Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській
Т.М.,

за участю: представників
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_3, треті особи: Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Державна реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_3, треті особи: Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Державна реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності в порядку
спадкування (а. с. 3-6).

Позивач у позовній заяві та його
представники у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла мати позивача - ОСОБА_5, після
смерті якої відкрилась спадщина на
належну їй 22/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, спадкоємцями якої є діти
померлої - ОСОБА_4, ОСОБА_6, померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та ОСОБА_3 Держаним
нотаріусом Першої дніпропетровської
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_5, оскільки в технічному
паспорті на домоволодіння, що складає
предмет спадщини, відсутні частки. У
зв'язку з зазначеним ОСОБА_4 звернувся
до суду з даним позовом та просив суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування після смерті
матері на 11/150 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 (а. с. 3-6).

У судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
викладені в позовній заяві підтримали
та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача -
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, у
судове засідання не з'явився, про час,
дату та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні не заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Третя особа - Державна
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, для участі
у розгляді даної цивільної справи
свого представника не направила, про
час, дату та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.

Третя особа - Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про час, дату та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, свого представника до суду не
направила, надіслала на адресу суду
заяву про розгляд справи за
відсутності свого представника, при
вирішенні даного справу - поклалась на
розсуд суду (а. с. 45).

Вислухавши пояснення представників
позивача, пояснення відповідача,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до висновку щодо
можливості задоволення позовних вимог
з наступних підстав.

Судом встановлено, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, що підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження, копія якого
наявна в матеріалах справи (а. с. 8).

ОСОБА_5 15 лютого 1962 уклала
шлюб з ОСОБА_8, внаслідок чого її
прізвище було змінено на «ОСОБА_5» (а. с.
7). Даний шлюб було розірвано за
рішенням суду 04 липня 1980 року (а. с. 17).

З пояснень наданих
представниками позивача та
відповідачем у судовому засіданні, а
також з копій документів, наявних в
матеріалах справи, вбачається, що під
час перебування у шлюбі у ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 народились доньки: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, 1961 року
народження (а. с. 9).

У зв'язку із укладенням
шлюбів прізвища ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були
змінені на «ОСОБА_9» та «ОСОБА_10»
відповідно (а. с. 10-11, 62, 63).

Судом було встановлено, що 16
березня 1965 року на ім'я ОСОБА_8
виконавчим комітетом Жовтневої
районної ради депутатів трудящих було
видано свідоцтво про право на приватну
власність на домоволодіння, яким 13/25
частин домоволодіння АДРЕСА_1 передано
у приватну власність ОСОБА_8 (а. с. 14).

Рішенням виконавчого
комітету Жовтневого районної ради
народних депутатів № 415 від 13 квітня 1979
року «Про встановлення між
співвласниками ідеальних часток на
домоволодіння по АДРЕСА_1» було
встановлено, що ідеальна доля ОСОБА_8 у
домоволодінні АДРЕСА_1 складає 41/100
частину від домоволодіння в цілому,
доля ОСОБА_12 - 18/110 частин, доля ОСОБА_13 -
41/100 частин (а. с. 15).

Також судом встановлено, що
рішенням Нарсуду Жовтневого району м.
Дніпропетровська від 29 липня 1980 року за
ОСОБА_5 було визнано право власності на
13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1,
придбане за період перебування у шлюбі
(а. с. 18), а ухвалою цього ж суду від 12
грудня 1980 року в дане рішення були
внесені зміни, а саме: було зазначено,
що загальна доля подружжя на
домоволодіння АДРЕСА_1 становить 41/100
частин, відповідно право власності за
ОСОБА_5 визнано на 1/2 частину загальної
долі подружжя, а саме: 41/200 частин
вказаного домоволодіння (а. с. 19).

З матеріалів справи
вбачається, що 03 грудня 1985 року
державним нотаріусом Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Куліш В.І.
посвідчено заповіт складений ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 5-3838, за
яким заповідач заповів все належне
йому на час смерті майно ОСОБА_5 (а. с. 20).

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_6
Викладене підтверджується матеріалами
справи (а. с. 30, 31, 32, 67, 68).

Судом також встановлено, що
03 вересня 1991 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6
звернулись до Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після смерті їх матері - ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а. с. 58-59).

Рішенням виконавчого
комітету Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська № 774 від 20 грудня 2002
року надано правомочності
самовільному будівництву сіней а3 - І
/коридор площею 11,0 м2/, гаража К,
майстерні над гаражем К, збудованих
ОСОБА_16 по АДРЕСА_1, а також було
стверджено, що акт ідеальних часток в
домоволодінні по АДРЕСА_1, виготовлений
КП «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 10 серпня
2001 року та за згодою співвласників
рахувати: гр. ОСОБА_16 - 57/100 частин
домоволодіння; гр. ОСОБА_17 - 21/100 частин
домоволодіння, за померлими гр. ОСОБА_5
та ОСОБА_8 - 22/100 частин домоволодіння (а.
с. 21).

З копії технічного паспорту
на домоволодіння АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_3 28 серпня 2013 року вбачається,
що зазначене домоволодіння
складається з: житлового будинку літ.
А-1, сараю з погребом - літ. Б, Ж, сараїв -
літ. В, Е, гаражу - літ. К, майстерні - літ.
над К, вбиралень - літ. Г, Д, навісів - літ.
З, Л., М, душу - літ. И, споруд - № 1-12,
замощень - І-ІV (а. с. 22-26).

З довідки квартального
комітету № 2 Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради від 16 листопада
2013 року вбачається, що на час смерті
ОСОБА_5 за адресою її мешкання: АДРЕСА_1,
також були зареєстровані ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а. с. 36).

Згідно з постановою
державного нотаріуса Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори № 4694/02/31 від 20
листопада 2013 року ОСОБА_1, діючій від
імені ОСОБА_4, було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на підставі
відсутності визначення часток
співвласників домоволодіння (а. с. 33).

Правовідносини, які виникли
між сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України в редакції
1963 року, що діяв на час виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до положень ст. 524 ЦК
України (в редакції 1963 року)
Спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України (в
редакції 1963 року) при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є,
в рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК України (в
редакції 1963 року) Кожний громадянин
може залишити за заповітом усе своє
майно або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

Положенням ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 року) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.
Особи, для яких право спадкоємства
виникає лише у випадку неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями, можуть
заявити про свою згоду прийняти
спадщину протягом строку, що
залишився для прийняття спадщини. Якщо
строк, що залишився, менше трьох
місяців, він продовжується до трьох
місяців.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, приймаючи до уваги, що
позивач вчасно звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
- ОСОБА_5, на час її смерті проживав
разом із нею в будинку АДРЕСА_1, який
складає спадщину, враховуючи, що ОСОБА_5
фактично прийняла, проте не оформила
належним чином спадщину після смерті
ОСОБА_8, внаслідок чого частина
домоволодіння, що входить до складу
спадщини після її смерті становить 22/100
частин вказаного домоволодіння,
відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти
позовних вимог ОСОБА_4, суд вважає за
можливе визнати за позивачем право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті його матері -
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на
11/150 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з: житлового будинку літ.
А-1, сараю з погребом - літ. Б, Ж, сараїв -
літ. В, Е, гаражу - літ. К, майстерні - літ.
над К, вбиралень - літ. Г, Д, навісів - літ.
З, Л., М, душу - літ. И, споруд - № 1-12,
замощень - І-ІV.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 524, 529, 534, 549 Цивільного
кодексу України в редакції 1963 року,
ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_4
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті його матері -
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на
11/150 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з: житлового будинку літ.
А-1, сараю з погребом - літ. Б, Ж, сараїв -
літ. В, Е, гаражу - літ. К, майстерні - літ.
над К, вбиралень - літ. Г, Д, навісів - літ.
З, Л., М, душу - літ. И, споруд - № 1-12,
замощень - І-ІV.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой