АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Ісаєвська О.В.
№ 22-ц/796/543/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 14 серпня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального
підприємства Печерської районної у
місті Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик»,
треті особи: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Головне управління охорони
культурної спадщини Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Головне управління
контролю за благоустроєм міста Києва
Київської міської ради, Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»,
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
Публічне акціонерне товариство
«Київгаз», Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація», про
встановлення факту самочинного
будівництва та зобов'язання провести
відновлювальні і протиаварійні роботи,
зобов'язання вчинити дії щодо
відключення від інженерних мереж,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Комунального підприємства Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», треті особи: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, Головне управління
охорони культурної спадщини Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), Головне
управління контролю за благоустроєм
міста Києва Київської міської ради,
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго», Публічне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Київводоканал», Публічне акціонерне
товариство «Київгаз», Комунальне
підприємство
«Київжитлоспецексплуатація», про
встановлення факту самочинного
будівництва та зобов'язання провести
відновлювальні і протиаварійні роботи,
зобов'язання вчинити дії щодо
відключення від інженерних мереж.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити. Посилається на те, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи. Звертає
увагу на те, що реконструкція квартири
АДРЕСА_1 шляхом прибудови балкону та
приєднання його до приміщення 5
квартири шляхом знесення стін під
віконними отворами вказаного
приміщення була здійснена без
відповідної проектно-дозвільної
документації, зокрема, без письмового
дозволу відповідного органу охорони
культурної спадщини відповідно до
вимог ст. 37 Закону України «Про охорону
культурної спадщини», з порушенням
будівельних норм. Внаслідок такої
реконструкції було пошкоджено фасад
будинку та створено загрозу його
руйнування, що також підтверджується
висновком експерта № 1384 за
результатами проведення експертного
будівельно-технічного дослідження від
13 серпня 2013 року, складеним фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 Вважає
безпідставними посилання відповідача
на розпорядження Представника
Президента України у Старокиївському
районі м. Києва від 1994 року щодо
прибудови балкону до квартири АДРЕСА_1,
а також на постанову Печерського
районного суду м. Києва від 05 березня 2013
року, оскільки фактично балкону на
даний час вже немає, він перебудований
в житлову кімнату, а факт пошкодження
відповідачем об'єкту культурної
спадщини - будинку АДРЕСА_1 було
встановлено актом ГУ Охорони
культурної спадщини КМР (КМДА) про
вчинення правопорушення № 16 від 14
листопада 2012 року та приписом ГУ
Охорони культурної спадщини КМР (КМДА)
№ 65/п від 26 жовтня 2012 року, які на даний
час ніким не скасовані. Таким чином,
проведена відповідачем реконструкція
квартири АДРЕСА_1 згідно з ст. 376 ЦК
України є самочинним будівництвом.
Зазначає, що балкон до квартири АДРЕСА_1
було побудовано відповідачем декілька
років тому, оскільки за своїми
характеристиками балкон перевищує
допустиму площу для балконів (має площу
15,2 кв. м., хоча згідно вимог п.2.3. СНиП
2.08.01-89 «Жилые здания» допускається не
більш 10 кв. м.), в експлуатацію
реконструйована квартира з
прибудованим балконом прийнята не
була.

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_2,
Комунального підприємства Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», а також представники
третіх осіб ПАТ «Київенего», ПАТ
«Київгаз», Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
просять відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

В судове засідання предтсанвики
Інспеції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві, Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал», Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» не
з'явилися, повідомлені про місце і час
розгляду справи, а тому судова колегія
дійшла висновку про можливість
слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
21 листопада 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрованого в реєстрі за № 2875 (а.
с. 126-128, т. 1).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 09 грудня
2005 року, укладеного з ОСОБА_5,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в
реєстрі за № 17224 (а. с. 97-98, т. 2).

Як вбачається з матеріалів справи,
будинок АДРЕСА_1 є щойно виявленим
об'єктом культурної спадщини
(архітектура, історія).

Наказом Міністерства культури і
туризму України від 16 червня 2007 року №
662/0/16-07 вказаний будинок занесений до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України як пам'ятка архітектури,
містобудування та історії місцевого
значення, охоронний № 427-Кв;
розташований у Центральному
історичному ареалі міста (рішення
Київської міської ради від 28 березня 2002
року № 370/1804), в межах зони регулювання 1
категорії (рішення виконкому Київської
міської ради народних депутатів від 16
липня 1979 року № 920.

В квартирі АДРЕСА_1 був побудований
балкон, площею 15,2 кв. м., а також було
виконано об'єднання балкону до
приміщення квартири шляхом демонтажу
частини стін під віконними отворами.

Представниками Головного управління
охорони культурної спадщини була
проведена інспекційна перевірка за
вказаною адресою за результатами якої
складено акт та виконано фотофіксацію.
В ході перевірки виявлено проведення
робіт на пам'ятці без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини, що призвело до
зміни фасаду будинку.

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до ОСОБА_2 про визнання
виконання будівельних робіт з
реконструкції будинку АДРЕСА_1
(прибудови балкону до квартири АДРЕСА_1
та подальше об'єднання цього балкону з
квартирою) самочинним будівництвом,
зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок
виконати демонтаж балкону та
кондиціонерів з фасадної стіни
будинку, зобов'язання ОСОБА_2 за власний
рахунок виконати ремонтні роботи
фасадної стіни будинку з метою
ліквідації наслідків протиправного
об'єднання балкону та квартири.

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача за власний
рахунок відключити від інженерних
мереж (вода, газ, тепло, електроенергія)
квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим,
що він є власником квартири АДРЕСА_2 та
що йому стало відомо, що власники
квартири АДРЕСА_1 здійснили незаконну
реконструкцію будинку шляхом
об'єднання квартири із балконом, не
маючи на те відповідної
проектно-дозвільної документації,
внаслідок чого було пошкоджено фасад
2-го поверху будинку, збільшено житлову
площу квартир на 15 кв. м.
Реконструйована квартири не була
введена в експлуатацію, а отже її
підключення до інженерних мереж є
незаконним. Порушення міцності несучих
конструкцій будинку має наслідком
виникнення тріщин в будинку,
погіршення його стану, змінює
автентичний історичний архітектурний
вигляд будинку та взагалі може стати
підставою для визнання будинку
аварійним. У зв'язку з цим він не може
використовувати власну квартиру та має
побоювання щодо руйнування будинку.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 10 квітня 2013 року вищенаведені
справи було об'єднано в одне
провадження. Протокольною ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від
09 липня 2013 року до участі у справі було
залучено співвідповідача Комунальне
підприємство Печерської районної у
місті Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик».

31 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про уточнення позовних
вимог, просив зобов'язати ОСОБА_2 та
Комунальне підприємство Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик» за власний рахунок,
здійснити відключення квартири
АДРЕСА_1 від інженерних мереж (вода, газ,
теплова енергія (опалення),
електроенергія), визнати виконання
будівельних робіт з реконструкції
будинку АДРЕСА_1 (прибудови балкону та
подальше об'єднання цього балкону з
квартирою) самочинним будівництвом;
зобов'язати Комунальне підприємство
Печерської районної у місті Києві ради
по утриманню житлового господарства
«Хрещатик» та ОСОБА_2 за власний
рахунок виконати демонтаж балкону та
кондиціонерів з фасадної стіни
будинку; відновити фасад будинку у
відповідності до автентичного
історичного виду; а також виконати
ремонтні роботи фасадної стіни
будинку, з метою ліквідації наслідків
протиправного об'єднання балкону та
квартири.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Загальні правила про наслідки
самочинного будівництва, що стосуються
всіх суб'єктів та всіх видів будівель,
визначенні ст. 376 ЦК України. При цьому,
правила статті 376 ЦК України про
наслідки самочинного будівництва
застосовуються і до об'єктів,
побудованих до набрання чинності ЦК
України 01 січня 2004 року згідно із
пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України визначено,
що у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Таким чином, у разі істотного
відхилення від проекту на особу, що
здійснила будівництво з таким
порушенням, рішенням суду може бути
покладено обов'язок провести
відповідну перебудову. Відповідно до
змісту вказаної норми таке рішення суд
може прийняти лише за позовом
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідачів провести перебудову на
підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України шляхом
виконання демонтажу балкону та
кондиціонерів з фасадної стіни
будинку; відновлення фасаду будинку у
відповідності до автентичного
історичного виду; а також виконання
ремонтних робіт фасадної стіни
будинку, з метою ліквідації об'єднання
балкону та квартири, є безпідставними.
Заявляючи позов, ОСОБА_1 не було
доведено порушення відповідачами
ОСОБА_2 та Комунальним підприємством
Печерської районної у місті Києві ради
по утриманню житлового господарства
«Хрещатик» його прав як власника
квартири АДРЕСА_2.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
балкон у квартирі АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_2, було влаштовано минулим
власником згідно проекту розробленого
інститутом «Київпроект-реконструкція»
під наглядом ЖЄК-102, прибудову було
узаконено Розпорядженням представника
Президента України Б. Андросюка за № 266
від 25 липня 1994 року.

Позивачем не було доведено порушення
ОСОБА_2 міцності несучих конструкцій
будинку, пошкодження фасаду та
історичного автентичного вигляду
будинку.

Так, заперечуючи проти позову,
відповідач зазначив, що влаштування
балкону в квартирі АДРЕСА_1 відбулося
ще у 1994 році, а квартира була придбана
ним лише у 2005 роц.

Відповідно до листа Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 27 грудня 2012 року № 47914 (И-2012) за
даними інвентаризаційної справи за
адресою АДРЕСА_1 побудовано до 1917 року,
зазначений будинок частково
поновлений в 1946 році. Побудова балкону
в квартирі АДРЕСА_1 узаконено
Розпорядженням представника
Президента України Б. Андросюка за № 266
від 25 липня 1994 року (а. с. 39, т. 3).

Згідно даних архівного витягу із
розпорядження представника Президента
у Старокиївському районі м. Києва від 25
липня 1994 року № 266 «Про розгляд заяв по
державному комунальному підприємству
господарства Старокиївського району»
гр. ОСОБА_7, яка була прописана в кімнаті
жилою площею 18,7 кв. м. загальної
квартири АДРЕСА_1, було дозволено
влаштувати балкон з кухні в загальній
квартирі АДРЕСА_1. Роботи виконати
згідно проекту розробленого
інститутом «Київпроект-реконструкція»
під наглядом ЖЄК-102 за рахунок заявника.
(а. с. 37, 38, т .3).

Таким чином, посилання апелянта на те,
що балкон до квартири АДРЕСА_1 було
побудовано відповідачем декілька
років тому, оскільки за своїми
характеристиками балкон перевищує
допустиму площу для балконів (має площу
15,2 кв. м., хоча згідно вимог п.2.3. СНиП
2.08.01-89 «Жилые здания» допускається не
більш 10 кв. м.), є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
жовтня 2012 року Головним управлінням
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради відповідачу ОСОБА_2 було винесено
припис № 65/п, відповідно до якого за
наявною у Головному управлінні охорони
культурної спадщини інформацією в
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
реконструйовано балкон квартири
АДРЕСА_1 без дозволу відповідного
органу охорони культурної спадщини.
ОСОБА_2 було запропоновано надати
письмові пояснення щодо проведення
робіт на пам'ятці без дозволу Головного
управління охорони культурної
спадщини, надати всю наявну проектну
документацію, привести фасад будинку
до належного стану, укласти охоронний
договір на приміщення пам'ятки
архітектури за вказаною адресою (а. с.
100, т. 1).

ОСОБА_2 не було виконано вказаний
припис, внаслідок чого Головним
управлінням охорони культурної
спадщини 14 листопада 2012 року було
складено Акт № 16 про вчинення
правопорушення (а. с. 102, т. 1). 06 грудня 2012
року Головним управлінням охорони
культурної спадщини було винесено
постанову про накладання на
відповідача фінансових санкцій за
порушення законодавства про охорону
культурної спадщини (а. с. 103, т. 1).

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 05 березня 2013 року вказана
постанова Головного управління
охорони культурної спадщини була
визнана протиправною та скасована (а. с.
41-44, т. 1).

18 жовтня 2011 року та 10 листопада 2011 року
головним державним інспектором
інспекційного відділу № 3 Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м.Києві відповідачу ОСОБА_2
було винесено припис про приведення
реконструйованої квартири АДРЕСА_1 до
первісного стану шляхом перебудови та
зупинення експлуатації
реконструйованого приміщення (а. с. 96-97,
т. 1).

Разом з тим, вказаними документами не
було встановлено часу, у який фактично
було проведено реконструкцію квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, до
суду першої інстанції ОСОБА_1 було
подано клопотання про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи, на вирішення якої він,
зокрема, просив поставити питання в
який час прибудовано балкон до
квартири АДРЕСА_1, чи є реконструкцією
квартири/будинку об'єднання балкону
квартири АДРЕСА_1 з метою збільшення
загальної площі, чи вплинуло виконання
робіт з будівництва балкону до
квартири АДРЕСА_1 на виникнення
пошкоджень фасадної стіни будинку
АДРЕСА_1 з боку балкону квартири. Разом
з тим, 01 серпня 2013 року у судовому
засіданні представник позивача
клопотання про призначення
будівельно-технічної експертизи
відкликав.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 та
Комунального підприємства Печерської
районної у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик» за власний рахунок,
здійснити відключення квартири
АДРЕСА_1 від інженерних мереж (вода, газ,
теплова енергія (опалення),
електроенергія).

Крім того, заявляючи вимоги про
проведення відповідної перебудови
квартири АДРЕСА_1, позивачем не було
визначено обсягу будівельних робіт з
урахуванням належних та допустимих
доказів, які мають здійснити
відповідачі для проведення такої
перебудови.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 14 серпня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді