АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1634 /2014
Головуючий в 1 інстанції - Фролова М.О.
Доповідач - Шиманський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.

при секретарі - Пашиніної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 04 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дванадцятої
Київської державної нотаріальної
контори про продовження строку для
прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Із вказаним позовом до суду позивачі
звернулись у серпні 2013 року .

Зазначали, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
ОСОБА_4, який перед смертю склав заповіт
яким заповів позивачам в рівних долях
квартиру АДРЕСА_1. Однак в установлений
законом шестимісячний термін до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття не звернулись у зв'язку з
хворобою ОСОБА_2 та тим, що про смерть
ОСОБА_4 позивачі дізнались від сусідів
лише в червні 2013 року .

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та постановлення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про
задоволення заяви суд першої інстанції
виходив із того, що заявники з поважних
причин пропустили строк для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. Але висновки
суду не відповідають нормам
матеріального і процесуального права і
також не відповідають обставинам
справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України за заявою спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
надання ним заяви про прийняття
спадщини.

Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови № 7 від 30 травня
2008 р. «Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити із того, що
поважними є причини пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Судом встановлено що 03.07.2010 року
ОСОБА_4 заповів належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
рівних долях кожному.

Відповідно до свідоцтва про
смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4

22.07.2013 року позивачі звернулись
до Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Однак державним
нотаріусом була винесена постанова про
відмову позивачам у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_4 у зв'язку з
пропуском передбаченого
законодавством шестимісячного строку
встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно чинного
законодавства суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко і
відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається з довідки
Житлово-експлуатаційної організації -
109 Голосіївського району померлий
ОСОБА_4 мешкав і був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 з 22.02.1980 року
та був знятий з реєстраційного обліку в
зв'язку зі смертю 20.12.2012 року.
Відповідно до матеріалів справи
позивачка ОСОБА_2 проживає та
зареєстрована у м. Києві за адресою:
АДРЕСА_2. Зазначене ставить під сумнів
доводи позивачів що про смерть ОСОБА_4
їм стало відомо саме у червні 2013 року
від сусідів, оскільки, померлий та
ОСОБА_2 проживали в одному будинку.

Відповідно до довідки з поліклініки №2
Голосіївського району м. Києва ОСОБА_2
перебувала на лікарняному з 06.05.2013 року
по 23.07.2013 року. Водночас в матеріалах
справи міститься копія свідоцтва про
смерть ОСОБА_4, яке видане повторно
09.07.2013 року, копія витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану , який
виданий 17.07.2013 року на ім'я ОСОБА_2 на її
заяву, довідка форми 3 яка видана на
ім'я ОСОБА_2 12.07.2013 року. Таким чином
колегія суддів критично оцінює
висновки місцевого суду щодо
визначення хвороби позивачки як
причина пропуску строку для подання
заяви для прийняття спадщини, оскільки
з наведеного вище вбачається, що в
період хвороби ОСОБА_2 зверталась до
підприємств, установ та організацій та
наявність хвороби не завадило їй
вчиняти дії щодо збору необхідних
довідок.

На підставі викладеного
колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції необґрунтовано
задовольнив заяву про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження поважності
причин пропуску строку прийняттям
спадщини, пов'язаних з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємців на вчинення дій із
прийняття спадщини, чи інших обставин,
які перешкоджали зверненню до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, заявниками не
надано.

Крім того відповідно до абз.2 п.24
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» суди відкривають
провадження в такій справі у разі
відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів
справи, заявники звернулися до суду з
позовом до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори про
продовження строку для подання заяви
про прийняття спадщини, яка є
неналежним відповідачем.

Відповідно до вищевказаної постанови
ВСУ, відповідачем по даній справі
повинен виступати спадкоємець, який
прийняв спадщину, а саме ОСОБА_1 Однак,
остання взагалі не була залучена до
участі у справі.

У відповідності до ст. 33 ЦПК України,
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено
не до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Зважаючи на наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК
України підлягає скасуванню, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з ухваленням по справі нового
рішення, яким у позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори про продовження
строку для прийняття спадщини слід
відмовити, а апеляційну скаргу
задовольнити.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори про
продовження строку для прийняття
спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді