АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/718/14 Справа: №
628/1351/13-ц Категорія: «право власності»
Головуючий 1 інстанції:
Волчек О.О. Доповідач:
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у
справах дітей Куп'янської
райдержадміністрації про усунення
перешкод у здійсненні власником права
власності, позбавлення права
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку; за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа: служба у справах дітей
Куп'янської райдержадміністрації про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, вселення в
житлове приміщення з неповнолітніми
дітьми,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, , в обґрунтування якого
позивач зазначив, що він є власником 11/25
частин житлового будинку АДРЕСА_1, в
якому зареєстрована його колишня
дружина ОСОБА_3 Оскільки з 05 серпня 2012
року вона у спірному помешканні не
проживає, позивач, з посиланням на ст.107
ЖК України, просив усунути перешкоди
у здійсненні права власності на 11/25
частин та позбавити ОСОБА_3 право
користування вказаним житловим
будинком та зняти її з реєстраційного
обліку. У подальшому позивач свої
позовної вимоги доповнив та з
урахуванням вимог ст.71 ЖК України
просив визнати ОСОБА_3 з ОСОБА_5 такою,
що втратила право користування 11/25
частиною зазначеного будинку.

Із зустрічною позовною заявою у
вересні 2013 року звернулася ОСОБА_3 та в
її обґрунтування зазначила, що вона
зареєстрована у спірному помешканні як
член сім'ї позивача - його дружина. Від
шлюбу вони мають двох неповнолітніх
дітей, які також зареєстровані у цьому
будинку. У зв'язку з протиправною
поведінкою позивача, який вигнав її із
будинку, вона була вимушено примусово
залишити своє місце проживання, у
зв'язку з чим просила усунути перешкоди
у користування будинком, вселити її з
неповнолітніми дітьми у будинок.

Рішенням Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року позовну заяву ОСОБА_2
залишено без задоволення. Позовну
заяву ОСОБА_3 задоволено. Усунуто
перешкоди ОСОБА_3 в користуванні
житловим приміщенням по АДРЕСА_1.
Вселено ОСОБА_3 разом з неповнолітніми
дітьми в будинок по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 11
лютого 2002 року (а.с.6).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом, в якому,
посилаючись на положення ст.107 ЖК
України, просив усунути перешкоди щодо
здійснення його права власності щодо
спірного домоволодіння, позбавивши
відповідача права користування
житловим приміщення із зняттям з
реєстраційного обліку.

Статтею 107 ЖК України
передбачено розірвання договору найму
жилого приміщення наймачем. Наймач
жилого приміщення вправі за згодою
членів сім'ї в будь-який час розірвати
договір найму. У разі вибуття
наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення

в тому ж населеному пункті договір
найму жилого приміщення вважається
розірваним з дня вибуття. Якщо з
жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

В подальшому ОСОБА_2 позовні
вимоги доповнив, та просив, на підставі
ст.71 ЖК України визнати ОСОБА_3 з ОСОБА_5
такою, що втратила право користування
спірним житловим приміщенням (а.с.85-86).

За правилами ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Проте, як роз'яснено у Постанові
Пленуму Верховного Суду України N 2 від
12.04.85 р. «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» суд
може визнати особу такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
лише з однієї вказаної позивачем
підстави, передбаченої ст.71 або ст.107
ЖК.

Але, розірвання договору найму
жилого приміщення наймачем, як про це
просив ОСОБА_2 в своїй позовній та
додатковій позовній заявах,
регулюється главою 2 ЖК України -
«Користування жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського
житлового фонду».

Відносини, які виникли між
сторонами стосуються користування
житловим приміщенням приватного
житлового фонду. За правилами ст. 157 ЖК
України членів сім'ї власника
жилого будинку (квартири) може бути
виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Оскільки з такими вимогами
ОСОБА_2 до суду не звертався, тому судом
першої інстанції обґрунтовано
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Також, судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено зустрічний
позов в частині усунення перешкод
ОСОБА_3 в користуванні спірним житловим
приміщенням.

Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст.64 ЖК, тобто дружина власника
квартири, їхні діти і батьки, а також
інші особи.

Як член сім'ї власника будинку АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована в
ньому, а тому вона у встановленому
законом порядку набула права
користування ним.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє колишніх членів його сім'ї
права користування займаним
приміщенням.

Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлені
спеціальні підстави для визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням власника, а саме - у
разі відсутності без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Доказів на підтвердження того, що
відповідач понад один рік без поважних
причин не проживає за адресою АДРЕСА_1
матеріали справи не містять. Акт про
факт непроживання ОСОБА_3 за вказаною
адресою складено 05 серпня 2012 року
(а.с.9), тоді як до суду з позовом ОСОБА_2
звернувся 04 квітня 2013 року (а.с.2), тобто
до спливу строку, встановленого ч.2 ст.405
ЦК України.

Таким чином, особа, яка вселилася в
будинок (квартиру) як член сім'ї
власника цього будинку (квартири), не
може бути позбавлена права на
користування цим житлом після
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) на
підставі правових норм, якими
регулюється право власності, тому суд
обґрунтовано задовольнив зустрічні
позовні вимоги в цій частині.

Проте, рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічного
позову щодо вселення відповідача з
неповнолітніми дітьми у спірне житлове
приміщення підлягає зміні, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
неповнолітній син ОСОБА_6 постійно
проживає разом із позивачем - ОСОБА_2,
про що він і сам не заперечував (а.с.85),
тому враховуючи викладене, вселенню у
спірне приміщення підлягають ОСОБА_3 з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_5, яка
проживає разом з матір'ю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 107, 116, 157 ЖК України, ст.ст.405 ЦК
України, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 разом з неповнолітньою
дочкою ОСОБА_5 в будинок АДРЕСА_1.

В частині вселення неповнолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді