УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 26 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А., суддів:
Євтушенко О.І.,Іваненко Ю.Г., Журавель
В.І.,Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
із позовом, у якому зазначало, що 22
травня 2007 року між ним та ОСОБА_6
укладений кредитний договір № NKXRRX10610039,
згідно з яким останній отримав кредит у
розмірі 8190 грн строком до 22 року 2009 року
зі сплатою 12 % річних. У зв'язку з
неналежним виконанням ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором
станом на 24 квітня 2013 року утворилася
зобов'язань у розмірі 91 889 грн 13 коп.,
яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 22 травня 2007 року у розмірі 28 098 грн 08
коп., з якої: заборгованість за кредитом
у розмірі 260 грн 56 коп., заборгованість
за процентами у розмірі 23 448 грн 76
коп., заборгованість з комісії у
розмірі 4127 грн 76 коп., пеня у розмірі 261
грн. У задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 13 листопада
2013 року рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 26 вересня 2013 року
змінено, зменшено стягнуту з ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за процентами за
користування кредитом з 23 448 грн 76 коп.
до 2907 грн 32 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором не виконував, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість, яка має бути стягнута з
відповідача, у тому числі, у частині
стягнення заборгованості за
процентами за користування кредитом,
виходячи із процентної ставки 142 %
річних.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційної суд вказував, що
стягнута з відповідача на користь
банку заборгованість з процентів має
бути зменшена виходячи з 12 % річних, що
передбачено кредитним договором.

Із такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що 22
травня 2007 року ОСОБА_6
звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із
Заявою позичальника №
NKXRRX10610039, на підставі якої відповідач
отримав споживчий кредит на суму 8190 грн
строком до 22 травня 2009 року зі сплатою 1
% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с. 5).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_6
за кредитним договором від 22 травня
2007 року станом на 24 квітня 2013 року
склала 91 889 грн 13 коп. (а.с. 3−?4).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся 13 червня 2013 року та надав
суду Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (а.с. 6‒?15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Із Заяви ОСОБА_6 вбачається, що банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит у розмірі 8190 грн строком на 24
місяці до 22 травня 2009 року включно зі
сплатою відсотків за його користування
у розмірі 1 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 196 грн 56 коп. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі
1365 грн в обмін на зобов'язання
позичальника щодо повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
обумовлених у Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт). Погашення
заборгованості мало здійснюватися
щомісячно у період з 15 по 20 числа
кожного місяця у розмірі 582 грн 73 коп.
(а.с. 5).

Вказані Умови не підписані
відповідачем. Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), що надавалися банком, не
мають підпису позичальника, його
реквізитів, відсутня і дата їх
складання або підпису сторонами, а
також немає жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід'ємності від
Заяви позичальника. У Заяві не
зазначено, що неврегульовані у ній
питання регулюються відповідно до
Умов.

Крім того, у Заяві не зазначено умов
надання кредиту, окрім розміру ліміту
та процентної ставки за користування
кредитом.

Матеріали цивільної справи не містять
доказів того, що підписуючи Заяву,
відповідач розумів вказані Умови, у
тому числі щодо погодження сторонами
терміну позовної давності тривалістю 50
років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК
України, що передбачає необхідність
укладення договору у письмовій формі
про збільшення строку позовної
давності.

Відповідно до вимог ст. ст. 257, 267 ЦК
України позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.
Позовна давність застосовується за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У запереченнях проти позову ОСОБА_6
просив застосувати позовну давність
(а.с. 28−?29). Оскільки кредитний договір
було укладено 22 травня 2007, строк
погашення заборгованості сплив 22
травня 2009 року, звернувшись до суду з
позовом 13 червня 2013 року, банк
пропустив позовну давність, на що суд
апеляційної інстанції уваги не
звернув.

Відповідно ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не
обмежений доводами касаційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
виявлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Рішення апеляційного суду належить
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 333, 336, 342, 343, 344, 345, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 листопада
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А.
Горелкіна Судді: О.І. Євтушенко
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік