чим подавав позов про зміну
розміру аліментів (а.с.43,44).

Таке твердження позивачкою не
спростовано.

ОСОБА_2 також пояснив, що не допомагав
дитині матеріально, оскільки він
офіційно не працевлаштований, має
незначний дохід, який забезпечує лише
прожитковий мінімум.

Доказів, які б спростовували зазначені
обставини, позивачкою не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не взяв до уваги Висновок
Управління Служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
доцільність позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав, на правильність
оскаржуваного рішення не впливає.

За змістом ч.ч.5,6 ст.19 СК України, при
розгляді судом спорів про позбавлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування, який
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. При
цьому суд може не погодитися з
висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обгрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції обгрунтовано не
погодився з висновком Управління
Служби у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про
доцільність позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав, надавши йому
відповідну правову оцінку.

Так, в суді апеляційної інстанції
представник третьої особи підтримала
висновок Управління, проте підтвердла
і той факт, що цей висновок було
зроблено комісією виключно на підставі
розрахунку заборогованості по сплаті
аліментів, пояснень матері дитини,
письмових пояснень ОСОБА_5 (матері
позивачки) та ОСОБА_6 (а.с.10,11), які
безпосередньо комісією не опитувалися.
ОСОБА_2 також комісією з питань захисту
прав дитини опитаний не був, оскільки
на запрошення комісії не з'явився, про
причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд першої інстанції
обгрунтовано вважав, що позивачка не
довела у суді обставини, передбачені п.2
ч.1 ст.164 ЦПК України для позбавлення
відповідача батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
порушення норм права процесуального
безпідставні, носять суб'єктивний
характер, зводяться лише до переоцінки
доказів по справі, та непогодженням з
їх оцінкою.

Колегія суддів вважає, що суд
розглядаючи справу оцінив докази по
справі у відповідності до вимог ст. 212
ЦПК України, і встановивши обставини по
справі у відповідності до норм права,
яким регулюються виниклі між сторонами
правовідносини обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді