У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

29 січня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
другого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, Головного
управління юстиції в Одеській області,
Державної казначейської служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
відшкодування Державою Україна
майнової та моральної шкоди, за
касаційними скаргами ОСОБА_1, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області та
Головного управління юстиції в
Одеській області на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив стягнути з Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України на його користь матеріальну
шкоду у сумі 19 227 грн, моральну шкоду в
сумі 3 000 грн та судові витрати. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що відповідно до судового
наказу від 16 грудня 2008 року з кредитної
спілки «Україна» на його користь було
стягнуто 13 000 грн. За твердженням
позивача, у зв'язку з протиправною
поведінкою посадових осіб відповідача
вказане рішення суду не було виконано,
внаслідок чого йому завдано
матеріальних збитків, що виразилися у
неотриманні ним присуджених судом
коштів та завдано моральну шкоду.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 6 листопада 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з Державного бюджету України
шляхом списання Державною
казначейською службою України з
відповідного рахунку державного
бюджету на користь ОСОБА_1 3 000 грн на
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України
шляхом списання Державною
казначейською службою України з
відповідного рахунку державного
бюджету на користь ОСОБА_1 на
відшкодування понесених судових
витрат в розмірі 120 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі Головне управління
юстиції в Одеській області просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, дослідивши докази в
справі й давши їм належну правову
оцінку, обґрунтовано виходив з того, що
позивачем доведено факт порушення його
законних прав та інтересів, завдання
йому моральних страждань, викликаних
тривалою протиправною діяльністю
посадової особи органу державної
виконавчої служби.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилаються
заявники в касаційних скаргах, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційних скарг не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області та
Головного управління юстиції в
Одеській області відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко