АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1067/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Лаченкова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Лаченкової
О.В.

суддів - Варенко О.П.,
Городничої В.С.

при секретарі - Горецькій
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Нікопольського
міськрайонного суду від 27 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: відділ державної
виконавчої служби Нікопольського
міськрайонного управління юстиції про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

До суду у листопаді 2012 року звернулася
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1, третя особа:
відділ державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду від 27 листопада 2013
року позов задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_2 неустойку за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне встановлення
судом першої інстанції обставин, які
мають значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права та
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення по справі, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
підставі рішення Нікопольського
міськрайонного суду ОСОБА_3
зобов'язаний виплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття
у розмірі 1/4 частки усіх видів
заробітку ( доходу) щомісяця, починаючи
з 30.03.1999 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки державного виконавця (
а.с.46-47) з урахуванням всіх платежів по
аліментах, заборгованість по аліментах
з вересня 2005 року по червень 2012 року
становить 19796, 04 грн.

Згідно ч.ч.1,2 ст.196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно розрахунків заборгованості за
аліментами неустойка (пеня) за
прострочення сплати аліментів
нараховується в межах позовних вимог
01.09.2005 року по 01.05.2012 року становить 213765
грн. 49 коп.

Вимогами ст. 196 СК України передбачено,
при виникненні заборгованості з вини
особи,яка забов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду,одержувач
має право на стягнення неустойки(пені)
у розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день
прострочення.Розмір неустойки може
бути зменшений судомз урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Отже, суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 і обґрунтовано стягнув
неустойку за прострочення сплати
аліментів,зменшивши її розмір до 20000
грн. з урахуванням матеріального стану
відповідача - ОСОБА_3 має іншу сім"ю де
він має двоє малолітніх дітей, дружина
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, те що він допомагає батькам -
пенсіонерам які мають мінімальну
пенсію і потребують постійного
лікування.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості не
підлягають задоволенню, оскільки
виконавчий лист знаходиться за місцем
роботи відповідача і з нього
стягується заборгованість по
аліментах, що підтвердили сторони у
судовому засіданні.

У відповідність вимог ст. 88 ЦПК України
суд першої інстанції правильно вирішив
питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів вважає, що кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду від 27 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді