АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/347/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/177/14
Головуючий у 1-й інстанції Орел І. І.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Обідіної О.І.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на заочне рішення
Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 16 серпня 2013
року у справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду із
вказаним позовом, просило ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача на
його користь 23 464 грн. 03 коп.
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
боржником своїх зобов'язань.

Заочним рішенням Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
16 серпня 2013 року у задоволені позову
відмовлено за пропуском строку
давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального і
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначено, що
висновок суду про пропуск строку
звернення до суду є помилковим,
оскільки відповідно до Умов надання
споживчого кредиту сторони встановили
п'ятирічний строк позовної давності, а
у квітні 2009 року Банк звертався до суду
із заявою про видачу судового наказу,
отже перебіг строку давності був
перерваний.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно заяви
позичальника №DNH4KP78341223 від 19 листопада
2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_1 укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику споживчий кредит у сумі 1
752 грн. 40 коп. строком до 16 листопада 2007
року зі сплатою 2,09% місячних. Погашення
кредиту мало здійснюватися шляхом
щомісячних платежів у сумі 166 грн. 92
коп., яка включає заборгованість за
кредитом, відсотки, комісії та інші
витрати згідно умов надання споживчого
кредиту.

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином у повному обсязі не виконував, у
зв'язку з чим за станом на 25 березня 2013
року Банком нарахована заборгованість
за кредитним договором у сумі 23 464 грн.
03 коп., з яких 1 752 грн. 40 коп. - тіло
кредиту, 7 631 грн. 11 коп. - проценти за
користування кредитом, 12 486 грн. 99 коп. -
пеня за прострочення виконання
зобов'язання, 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1 093 грн. 53 коп. - штраф
(процентна складова).

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив надані сторонами докази,
належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Банк пропустив строк звернення до суду.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та ґрунтується на
доказах, яким надано правильну оцінку.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

За змістом пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України
(постанова №6-126цс13 від 20 листопада 2013
року), згідно якої пункт 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 виданий
споживчий кредит (а.с.4 зворот) для
придбання мобільних телефонів, то суд
першої інстанції правомірно
застосував строки позовної давності за
відсутності відповідної заяви сторони
у спорі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
обов'язок доказування покладений на
сторони у спорі. Частиною третьою ст.27
ЦПК України передбачено, що особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази суду до,
під час попереднього судового
засідання або ж до початку розгляду
справи по суті. Докази, подані з
порушенням цих вимог, судом не
приймаються, якщо сторона не доведе
поважність причин несвоєчасного
подання доказів. Окрім того, сторона
зобов'язана повідомити суду до або під
час попереднього судового засідання
або ж до початку розгляду справи по
суті про усі відомі рішення судів, що
стосуються предмету спору, а також про
усі незавершені судові провадження, що
стосуються предмету спору.

З матеріалів справи вбачається, що Банк
звернувся до суду з позовом у травні 2013
року, тобто через п'ять з половиною
років після закінчення дії кредитного
договору (а.с.2). До позовної заяви
долучена завірена світлокопія Умов і
правил надання банківських послуг
(а.с.5-14), затверджених у липні 2009 року,
тобто цей документ не має жодного
відношення до правовідносин, що
виникли між Банком і ОСОБА_1 внаслідок
укладення договору споживчого кредиту.
У позовній заяві Банк посилається на
Умови надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», проте цей документ як
доказ до справи не долучений.

У подальшому Банк через свого
представника відмовився від участі у
розгляді справи (а.с.21).

Наведене свідчить про недобросовісне
виконання представниками Банку своїх
обов'язків, що не може розцінюватися як
поважна причина неподання доказів.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції, представник Банку долучив
до апеляційної скарги світлокопію Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам (а.с.81-83), а також світлокопію
судового наказу від 29 квітня 2009 року
(а.с.84), при цьому в апеляційній скарзі
не обґрунтована наявність поважних
причин неподання цих доказів суду
першої інстанції, у зв'язку з чим
відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України
колегія суддів наведені докази до
уваги не приймає, так як їх неподання
обумовлене виключно недобросовісним
виконанням процесуальних обов'язків
представниками Банку.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
у розумінні ст.264 ЦПК України наявність
не скасованого судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
договором споживчого кредиту не є
юридичним фактом, що перериває перебіг
строку позовної давності.

Окрім того, зважаючи на те, що строк дії
договору закінчився 16 листопада 2007
року, то п'ятирічний строк давності
сплинув 16 листопада 2012 року, тоді як до
суду з позовом Банк звернувся лише у
травні 2013 року, не заявляючи
обґрунтованого клопотання про
поновлення строку звернення до суду.

Апеляційна скарга не містить нових
засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду, отже
рішення суду першої інстанції є
законним, підстави для його зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
16 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді
В.І. Акопян

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
О.А.Лобов