Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/292/2014
інстанції - Пономаренко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 9 липня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 то Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтегрітес» про відновлення
порушених трудових прав.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 9 липня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
то ТОВ «Інтегрітес» про відновлення
порушених трудових прав.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним та
несправедливим. Зазначає, що
оскаржуване рішення постановлене у
відсутність позивача упередженим та
неповноважним суддею, якою раніше
розглядались справи за участю
позивача. У рішенні не вказано, що
позивач просив стягнути середній
заробіток з 28 липня 2010 року із
розрахунку 500 грн. на день, в чому
раніше відмовив апеляційний суд
рішенням від 25 липня 2012 року. Вказує на
те, що відповідачем була видана йому
копія трудової книжки, проте не виданий
її оригінал ікопії наказів,
розрахункові листи, довідка про доходи
за 2010-2012 рр. Суд безпідставно не
розглянув вимогу стосовно того, що
свідок - виконавчий директор
відповідача дала завідомо неправдиві
свідчення, а також безпідставно
відмовив у вимогах про стягнення
середнього заробітку за час затримки
трудової книжки з 28 липня 2010 року,
встановивши, що позивач з'явився на
роботу лише 15 жовтня 2012 року. Судом не
дана оцінка затримці до жовтня 2012 року
виконання відповідачем рішення суду
від 25 липня 2012 року про поновлення
позивача на роботі. При викладенні
змісту позовних вимог суд переплутав
дати періоду, за який позивач просив
стягнути грошові кошти, невірно
зазначив обставини, встановлені
рішенням суду від 25 липня 2012 року, щодо
розміру окладу позивача та отриманих
ним грошових коштів під час роботи у
відповідача.

В судове засідання апеляційного суду
позивач не явився в третій раз, про час
та місце розгляду справи повідомлений
в установленому законом порядку, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 лютого 2012 року було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Інтегрітес» про
поновлення на роботі, видачу трудової
книжки, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди (а.с.13-15).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
25 липня 2012 року вказане рішення суду
першої інстанції було скасоване,
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 частково задоволено, а саме:
поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого
піар-менеджера в ТОВ «Інтегрітес» з 28
липня 2010 року, зобов'язано ТОВ
«Інтегрітес» оформити на ім'я ОСОБА_2
трудову книжку із внесенням
відповідного запису про прийом на
роботу з 19 липня 2010 року, стягнуто із
відповідача на користь ОСОБА_2 2 000 грн.
моральної шкоди (а.с.56-57).

У березні ОСОБА_2 звернувся до суду з
даним позовом про відновлення
порушених трудових прав, під час
розгляду справи неодноразово
уточнював позовні вимоги(а.с.10-12, 54-55).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 4 грудня 2012 року, яка
набрала законної сили 26 лютого 2013 року,
провадження в справі закрито на
підставі п.2 ч. І ст.205 ЦПК України
відносно частини позовних вимог, а
саме: (а.с. 117-118).

- визнання того, що відповідач 2 липня
.2010 року зробив позивачу офіційну
письмову пропозицію про роботу на
посаді старшого піар-менеджера з 19
липня 2010 року з окладом 8 000 грн., а
позивач прийняв цю пропозицію;

-визнання, що відповідач допустив
позивача до роботи 19 липня 2010 року;

-визнання, що відповідач повинен був
завести трудову книжку після 5 днів
роботи, але порушив закон та не зробив
цього;

-визнання незаконним звільнення
позивача з роботи 27 липня 2010 року;

-поновлення позивача на роботі в ТОВ
«Інтегрітес» на посаді старшого
піар-менеджера з 27 липня 2010 року;

-зобов'язання відповідача зробити у
трудовій книжці позивача запис про
прийняття позивача на роботу в ТОВ
«Інтегрітес» на посаду старшого
піар-менеджера з 19 липня 2010 року;

-зобов'язання відповідача видати або
надіслати позивачу на а.с. 203-В, Київ, 01001,
довідку про доходи в 2010 році,
розрахункові листки, копії всіх
наказів, які стосуються позивача, та
завірену копію трудової книжки
позивача із записом про прийняття на
роботу в ТОВ «Інтегрітес» на посаду
старшого піар-менеджера з 19 липня 2010
року;

-стягнення на користь позивача з
відповідача на підставі незаконного
звільнення середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 28 липня 2010 року по
день рішення суду за цим позовом,
виходячи з такого ж розрахунку, тобто
ще 160 000 грн.);

-стягнення за ст. 237-1 КЗпП України з ТОВ
«Інтегрітес» на користь позивача 100 000
грн. у відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконним звільненням,
знищенням трудового договору та
брехнею відповідача у суді,

Решта позовних вимог складається з
таких вимог:

- визнати, що відповідач 19 липня 2010 року
уклав з позивачем безстроковий
трудовий договір у дох примірниках, але
пізніше знищив або приховав ці
примірники;

- визнати, що виконавчий директор
ОСОБА_6 збрехала суду під присягою
свідка, чим завдала позивачу значної
моральної шкоди, принизила його честь,
гідність і ділову репутацію;

- стягнути за незаконну затримку видачі
трудової книжки середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 28 липня 2010
року по день постановлення рішення за
цим позовом, виходячи із суми 8 000 грн. на
місяць (до 27 березня 2012 р. за 20 місяців 160
000 грн.);

- стягнути на підставі ст. 237-1 КЗпП
України у відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконною затримкою
видачі трудової книжки, 50 000 грн.;

- визнати за ст. ст. 5-1 та 22 КЗпП України
незаконною відмову відповідача
прийняти позивача на роботу з 22 жовтня
2011 року;

- стягнути у зв'язку з незаконною
відмовою у прийнятті на роботу
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 28 жовтня 2011 року по день
рішення суду за цим позовом, виходячи з
такого ж розрахунку, 40 000. грн.

- стягнути за ст. 237-1 КЗпП України у
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконною відмовою у
прийнятті на роботу, 20 000 грн.;

- стягнути 192 000 грн. невиплаченої
заробітної плати за період з 19 липня 2010
року по 25 липня 2012 року;

- стягнути невиплачену заробітну плату
за період з 25 липня 2012 року по день
рішення суду за цим позовом, виходячи з
розрахунку 8 000 грн. за кожний місяць;

- стягнути за ст. 237-1 КЗпП України у
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконною затримкою
оформлення трудової книжки після
рішення Апеляційного суду м. Києва від
25 липня 2012 року у справі № 22-6589, 50 000
грн.;

- стягнути на підставі незаконного
звільнення середній заробіток за час
вимушеного прогулу з дня постановлення
рішення Апеляційного суду м. Києва від
25 липня 2012 року у справі № 22-6589 по день
рішення суду за цим позовом, виходячи з
розрахунку 8 000 грн. на місяць.

- стягнути за ст. 237-1 КЗпП України у
відшкодування моральної шкоди,
завданої знищенням трудового договору
та невиконанням рішення Апеляційного
суду м. Києва від 25 липня 2012 року у
справі № 22-6589, 100 000 грн. (а.с.11-12, 54- 55).

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що 2 липня 2010 року він
отримав «Пропозицію про роботу» від
міжнародної юридичної фірми
«Інтегрітес», якою йому було
запропоновано роботу на посаді
старшого піар-менеджера з 19 липня 2010
року з окладом 8 000 грн., 19 липня 2010 року
він вийшов на роботу до офісу ТОВ
«Інтегрітес» на третьому поверсі
бізнес-центру «Башта-плаза» по вул.
Рибальській, 22. В той же день підписав
два примірники трудового договору з
ТОВ «Інтегрітес» в особі його
директора В.Д. Корчева, проте примірник
договору позивачу не надали. 19-23 липня
2010 року він працював, його
безпосередній керівник ОСОБА_6 не мала
жодних претензій і була задоволена
роботою, а 23 липня 2010 року вона пішла у
відпустку, а колективу було оголошено,
що з ТОВ «Інтегрітес» звільняється
керівник відділу кадрів ОСОБА_5, яка
приймала позивача на роботу та обіцяла
оформити нову трудову книжку. 27 липня
директор ТОВ «Інтегрітес» В.Д.Корчев
повідомив, що він звільняє позивача і
дав указівку провести розрахунок,
фінансовий директор ТОВ «Інтегрітес»
Наталія Томашевська видала позивачу
під розписку 3 500 грн., з яких 2 500 грн.
зарплати з місячного окладу 8 000 грн. та 1
000 грн. за роботу в додаткові години.

22 жовтня 2011 року він надіслав
відповідачу заяву в якій просив
прийняти його на роботу на вакантну
посаду піар-менеджера юридичної фірми
«Інтегрітес» з окладом 8 000 грн., яку
рекламує відповідний сайт.

Вказував, що він неодноразово
звертався до органів прокуратури
України із заявами про злочин у порядку
ст.95 КПК України, у якій припускав
наявність злочину у діях посадових
осіб ТОВ «Інтегрітес» щодо незаконного
звільнення його з роботи та брехні під
присягою свідка, проте Печерський суд
направляє його скарги на
бездіяльність прокуратури Печерського
району для реагування прокурору м.а
Києва, який постанови суду не виконує,
пересилає заяви знову до прокуратури
Печерського району. Окремі заяви
позивача про злочин безпідставно
направляються до міліції, яка їх
перенаправляє: 23 червня 2011 року листом
№ 54/С-2286 начальник Печерського РУГУМВС
Школьний переслав 26 аркушів заяв (від 30
квітня 2011 року) начальникові
Шевченківського РУТУ Грінцевичу, а той
листом від 12 липня 2011 року № 59/10238
переслав вже 28 аркушів прокурору
Шевченківського району, у зв'язку з чим
позивач був змушений написати заяву
про злочин прокурорів та надіслати її
цінним листом Генеральному прокурору 9
липня 2011 року разом з повторною вимогою
порушити кримінальну справу проти
ОСОБА_6. 16 липня 2011 року позивач написав
повторну заяву про злочин прокурорів
та надіслав її цінним листом
Генеральному прокурору з описом.

03 серпня та 01 листопада 2011 року судді
Печерського суду Смик та Білоцерківець
ухвалили постанови у справах
відповідно № 4-1734/11 та № 4- 2889/11, якими
частково задоволено його скарги та в
яких фігурує ТОВ «Інтегрітес»,
постанови набрали законної сили.

В обґрунтуванні уточнених позовних
вимог (а.с.54-55) позивач посилався на те,
що рішенням Апеляційного суду м.а Києва
від 25 липня.2012 року у справі №22-6589 у
справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ
«Інтегрітес» скасовано рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 лютого 2012 року та ухвалено
нове рішення, яким частково задоволені
позовні вимоги - позивача поновлено на
посаді старшого піар-менеджера в ТОВ
«Інтегрітес» з 28 липня 2010 року,
зобов'язано ТОВ «Інтегрітес» оформити
на ім'я ОСОБА_2 трудову книжку з
внесенням відповідного запису про
прийом на роботу з 19 липня 2010 року,
стягнуто з ТОВ «Інтегрітес» на користь
позивача 2 000 грн. моральної шкоди. В
решті вимог відмовлено.

Зокрема, відмовлено в задоволенні
вимог про стягнення з ТОВ «Інтегрітес»
на підставі незаконної затримки видачі
трудової книжки середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 28 липня 2010
року по день рішення суду, виходячи з
суми 3500:7=500 грн. за кожний робочий день
(за 3 останні робочі дні в липні 2010 року,
21 робочий день у серпні 2010 року і т.д.)».

При цьому Апеляційний суд м. Києва
визнав, що позивача було допущено
відповідачем до роботи в ТОВ
«Інтегрітес», де він працював 8 днів на
посаді та умовах, викладених у
«Предложении о работе», зокрема, з
визначеним окладом у 8000 грн. в місяць,
проте з урахуванням того, що позивач
вважає, що відповідач нищив докази
виплати позивачу 3 500 грн. під час
незаконного звільнення, апеляційний
суд встановив, що такі докази відсутні,
і відмовив у стягненні зарплати саме за
таким розрахунком.

За таких обставин, позивач просив
стягнути невиплачену заробітну плату
за період з 28 липня 2010 року по 28 липня 2012
року (день складення повного тексту
рішення апеляційного суду) з
розрахунку 8 000 грн. в місяць.

Позивачем надано розрахунок, заявленої
до стягнення суми невиплаченої
заробітної плати, а саме 8 000 грн х 24
місяці (з 28.07.2010р. по 28.07.2012р.). = 192 000 грн.,
яку просив стягнути з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх безпідставності та недоведеності.

Так, висновок суду про недоведеність
вимог про визнання того, що відповідач
19 липня 2010 року уклав з позивачем
безстроковий трудовий договір у двох
примірниках, але пізніше знищив або
приховав його від суду, ґрунтується на
обставинах, встановлених рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 25
липня.2012 року у справі №22-6589 , яким
встановлено, що позивач фактично був
допущений до роботи у відповідача,
працював 8 днів, накази про прийняття та
звільнення відсутні, проте це не є
підставою для відмови у задоволенні
вимог про поновлення на роботі,
оскільки за таких обставин трудовий
договір вважається укладеним навіть
при відсутності відповідного наказу
про прийняття на роботу. Доказів на
підтвердження того, що трудовий
договір був укладений письмово, а в
подальшому прихований чи знищений
відповідачем, позивач суду не надав.

Позовні вимоги про визнання, що
виконавчий директор ОСОБА_6 «збрехала»
суду під присягою свідка, чим завдала
позивачу значної моральної шкоди,
принизила його честь та гідність, суд
визнав безпідставними, зважаючи на те,
що надана свідком інформація була
доказом у іншій цивільній справі та
оцінювалась судом при ухваленні
судового рішення у встановленому
процесуальним законом порядку, і
повторній оцінці не підлягає.

Відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки
видачі трудової книжки відповідає
обставинам справи, оскільки судом
встановлено, що на роботу ОСОБА_2
з'явився тільки 15 жовтня 2012 року і в той
же день на виконання рішення суду від 25
липня.2012 року було оформлено трудову
книжку на нього. (а.с.156- 157). Докази на
підтвердження позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 50 000 грн., завданої незаконною
затримкою видачі трудової книжки,
позивачем не надані.

При вирішенні позовних вимог про
визнання за ст. ст. 5-1 та 22 КЗпП України
незаконною відмову відповідача
прийняти позивача на роботу з 22 жовтня
2011 року; стягнення на користь позивача
з відповідача у зв'язку з незаконною
відмовою у прийнятті на роботу 40 000 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 28 жовтня 2011 року по день
рішення суду за цим позовом,
відшкодування моральної шкоди,
пов'язаної із незаконно відмовою у
прийнятті на роботу, в сумі 20 000 грн. не
ґрунтуються на наданих позивачем
доказах, та вимогах діючого
законодавства, яким не передбачено
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при відмові
уприйнятті на роботу.

При вирішенні позовних вимог про
стягнення невиплаченої заробітної
плати у розмірі 192 000 грн. за період з 19
липня 2010 року по 25 липня 2012 року та за
період з 25 липня 2012 року по день
рішення суду за цим позовом, виходячи з
розрахунку 8 000 грн. за кожний місяць,
суд виходив з того, що рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 25 липня
2012 року, яке набрало законної сили
встановлено, що докази нарахування
заробітної плати позивачу відсутні.
Нових доказів на підтвердження тих
обставин, що позивач у періоди, за які
він просив стягнути заробітну плату,
працював у відповідача, за що йому була
нарахована і невиплачена заробітна
плата, позивачем не подавалось.

Позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з дня постановлення рішення
Апеляційного суду м. Києва від 25 липня
2012 року у справі № 22- 6589 по день рішення
суду за цим позовом, виходячи з
розрахунку 8 000 грн. на місяць;
відшкодування моральної шкоди,
пов'язаної зі знищенням трудового
договору та невиконанням рішення
Апеляційного суду м. Києва від 25 липня
2012 року у справі № 22-6589 у сумі 100 000 грн. є
безпідставними, оскільки відповідачем
було виконано рішення Апеляційного
суду м. Києва від 25 липня 2012 року: 08
жовтня 2012 р. ОСОБА_2 було поновлено на
роботі, шляхом видачі відповідного
наказу; в той же день ОСОБА_2 було
виплачено моральну шкоду в розмірі 2
000,00 грн.; 15 жовтня 2012 року, коли ОСОБА_2
з'явився на роботу - на нього було
оформлено трудову книжку, у зв'язку з
чим ВДВС Подільського РУЮ м. Києва
виконавчі провадження про примусове
виконання виконавчих листів №2-4099/11 від
26 жовтня .2012 року, були 7 грудня .2012 року
закінчені у зв'язку виконанням рішення
суду від 25 липня 2012 року (а.с. 159- 160).

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають встановленим судом
обставинам справи, наданим сторонами
доказам та вимогам закону.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що справа була
розглянута у його відсутність
упередженим та неповноважним суддею,
якою раніше розглядались справи за
участю позивача. Проте, дані обставини
не є підставою для скасування рішення
суду, зважаючи на те, що позивачем була
подана заява про розгляд справи у його
відсутність - а.с. 63, відвід судді -
головуючому в справі в суді першої
інстанції, як вбачається з журналів
судового засідання, позивачем не
заявлявся, а та обставина, що суддею
раніше розглядались інші справи за
участю позивача, відповідно до ст. ст. 20,
21 ЦК України не свідчать про
упередженість та неповно важність
судді та не є підставами для його
відводу.

В скарзі позивач також вказує на те, що
відповідачем була видана копія
трудової книжки, проте не виданий її
оригінал і копії наказів, розрахункові
листи, довідка про доходи за 2010-2012 рр.
Проте, ухвалою суду від 4 грудня 2012 року,
яка набрала законної сили, провадження
в справі в частині цих вимог було
закрито.

Судова колегія не погоджується також і
з доводами апеляційної скарги про
безпідставну відмову у позовних
вимогах стосовно того, що свідок -
виконавчий директор відповідача дала
завідомо неправдиві свідчення при
розгляді іншої справи, та вважає, що
судом першої інстанції вірно визначено
предмет цих вимог та вірним є висновок
суду про неможливість повторної оцінки
показань свідка.

Необгрунтованими є також доводи скарги
про невірність висновків суду про
відмову у вимогах про стягнення
середнього заробітку за час затримки
трудової книжки з 28 липня 2010 року,
оскільки в матеріалах справи відсутні
відомості про те, що трудова книжка
була передана позивачем в липні 2010
року, і судом встановлено, що на
виконання рішення суду від 25 липня 2012
року трудова книжка була оформлена
відповідачем 15 жовтня 2012 року - в день,
коли позивач з'явився на роботу лише 15
жовтня 2012 року.

Колегія суддів не погоджується з
доводами скарги про те, що судом не дана
оцінка затримці до жовтня 2012 року
виконання відповідачем рішення суду
від 25 липня 2012 року про поновлення
позивача на роботі, оскільки з
постанови про відкриття виконавчого
провадження по виконання судового
рішення про поновлення позивача на
роботі вбачається, що заява про
примусове виконання рішення суду від 25
липня 2012 року позивачем була подана до
ВДВС 3 жовтня 2012 року, рішення суду
виконане відповідачем 8 жовтня 2012 року
шляхом видання відповідного наказу №89
(а.с. 147, 149). Відомості про те, що позивач
в період з 25 липня 2012 року до 3 жовтня 2012
року звертався до відповідача для
виконання рішення суду в матеріалах
справи відсутні, отже не можна визнати,
що затримка виконання рішення мала
місце з вини відповідача.

Посилання в скарзі на те, що судом
допущена помилка у зазначенні дати
періоду, за який позивач просив
стягнути грошові кошти, у зазначенні
обставин, встановлених рішенням суду
від 25 липня 2012 року, щодо розміру окладу
позивача та отриманих ним грошових
коштів під час роботи у відповідача, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, і можуть бути виправлені
в порядку ст. 219 ЦПК України.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ррішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 9 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: