Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3322/14
Головуючий у 1 інстанції: Галчанський
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„23" жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 21 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості , -

В С Т
А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначало, що відповідно
до укладеного договору № б/н від 14.09.2006
року відповідач отримав кредит у
розмірі 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

Відповідно до п.3.2 Умов та правил
надання банківських послуг, які є
складовою частиною договору, кредитний
ліміт встановлюється за рішенням
банку і клієнт надає банку право у
любий момент змінити (зменшити або
збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п.6.5 Умов позичальник
зобов"язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором.

За умовами зазначеного виду
кредитування з використанням кредитки
„Універсальна" повернення кредиту,
включаючи плату за використання
кредитних коштів, здійснюється
щомісячними платежами у розмірі 7% від
заборгованості, до 25 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

На порушення умов кредитного
договору відповідач взяті на себе
зобов"язання не виконав, внаслідок чого
станом на 30.11.2013 року має
заборгованість в загальній сумі 32746
грн. 91 коп., з яких 6367 грн. 71 коп. -
заборгованість за кредитом, 24343 грн. 63
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина), 1535 грн. 57 коп.
- штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені
обставини, банк просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 14.09.2006 року у
розмірі 32746 грн. 91 коп. та судові
витрати по справі.

Рішенням Оріхівського районного
суду Запорізької області від 21 травня
2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
без номеру від 14.09.2006 року в розмірі 32746
грн. 91 коп. та суму сплаченого судового
збору в розмірі 327 грн. 47 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
судом, який не прийняв до уваги подану
ним до ухвалення рішення у
запереченнях на позов заяву про
застосування строку позовної давності,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову у позові з підстав
пропуску строку позовної давності.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

За змістом ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвадене на
основі повного і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За вимогами ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує ,
зокрема, питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та яким доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення стоку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Згідно роз"яснень п.11 постанови Пленуму
Верховного СудуУкраїни № 14 від 18.12.2009
року „Про судове рішення", в
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини та визначені до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, яким
обгрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може грунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК).

Ухвалюючи рішення по справі, зазначені
вимоги закону та роз"яснення суд не
врахував, фактичні обставини справи в
повній мірі не встановив, не вірно
визначився і із характером спірних
правовідносин.

Відсутні у рішенні і будь-які
висновки щодо заяви ОСОБА_2 про
застосування до правовідносин з
приводу отримання ним 14.09.2006 року
кредиту від ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК"
наслідків спливу позовної давності.

При цьому, прийшовши до висновку
по недоведеність позову ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК", у тому числі щодо
відсутності між сторонами
кредитно-зобов"язальних відносин у
зв"язку з нікчемністю договору від
14.09.2006 року, свій висновок про
задоволення позову ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" за вказаних обставин суд
мотивував лише загальним посиланням
на практику апеляційного суду,
проігнорувавши при цьому вимоги норм
процесуального законодавства, якими
врегульовані питання ухвалення
судового рішення.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
лише рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
по перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов"язковим для всіх суб"єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Викладене свідчить про те, що
оскаржуване рішення на підставі ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про часткове задоволення позову ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК".

За змістом ст.ст. 1054,1055 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов"язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК
України договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

З матеріалів справи вбачається,
що 14 вересня 2006 року між ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 було укладено
договір приєднання, за умовами якого
ПАТ КБ „ПриватБанк" надало відповідачу
кредитний ліміт у сумі 10000 грн. на
платіжну картку, зі сплатою 3% на місяць
з розрахунку 360 днів у році на суму
залишку заборгованості. Термін дії
кредитного ліміту, тобто розмір
грошових коштів, наданих банком на
оговорений у договорі строк на умовах
платності та повернення, збігається з
терміном дії кредитної картки, який
визначений серпнем 2008 року.

Відповідно до п.5.3 розділу І
Умов та правил надання банківськиї
послуг банк має право змінювати розмір
наданого на платіжну карту кредитного
ліміту в односторнньому порядку.

При оформленні кредитного
договору позичальник був ознайомлений
та погодився з Умовами та Правилами
надання банківських послуг, а також
Тарифами, що підтверджується його
підписом на заяві(а.с.5 зв.).

Умовами і правилами надання
банківських послуг, з якими був
ознайомлений ОСОБА_2, також
передбачено, що для надання послуг банк
відкриває клієнту картковий рахунок,
його вид і строк дії визначений у заяві
і в пам"ятці клієнта, підписанням якої
клієнт і банк укладають договір про
надання банківських послуг. Датою
укладання договору являється дата
відкриття рахунку, зазначена у розділі
„відмітки банку". Договір діє протягом
12 місяців з моменту його підписання.
Якщо протягом цього строку ні одна із
сторін не проінформує другу сторону
про припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов"язковим платежем наведений
Пам"ятці клієнта, який являється
невідємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов"язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову( п.п.3.1; 3.2; п.п.5.2, 5.3 розділу Правил
користування платіжною карткою ; п.п.8.6;
9.12 Умов і правил надання банківських
послуг а.с.6-9).

Тарифами на обслуговування
кредитування з використанням кредитки
„Універсальна, 30 днів пільгового
періода", а саме вказаний вид
кредитування був обраний відповідачем,
передбачено щомісячне погашення
заборгованості по кредиту, процентам і
комісіям(мінімальний платіж), розмір
якого складає 7% від залишку
заборгованості на кінець звітного
періоду, але не менше 50 грн., до 25 числа
місяця, наступного за звітним.

За умовами п.6.5 Умов клієнт
зобов"язувався погашати
заборгованість за кредитом, відсоткам
за його використання, по перевитратам
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісію на умовах, передбачених
договором.

Таким чином, при укладанні
договору від 14.09.2006 року сторони
встановили строк дії договору- 12
місяців, термін дії наданого кредиту -
до 08.2008 року, а також строки виконання
зобов"язань зі щомісячним погашенням
платежів до 25 числа.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов"язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушення зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Обгрунтовуючи підстави позову,
ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" посилалось на те,
що ОСОБА_2 зобов"язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
внаслідок чого станом на 31.11.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
32746 грн. 91 коп., яка складається з:
6367 грн. 71 коп. - заборгованість за
кредитом, 24343 грн. 64 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. 00 коп. -
штраф (фіксована частина), 1535 грн. 57 коп.
- штраф (процентна складова), що
підтверджується письмовим
розрахунком вказаної
заборгованості(а.с.3-4).

Заперечуючи проти позову,
ОСОБА_2 посилався на те, що останній
платіж за договором він здійснив 07.04.2008
року, після чого свої грошові
зобов"язання за договором вважав
виконаними у повному обсязі.

Зазначені та інші доводи
відповідача суд належним чином не
перевіряв, в результаті залишив поза
уваги встановлений лише при
апеляційному розгляді справи факт
того, що у зв"язку з невиконанням
договору від 14.09.2006 року у червні 2008
року ЗАТ КБ „ПриватБанк" вже
зверталось до суду із заявою про видачу
судового наказу про дострокове
стягнення з ОСОБА_2 всієї залишкової
суми тіла кредиту та накопиченої суми
заборгованості по процентам, яка
утворилась станом на 17.05.2008 року, всього
7086 грн. 02 коп., з яких 6347 грн. 41 коп. -
тіло кредиту, 738 грн. 61 коп. - проценти на
поточну та на просточену
заборгованість(а.с.98-99), враховуючи при
цьому внесений відповідачем 07.04.2008 року
платіж(а.с.98-99).

10 червня 2008 року Оріхівським
районним судом Запорізької області
був виданий судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ
„ПриватБанк" заборгованості у сумі
7086 грн. 02 коп. та 50 грн. 43 коп. судових
витрат(а.с.80), із заявою про скасування
вказаного наказу боржник не звертався.

Постановою державного
виконавця ВДВС Оріхівського РУЮ від
29.03.2013 року зазначений судовий наказ №
2н-141/08 , як виконавчий документ, був
повернутий стягувачу без виконання у
зв"язку з відсутністю у боржника майна,
на яке може бути звернуто
стягнення(а.с.79).

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК
України у редакції, що була чинною на
момент видачі наказу, судовий наказ є
особливою формою судового рішення про
стягнення з боржника грошових коштів
або витребування майна за заявою особи,
якій належить право такої вимоги.

За вимогами п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду, ухвалене з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Отже враховуючи, що по заявленим
у даній справаі вимогам ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за тілом кредиту та
заборгованості по процентам за період
з 28.10.2006 року по 17.05.2008 року вже існує
судове рішення у виді судового наказу,
то провадження по справі щодо вказаних
вимог підлягає закриттю.

Щодо вимог ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК"
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
по відсоткам за користування кредитом
за період з 18.05.2008 року по 30.11.2013 року у
сумі 32008 грн. 30 коп., то вони
підлягають задоволенню частково.

З матеріалів справи
вбачається, що за умовами укладеного з
ОСОБА_2 договору, термін дії наданого
йому кредитного ліміту збігається з
терміном дії кредитної картки,
встановленим до 08.2008 року.

Видана відповідачу за
договором платіжна
картка„Універсальна, 30 днів
пільгового періода", згідно довідки про
умови вказаного виду кредитування,
передбачає повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами, у
тому числі і відсотків) у розмірі 7%
залишку заборгованості, але не менше 50
грн. до кінця місяця, наступного за
звітним а також встановлено
відповідальність за порушення графіку
повернення кредиту та процентів за
користування ним.

Згідно п.3.1.1 Правил
користування платіжною карткою, строк
дії картки(місяць, рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця. При цьому, на відміну
від п.5.4 Правил, яким встановлюється
порядок погашення кредиту по платіжним
карткам без встановленого
мінімального обов"язкового платежу і
відповідно до якого погашення
відсотків відбувається щомісячно, а
погашення кредиту у повному обсязі - не
пізніше останньогомісяця, вказаного на
платіжній картці, відповідно до п.5.3
Правил строки та порядок погашення по
кредиту по платіжним карткам з
встановленим обов"язком мінімальним
платежем, який передбачає плату за
користування кредитом, передбачену
Тарифами, та частку заборгованості за
кредитом, наводиться у пам"ятці.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов"язання згідно з ч.3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.ч.3.4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов"язано його початок(ст. 253 ЦК
України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких
випадках обчислюється по кожному
простроченому платежу.

Такий висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов"язковим для всіх суб"єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

За висновками Верховного Суду
України про зстосування ст. 257 ЦК
України до правовідносин, у яких
використовуються платіжні картки як
спосіб надання/отримання кредитних
коштів, викладеним у постанові від 19
березня 2014 року № 6-14 цс14, за таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України).

Заборгованість по сплаті
чергових платежів по тілу кредиту, яка
утворилась станом на 17.05.2008 року та
майбутні платежі по сплаті тіла
кредиту, а також заборгованість по
платежам в частині сплати відсотків за
період по 17.05. 2008 року були стягнуті з
ОСОБА_2 судовим наказом від 10 червня 2008
року.

Щодо періоду з 18.05.2008 року, то банк
просив стягнути з ОСОБА_2 відсотки по
30.11.2013 року, а згідно наданого позивачем
розрахунку заборгованості строк
внесення останнього щомісячного
платежу з погашення процентів за
кристування кредитом наступив 29.08.2011
року(а.с.3-4, 90-91).

Враховуючи, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов"язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення, у даному випадку,
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа, а з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за відсотками з 18.05.2008
року ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" звернулося до
суду 18 грудня 2013 року(а.с.92), що
перевищує загальний строк позовної
давності з моменту настання
зобов"язання відповідача сплатити
черговий платіж, то за вказаних
обставин, зважаючи на заяву ОСОБА_2 про
застосування позовної давності,
колегія приходить до висновку про
наявність підстав для застосування
строку позовної давності відповідно до
вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України.

У зв"язку з цим з відповідача
підлягають стягненню нараховані в
порядку щомісячних платежів за період
з 18 грудня 2010 по серпень 2011 року
відсотки за користування кредитом, що
за наданим позивачем розрахунком, не
спростованим відповідачем, становлять
суму 3036 грн. 90 коп.( 13682 грн. 38 коп.- 10825
грн.48 коп.), а також штраф у загальній
сумі 651 грн. 85 коп., який визначається як
сума фіксованої частини

у розмірі 500 грн. та 151 грн. 85 коп.- 5% від
боргу, пропорційно частці задоволених
позовних вимог. У задоволенні вимог
банку про стягнення відсотків, що
підлягали сплаті за період з 18.05.2008 року
до 18 грудня 2010 року слід відмовити за
пропуском строку позовної давності.

Щодо вимог ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК"
про стягнення передбачених договором
відсотків, нарахованих за період після
строку останнього платежу по 30.11.2013
року за користування кредитом, то вони
задоволенню не підлягають, як
необгрунтовані.

На відміну від положень ст. 1046,
ч.1 ст. 1048 ЦК України, якими врегульовані
положення договору позики, як
загальної договірної конструкції, то
відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Між тим, виходячі із суті
кредитного договору, нарахування
процентів після закінчення строку дії
договору не передбачено.

В законодавстві поняття
„строк дії договору" та „строк (термін)
виконання зобов"язання (ст.ст.530,631 ЦК) є
різними.

Невиконання відповідачем
грошового зобов"язання перед банком
дає підстави для застосування до
боржника, що прострочив виконання
такого зобов"язання, негативних
наслідків, встановлених ч.2 ст. 625 ЦК
України, однак із зазначених підстав
позовні вимоги ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" до
ОСОБА_2 не заявлялись і предметом
судового розгляду не були.

Відповідно до роз"яснень п.17
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов"язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов"язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК
України.

У зв"язку з цим не можна визнати
такими, що погоджуються з нормам
матеріального права та обставинами
справи вимоги ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" про
стягнення з відповідача відсотків за
користування кредитом і з підстав
наявності невиконаного судового
наказу від 10 червня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України понесені ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК"
судові витрати по сплаті судового
збору за подачу позову підлягають
присудженню з ОСОБА_2 частково у сумі 229
грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 310 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 21 травня 2014
року по даній справі скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту:

„Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК»( рахунок № 3111,
МФО № 305299, )
заборгованість за кредитним договором
від 14.09.2006 року у сумі 3688 грн.(три тисячі
шістьсот вісімдесят вісім) 75 коп., з
яких 3036 грн. 90 коп.- заборгованість по
відсоткам за період з 18.12.2010 року по
29.08.2011 року, 151 грн. 85 коп.-
штраф(процентна складова), 500 грн.-штраф(
фіксована частина), а також стягнути на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК»(рахунок № 0001, МФО
№ 305299, ) витрати по
сплаті судового збору у сумі 229 грн. 40
коп.

У задоволенні решти вимог- відмовити.

Провадження у справі за вимогами ПАТ КБ
„ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 в частині
стягнення тіла кредиту у розмірі 6347
грн. 41 коп. та відсотків у сумі 738 грн. 61
коп. за період з 28.10.2006 року по 17.05.2008
року закрити."

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: