Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797-17/2014р.
інстанції Батурін А.С.
Доповідач у апеляційній
інстанції Зотов В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року колегія судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого - Зотова В.С.,

суддів - Водяхіної Л.М.,
Єфімової В.О.,

при секретарі - Івченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу Прокурора Ленінського району
м.Севастополя на рішення Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 25
грудня 2012 року по цивільній справі за
позовом прокурора Ленінського району
м.Севастополя в інтересах
Севастопольської міської Ради до
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог - Обслуговуючий
кооператив «Житлово - будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Ленінського району м.
Севастополя звернувся до суду з
позовом в інтересах Севастопольської
міської ради до відповідача ОСОБА_3 та
просив визнати недійсним державний акт
серії ЯИ № 078454 на право власності
земельну ділянку площею 0,1000 га під №
АДРЕСА_1, виданий на ім'я відповідача
витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради з
незаконного володіння відповідача
земельну ділянку площею 0,1000 га під №
АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в розмірі
5550,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
розпорядження Голови Севастопольської
міської державної адміністрації, на
підставі якого відповідачу видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку внаслідок прийняття
за межами повноважень адміністрації
було скасоване на підставі протесту
прокурора іншим розпорядженням
Севастопольської міської державної
адміністрації, в зв'язку з чим була
скасована підстава для набуття
відповідачем права власності;

В порушення ч. 8 ст. 118 ЗК України, ст. 9
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» не було проведено
державної експертизи проекту
землеустрою земельної ділянки
рекреаційного призначення, що передана
у власність відповідачу.

Вважаючи державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку
правочином, просить застосувати
положення ст. 16 ч. 2 п. 2, ст. 203 ч. 1,2,3, ст. 215
ч. 1 ЦК України, мотивуючи відсутністю у
Севастопольської державної
адміністрації повноважень на
розпорядження землями на території м.
Севастополя, порушенням
Севастопольською міською державною
адміністрацією положень ст. 9, п. 12
Перехідних положень ЗК України щодо
використання повноважень
Севастопольської міської Ради при
передачі у власність відповідачу
земельної ділянки, відсутністю рішення
Севастопольської міської Ради про
передачу у власність відповідача
земельної ділянки, яка знаходиться у
комунальній власності в межах
населеного пункту - міста Севастополя.

У зв'язку з володінням відповідачем
земельною ділянкою без правових
підстав, просить суд застосувати
положення ст. 387 ЦК України та
витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради з
незаконного володіння відповідача
спірну земельну ділянку;

Рішенням Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 25 грудня 2012 року у
задоволенні позову прокурора
Ленінського району м.Севастополя в
інтересах Севастопольської міської
Ради відмовлено.

Не погодившись з рішенням
суду прокурор Ленінського району
м.Севастополя в інтересах
Севастопольської міської Ради подав
апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового, яким просить
задовольнити позовні, вважає, що
рішення суду постановлено при
неповному з`ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи.

У судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені.

Відповідно до ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що остання
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що прокурором
не надано доказів щодо розмежування
земель державної та комунальної
власності у м.Севастополі та вказував,
що державний акт на право власності на
земельну ділянку не є правочином і не
може бути визнаний недійсним.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін у даних правовідносинах з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Зі змісту ст. 214 ЦПК України вбачається,
що під час ухвалення рішення суд
повинен з'ясувати, які правовідносини
випливають зі встановлених обставин
справи та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної
ділянки)у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської Ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки. Уповноважена установа
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська Рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Як вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням СМДА № 1080-р від 06.04.2010
року Обслуговуючому кооперативу
"Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
„Верджиния", передано земельну ділянку
площею 4,0 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель у районі вул.
Пожарова (а.с.6).

На підставі даного розпорядження
відповідачу видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 078454 (а.с.8), кадастровий №
:02:005:0063 з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка), площею 0,1000 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Державний акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 84.

Зазначеним розпорядженням земельна
ділянка у власність відповідачу ОСОБА_3
не передавалась.

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду
достатніх доказів свого звернення до
Севастопольської міської державної
адміністрації із заявою про передачу
земельної ділянки у власність.

До Севастопольської міської Ради з
зазначеною заявою відповідач не
звертався. Севастопольською міською
Радою рішень, пов'язаних з передачею
відповідачу у власність земельної
ділянки, не приймалось.

Таким чином слід визнати, що набуття
ОСОБА_3 права власності на земельну
ділянку не відповідає приписам ст.ст.116,
118 Земельного кодексу України.

Не можна погодитись з висновком суду
щодо неправильного способу захисту
порушеного права, а саме неможливості
визнання державного акту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
перелік основних способів захисту
цивільних прав і інтересів, серед яких
припинення правовідношення та
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90,
97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212
ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки. Визнання недійсними
державних актів на право власності
вважається законним, належним та
окремим способом поновлення порушених
прав у судовому порядку.

Правова позиція щодо визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння викладена в
постанові Верховного Суду України від
22 травня 2013 року № 6-33 цс 13, яка згідно із
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність повноважень
Севастопольської міської Ради на
розпорядження спірною земельною
ділянкою.

Згідно з абзацом першим пункту 12
розділу Х "Перехідні положення" ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) у межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські Ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У зв'язку із цим до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах м. Севастополя здійснює
Севастопольська міська Рада, а не
Севастопольська міська державна
адміністрація.

Відсутність у Севастопольської
міської Ради державного акту на право
комунальної власності на земельну
ділянку, а також рішення про
встановлення меж м. Севастополя, не
може свідчити про наявність у
Севастопольської міської державної
адміністрації повноважень щодо
розпорядження землями державної
власності, що знаходяться в межах м.
Севастополя.

Таким чином слід визнати, що набуття
ОСОБА_3 права власності на підставі
державного акту серії ЯИ № 078454 на
земельну ділянку площею 0,1000
га,розташовану у АДРЕСА_1, кадастровий
номер :02:005:0063, не відповідає
приписам ст.ст.116,118 Земельного кодексу
України, у зв'язку з чим є недійсним
державний акт, виданий на його ім'я.

За положеннями ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, проведений колегією
суддів апеляційного суду аналіз
зібраних по справі доказів та їх оцінка
в сукупності дає підстави прийти до
висновку, що позов прокурора підлягає
задоволенню в повному обсязі, в зв'язку
з чим слід визнати, що рішення суду
першої інстанції відповідно до п. 1, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1 ч.1 ст.314, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м. Севастополя -
задовольнити.

Рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 25
грудня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Ленінського району м.
Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської Ради до
ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Обслуговуючий кооператив
"Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
"Верджиния" - задовольнити.

Визнати недійсним державний акт
серії ЯИ № 078454 на право власності на
земельну ділянку, площею 0,1000 га,
розташовану у АДРЕСА_1 кадастровий
номер :02:005:0063, виданий ОСОБА_3
Головним Управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, зареєстрований за №
84 у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі.

Витребувати на користь
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння ОСОБА_3 земельну
ділянку, площею 0,1000 га., розташовану в
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:02:005:0063.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судові витрати по справі в розмірі 1720,50
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
В.С.Зотов

Судді:
Л.М.Водяхіна

В.О.Єфімова