Справа № 254/4911/13-ц
Провадження № 2/254/36/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року

м. Донецьк

Будьоннівський районний суд
міста Донецька у складі:

головуючого судді
Заборського В.О.,

при секретарі
Подгородецькій В.А., Калініній Н.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Горінової О.В.,

представника відповідача
Стрюкової Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
місцевого суду в м. Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька», Виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради про визнання членом сім'ї наймача,
визнання права користування житловим
приміщенням, зобов'язання вчинити
певні дії, та зустрічною позовною
заявою Виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Управління житлового
господарства Донецької міської ради,
яке під час розгляду справи було
замінено на належного відповідача -
Виконавчий комітет Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради, КП «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» про визнання її членом сім'ї
наймача квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3,
визнання за нею права користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, та зобов'язання КП «КК
Будьоннівського району м. Донецька»
укласти з нею договір найму житлового
приміщення за даною адресою, як з
наймачем житлового приміщення. Свої
вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона
з 1991 року по теперішній час фактично
проживає та зареєстрована по
досягненню повноліття у квартирі
АДРЕСА_1, яка відноситься до державного
житлового фонду, перебуває на балансі
КП «КК Будьоннівського району м.
Донецька» і наймачем даної квартири
значиться ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В спірній квартирі
позивач проживає з того часу, як її мати
познайомилась з ОСОБА_4, сином наймача
цієї квартири та створила фактично із
ним сім'ю, а саме з 1991 року, і з цього
часу вона, її мати, вітчим ОСОБА_4 і її
прийомний дідусь ОСОБА_3 мешкали однією
сім'єю у даній квартирі. 13 квітня 1993
року мати позивачки та вітчим ОСОБА_4
уклали офіційний шлюб. Влітку 1995 року
мати позивачки посварилась з вітчимом
та пішла від ньогоі стала мешкати
окремо, а позивач залишилась проживати
у цій квартирі із вітчимом ОСОБА_4 та
його батьком ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 помер, договір найму після його
смерті ОСОБА_4 на себе не переоформив. 18
червня 1996 року шлюб між матір'ю
позивача та її вітчимом ОСОБА_4
розірвано, але позивачка залишилась
проживати разом із вітчимом, а її мати
виїхала за межі міста Донецьк на
заробітки. 27 липня 2001 року
Будьоннівським районним судом м..
Донецька мати позивачки ОСОБА_5 була
визнана безвісно відсутньою і знята з
реєстраційного обліку у квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, позивач
його поховала і залишилась мешкати в
квартирі. Таким чином, позивач з 1991 року
фактично мешкала однією сім'єю із
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були їй як рідний
дідусь та батько, спочатку вони
опікувались над нею, оскільки вона була
ще малолітньою дитиною, коли вони стали
мешкати спільно, у її батьків був
спільний сімейний бюджет, вони всією
сім'єю спільно харчувались, купували
всі необхідні домашні речі, проводили
ремонтні роботи в квартирі, сплачували
комунальні послуги. Зараз позивач
продовжує проживати у квартирі в якій
вона зареєстрована, яка є її постійним
місцем проживання, забезпечує її
схоронність, сплачує комунальні
послуги здійснює поточний ремонт, тому
вважає, що набула права користування
цим житлом, оскільки вселилась за
згодою наймача, зареєстрована в ньому
та проживала разом із наймачем однією
сім'єю. При зверненні позивачки до КП
«КК Будьоннівського району м.
Донецька» із заявою про зміну договору
найму на її ім'я їй було відмовлено в
цьому з тих підстав, що комунальне
підприємство не має законних підстав
на переоформлення особистого рахунку,
тому вона вимушена звернутись до суду
для захисту своїх житлових прав.

Під час розгляду справи
Виконавчим комітетом Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради подано
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
визнання її такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Зустрічні позовні вимоги
обґрунтовуються тим, що обставини які
зазначила ОСОБА_1 в своїй позовній
заяві не відповідають дійсності,
оскільки вона у період проживання в
спірній квартирі навчалась у ДЗОШ № 123,
яка територіально відносилась до
АДРЕСА_1, та 28 серпня 1995 року була
відрахована зі списків учнів ДЗОШ № 123
у зв'язку зі зміною місця мешкання до
ДЗОШ № 147, в якій вона навчалась з 01
вересня 1995 року по 24 травня 1996 року і
була відрахована зі списків учнів у
зв'язку з переїздом батьків у м.
Маріуполь. З часу переїзду ОСОБА_1 у м.
Маріуполь вона не проживала у спірній
квартирі та не була членом сім'ї ані
ОСОБА_4, ані основного квартиронаймача
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Твердження позивачки про те, що вона
мешкала разом з ОСОБА_4 , спільно з ним
харчувалась та ОСОБА_4 опікувався над
нею також не відповідає дійсності. В
лютому 2001 року, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_5 разом із донькою ОСОБА_1 не
проживали у спірній квартирі, але була
в ній зареєстрована, ОСОБА_4 звернувся
до Будьоннівського районного суду м.
Донецька із позовною заявою про
визнання ОСОБА_5 безвісно відсутньою, в
якій зазначав, що ОСОБА_5 з червня 1995
року не мешкає к спірній квартирі разом
із донькою ОСОБА_1. Згідно Акту,
складеного 12 вересня 2013 року,
спеціалістами Будьоннівської районної
у м. Донецьку ради, ОСОБА_1 у спірній
квартирі не проживає більше 15 років, в
квартирі на теперішній час проживає
сім'я ОСОБА_7. Позивачка була
зареєстрована у спірній квартирі 25
квітня 2001 року без правових підстав, у
відсутності основного квартиронаймача
ОСОБА_3 у зв'язку з його смертю, без
згоди члена сім'ї основного
квартиронаймача ОСОБА_4, тому як у
період реєстрації позивачки у спірній
квартирі слухалась цивільна справа,
яка підтверджує, що ОСОБА_4 з ОСОБА_1 не
спілкується та її місце знаходження
йому не відомо. Оскільки з 1995 року по
теперішній час позивачка ОСОБА_1 не
проживає у спірній квартирі, тому вона
втратила право користування спірною
квартирою, внаслідок відсутності понад
встановлені строки.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала
у повному обсязі і просили їх
задовольнити, у задоволені зустрічних
позовних вимог просила відмовити, у
зв'язку з їх необґрунтованістю. Крім
того зазначила, що проживала однією
сім'єю разом з мамою, вітчимом ОСОБА_4 і
його батьком ОСОБА_3 до 1996 року, коли
вітчим і мама посварились та
розійшлись. Вона поїхала з мамою у м.
Маріуполь, де закінчила 11 класів, однак
ОСОБА_4 приїжджав за нею і забирав до
себе на всі канікули. Після закінчення
школи вона переїхала до ОСОБА_4, який
через місяць помер. На теперішній час
вона проживає в квартирі із своїм
чоловіком, іноді в них проживає сестра
чоловіка - ОСОБА_7 з двома дітьми.

Представника позивача за
довіреністю ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
підтримала у повному обсязі, у
задоволенні зустрічних позовних вимог
просила відмовити у зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Представник відповідача -
Виконавчого комітету Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради Стрюкова
Н.В. заперечувала проти задоволення
первісних позовних вимог у зв'язку з їх
необгрунтованістю і просила
задовольнити зустрічні позовні вимоги,
щодо визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1,
з підстав зазначених у зустрічній
позовній заяві.

Представники відповідача КП «КК
Будьоннівського району м. Донецька»
Горінова О.В. проти задоволення
первісних позовних вимог заперечувала,
оскільки факт спільного проживання і
ведення господарства разом з наймачем
квартири ОСОБА_3 нічим не підтверджено,
та просила задовольнити зустрічний
позов.

Вислухавши пояснення позивача,
представників позивача і відповідачів,
показання свідків, вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 1974
року виконавчим комітетом
Пролетарської районної ради депутатів
трудящих м. Донецька ОСОБА_3, сім'я якого
складається з 4 осіб, видано ордер № 133
серії № 074 на право заняття
трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно поквартирної карточки
квартири АДРЕСА_1 наймачем даної
квартири є ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і виписаний з неї 19
червня 1996 року у зв'язку із смертю.
Після смерті наймача особистий рахунок
не переоформлявся. На теперішній час в
квартирі зареєстрована в якості онучки
наймача - позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, з 25 квітня 2001 року.

19 червня 2009 року ОСОБА_14 уклав
шлюб з ОСОБА_1, та прізвище дружини
після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У відповідності до ч. 1 ст. 106 ЖК
України повнолітній член сім'ї наймача
вправі за згодою наймача та інших
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму
жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача. У разі
відмови наймодавця у визнанні члена
сім'ї наймачем за договором найму спір
може бути вирішено в судовому порядку.

Своєю відповіддю за № 545 від 26
квітня 2013 року КП «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»
повідомило позивачу ОСОБА_1, що згідно з
діючим законодавством (ст.. 64 ЖК
України) відсутні законні підстави для
переоформлення особистого рахунку на
квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Відповідно до статті 64 Житлового
кодексу України члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

За правилами статті 65 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 9 постанови від 12 квітня 1985 року
№2 «Про деякі питання, що виникають у
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», роз'яснив,
що, вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи прописані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами його сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться у пункті 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 1 листопада
1996 р. № 9 «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»,
наявність чи відсутність прописки сама
по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член
сім'ї наймача (власника) приміщення, або
ж для відмови їй у цьому. Однак
відсутність письмової згоди членів
сім'ї наймача на вселення сама по собі
не свідчить про те, що особи, які
вселилися, не набули права
користування жилим приміщенням, якщо
за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Із виписки з особистого рахунку
НОМЕР_1 від 07 березня 1995 року, яка видана
Житлово-експлуатаційною дільницею № 2
вбачається, що основний квартиронаймач
ОСОБА_3 займає квартиру з трьох кімнат і
проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з
сином ОСОБА_4, невісткою ОСОБА_5, онучкою
ОСОБА_1.

Шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_5
розірвано 18 червня 1996 року, актовий
запис № 224 у відділі РАГС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька.

Рішенням Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 27 липня
2001 року, за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5
визнано безвісно відсутньою. Даним
судовим рішенням встановлено, що
ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 і
проживала разом з ним за адресою:
АДРЕСА_1. З червня 1995 року фактично
шлюбні відносини між ними припинено, а
18 червня 1996 року розірвано шлюб, після
чого ОСОБА_5 виїхала в невідомому
напрямку.

Згідно виписки з особистого
рахунку НОМЕР_1 від 20 травня 2013 року, яка
видана абонентською службою КП «КК
Будьоннівського району м. Донецька»
вбачається, що основний квартиронаймач
за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3, виписаний
з квартири 19 червня 1996 року у зв'язку із
смертю. Також з квартири були виписані:
24 липня 2002 року син наймача - ОСОБА_4 та 13
лютого 2002 року невістка наймача -
ОСОБА_5. З 25 квітня 2001 року по теперішній
час в квартирі прописана донька
невістки - ОСОБА_1.

Відповідно до статті 71 Житлового
кодексу Української РСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

За правилами статті 72 ЖК УРСР
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до положень статей 10 і
60 Цивільного процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

На обґрунтування зустрічних
позовних вимог Виконавчим комітетом
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради суду надані наступні докази.

Відповідь начальника відділу
освіти Будьоннівської районної у м.
Донецьку ради, згідно якої ОСОБА_1
навчалась в ДЗОШ І-ІІ ступенів з 01
вересня 1992 року по 28 серпня 1995 року і
мешкала за адресою: АДРЕСА_1.
Відрахована з ДЗОШ № 123 на підставі
наказу № 79 від 28 серпня 1995 року до ДЗОШ
І-ІІІ ступенів № 147 у зв'язку із зміною
місця мешкання. В ДЗОШ № 147 навчалась з
01 вересня 1995 року по 24 травня 1996 року,
звідки вибула у зв'язку із переїздом
батьків до м. Маріуполя.

Комісійний Акт від 12 вересня 2013
року складений співробітниками
районної ради, із змісту якого
вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_9 і
ОСОБА_10, в квартирі АДРЕСА_1 проживає
родина ОСОБА_7, а ОСОБА_1 не проживає в
даній квартирі понад 15 років.

Відповідь головного лікаря КУ
«ЦПМСД № 1» від 02 вересня 2013 року за №
935, згідно якої за даними перепису
населення, ОСОБА_1 понад 10 років не
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
амбулаторна карта відсутня, при
неодноразовому відвідуванні адреси
двері ніхто не відчинив. При
спілкуванні з сусідами і даними
перепису в квартирі проживає родина
ОСОБА_7.

Відповідь начальника відділу
освіти Будьоннівської районної у м.
Донецьку ради, з якої вбачається, що
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,
навчається у 5-а класі ДЗОШ № 123,
проживає і зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2. Під час вступу до школи
проживав за адресою: АДРЕСА_1, але за
письмовою заявою батька дитини, від 25
жовтня 2013 року, місце проживання
змінено на АДРЕСА_2.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою
позивачки ОСОБА_1 і зі слів якої
складався Комісійний Акт від 12 вересня
2013 року, показала, що вона дуже добре
знала родину ОСОБА_3. В 1991 році до них
прийшла жити ОСОБА_5 із своєю донькою -
позивачем ОСОБА_1, яка в той час була ще
мала. В 1993 році ОСОБА_5 уклала шлюб з
ОСОБА_4. Наймачем квартири був ОСОБА_3,
який дозволив їм там жити та
прописатись, вони жили однією родиною,
позивач називала ОСОБА_4 батьком, а
ОСОБА_3 - дідусем. В 1995 році ОСОБА_5 їй
розповідала, що посварилась із ОСОБА_4,
а згодом пішла від нього і виїхала у м.
Маріуполь. Позивач постійно приїжджала
на канікулах до ОСОБА_3, ОСОБА_4 їздив до
них на вихідних, а потім переїхала і
стала проживати в квартирі постійно. В
2009 році вона вийшла заміж за ОСОБА_14 і
зараз в квартирі проживає з ним,
зробили там ремонт. Також знає їх
родичів ОСОБА_7, які часто бувають в
гостях у ОСОБА_1. Коли приходили
представники ради скласти Акт, то вона
його підписала не читаючи, а за
позивачку ОСОБА_1 в неї ніхто не
запитував. Сусідка ОСОБА_8, яка проживає
в квартирі АДРЕСА_3 позивачку не знає,
оскільки в будинку проживає недавно.

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні показав, що проживає по
сусідству з ОСОБА_1, знав добре ОСОБА_3 і
його сина ОСОБА_4, який з дружиною і її
донькою проживав разом з батьком у
квартирі по АДРЕСА_1 однією сім'єю.
Бачив, як за життя ОСОБА_3 часто гуляв на
дворі з позивачкою. Пізніше мати
позивачки кудись виїхала, але
позивачка періодично проживала в
квартирі ОСОБА_3, а потім переїхала до
неї на постійне. Згодом вона вийшла
заміж і проживає в квартирі із своїм
чоловіком, інколи бачить їх на
вихідних. Він їм допомагав робити
ремонт у квартирі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому
засіданні показала, що вона є
двоюрідною сестрою чоловіка ОСОБА_1. З
чоловіком ОСОБА_13 і двома дітьми
проживають в гуртожитку по АДРЕСА_2. В
квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1.
Оскільки в гуртожитку відсутні належні
умови, то вони часто ходять в гості до
ОСОБА_1 прийняти ванну. В 2009 році, з
сімейних обставин, вона декілька
місяців проживала у ОСОБА_1. Це було
тоді, коли її син збирався піти в перший
клас, і тому в заяві до школи була
зазначена адреса ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні показав, що позивачка ОСОБА_1
з чоловіком проживає по АДРЕСА_1. Знає
її з того часу, як вона вийшла заміж за
ОСОБА_8, який доводиться двоюрідним
братом його дружини. Вони часто
приходять в гості до ОСОБА_1, інколи
ночують. Коли ОСОБА_1 виїжджають на
відпочинок, то вони приглядають за
квартирою. Якось після сварки з ним,
його дружина з дітьми деякий час
проживала у ОСОБА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що зібрані по справі докази
свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 була
вселена до квартири з дотриманням
встановленого порядку, в
неповнолітньому віці до квартири, на що
письмова згода на це всіх членів сім'ї
наймача не потрібна, вона прописана в
даному жилому приміщенні як онучка
наймача, проти чого наймач ОСОБА_3 за
життя не заперечував, квартира є
постійним місцем її проживання. Також
позивачкою в суді доведено, що її
родина проживала з наймачем однією
сім'єю до його смерті, будь яких угод
між наймачем і членами його сім'ї, що
проживають з ним, про певний порядок
користування жилим приміщенням суду не
надано, тому суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в частині
визнання ОСОБА_1 членом сім'ї наймача
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
визнати за нею право користування
квартирою АДРЕСА_1.

В інший частині позовних вимог
ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки
судом задоволені вимоги щодо визнання
позивача членом сім'ї померлого
наймача, і у відповідності до вимог ст..
106 ЖК України вона має право звернутись
з вимогою до балансоутримувача будинку
у якого знаходиться спірна квартира
про визнання її наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача ОСОБА_3, який помер.

Що ж стосується зустрічних
позовних вимог, то суд вважає, що
Виконавчий комітет Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради не довів
об'єктивними, достовірними доказами, що
позивачка ОСОБА_1 втратила право
користування квартирою внаслідок її
відсутності понад встановлений строк,
бо надані суду докази спростовані
свідками ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_7,
ОСОБА_13, які безпосередньо допитані в
судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 11, 60, 81, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 64, 65, 71, 72, 106 Житлового
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька», Виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради про визнання членом сім'ї наймача,
визнання права користування житловим
приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 членом сім'ї
наймача квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічний
позовних вимог Виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: