Справа № 666/6383/13-ц
провадження № 2-з/666/2/14
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення
позову

04.02.2014 року Дніпровський районний
суд м.Херсона у складі:

головуючої судді
Войцеховської Я.В.

при секретарі
Журавльовій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву позивача про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про захист прав
споживача, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом
про захист прав споживача в якому
просить суд зобов'язати ПАТ «Державний
ощадний банк України» зарахувати
внесений нею платіж по квитанції
№31667545 (#31667545 ) від 29.11.2012 року в сумі 36
774,50грн. за договором про іпотечний
кредит №12Р-018 від 10 квітня 2012 року та
провести відповідний перерахунок за
договором.

Позивач в судовому засіданні, на стадії
дослідження письмових доказів,
звернулася до суду з заявою про
забезпечення позову шляхом заборони
відповідачу проводити операції по
рахунку після щомісячного внесення нею
коштів, зокрема заборонити нарахування
штрафних санкцій за іпотечним
договором № 12Р-018 від 10.04.2012р.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення заяви про
забезпечення позову посилаючись на те,
що заявником необґрунтовані підстави
для вжиття заходів забезпечення
позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи
заяву про забезпечення позову суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
а також відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовними вимогами.

Судом встановлено, що позивачем не
вмотивовано необхідності забезпечення
позову, не вказано, які саме підстави
дають привід припускати, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Крім того, у
заяві не обґрунтована необхідність
забезпечення позову для виконання
судового рішення.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України, суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог
ст.151 цього Кодексу, повертає її
заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи логіку тлумачення
Конституційним Судом України пунктів 2,
12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України,
викладених в рішенні Конституційного
Суду України від 27 січня 2010 року №
3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010,
від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 суд вважає,
що ухвала суду про повернення заяви про
забезпечення позову може бути
оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.151-153,293 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» про
захист прав споживача - повернути
позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
Войцеховська Я.В.