У х в а л а

іменем україни

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,

Коротуна В.М.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом дочірнього
підприємства «Кіровоградтепло»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
використану теплову енергію, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 вересня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року дочірнє підприємство
«Кіровоградтепло» товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії»
(далі - ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІУ
НА») звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
використану теплову енергію,
посилаючись на те, що відповідач не
сплачує за надані йому послуги з
централізованого теплопостачання,
унаслідок чого утворилася
заборгованість, розмір якої на

1 лютого 2013 року становить 12 257 грн. 70
коп., з урахуванням 3% річних, індексу
інфляції та пені.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 25 вересня 2013 року, позов ДП
«Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІУ НА»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ДП «Кіровоградтепло» ТОВ
«ЦНТІУ НА» заборгованість за
використану теплову енергію в розмірі
11 102 грн. 55 коп. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 вересня
2013 року скасувати, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Однак, оскаржувані судові рішення
вказаним вимогам не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
частково позов ДП «Кіровоградтепло»
ТОВ «ЦНТІУ НА», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що заборгованість відповідача за
спожиті послуги з теплопостачання, які
надавалися йому позивачем, підлягає
стягненню без урахування інфляційних
витрат, 3% річних та пені, оскільки між
сторонами не було укладено
відповідного договору щодо споживання
та постачання зазначених послуг.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна.

Судом установлено, що відповідач є
власником квартири № 6 корпус № 1 у
будинку № 7 по вул. Біляєва у м.
Кіровограді й споживачем послуги з
централізованого теплопостачання, які
надає позивач. На ім'я ОСОБА_3 відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1 та видано
абонентську книжку.

Отже, між сторонами виникли
правовідносини з приводу постачання
теплової енергії, які регулюються
Законом України «Про теплопостачання»,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі -
Правила).

За правилами ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені у встановлених законом чи
договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
із теплопостачання встановлена і у п. 23
Правил.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Частково задовольняючи позовні вимоги
та стягуючи з відповідача
заборгованість за користування
тепловою енергією в розмірі 11 102 грн.

55 коп. за період, як заявлено позивачем
у позовні й заяві, з жовтня 2008 року до
січня 2013 року, суди першої та
апеляційної інстанцій не дотримались
вимог ст. ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України щодо
строку позовної давності та не
перевірили доводів відповідача про те,
що заборгованість за період з жовтня 2008
року до 29 червня 2010 року ним була
сплачена в добровільному порядку, на
підтвердження чого ОСОБА_3 було надано
постанову державного виконавця
Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ
від

30 червня 2010 року про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
добровільним виконанням зобов'язання.

Кім того, вирішуючи спір, суди
попередніх інстанцій на порушення
вимог ст. ст. 212-215, 303, 304, 315 ЦПК України
дійшли передчасного висновку про
неможливість застосування до спірних
правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України посилаючись на те, що між
сторонами не було укладено
відповідного договору щодо споживання
та постачання зазначених послуг.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою наявності заборгованості
за спожиті послуги з централізованого
теплопостачання, а також визначення
розміру такої заборгованості, судами у
порушення норм матеріального права
належним чином не з'ясовані, що
унеможливлює встановлення фактичних
обставин справи, які мають значення для
правильного вирішення справи, то
рішення судів першої й апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню, а
справа підлягає передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від

25 вересня 2013 року скасувати.

Справу за позовом дочірнього
підприємства «Кіровоградтепло»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії» до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
використану теплову енергію передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
О.В.
Кадєтова

В.М. Коротун

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук