АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого: Невідомої Т.О.
суддів:
Пікуль А.А., Побірченко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 листопада 2013 року у цивільній
справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/882/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Петренко Н.О. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с т а н о в и л а :
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2013 року
задоволено позов Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ
кошти в розмірі понесених витрат 15 145,02
грн., судовий збір в розмірі 229,40 грн. та
витрати на правову допомогу в розмірі 2
000, 00 грн., а всього 17 374, 42 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
про відмову в позові. Зазначає, що
висновок № 6015 експертного дослідження
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 29
березня 2011 року не відповідає вимогам
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів.
Звертає увагу на те, що він не отримував
жодного повідомлення про день та час
проведення вищезазначеного
дослідження та не був присутній при
його огляді транспортного засобу.
Вважає, що експертом неправильно
визначено суму страхового
відшкодування та безпідставно
враховано суму ПДВ, оскільки в
матеріалах справи відсутнє
документальне підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу. На думку апелянта у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення позовних вимог МТСБУ
відповідно до положень ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки на момент ДТП
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу Хюндай,
д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_5 була застрахована
у СК «АХА Страхування».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити з наведених в ній
підстав.

Макаєв Р.З. в інтересах МТСБУ проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 21 березня 2011
року о 11.00 годин, керуючи транспортним
засобом марки «Хюндай», державний
номерний знак НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_5, в м. Києві по
вул. Кільцева дорога - проспект
Перемоги, не дотримався безпечної
дистанції до автомобіля марки «БМВ»
державний номерний знак НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_7, який рухався
попереду, внаслідок чого здійснив з ним
зіткнення, що призвело до пошкодження
транспортних засобів, чим порушив п. 13.1
Правил дорожнього руху.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 12 травня 2011 року
ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні
ДТП та піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу у розмірі
450,00 грн. (а.с.8).

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 була
застрахована згідно з полісом № ВС/8981695
строком дії з 13 серпня 2010 року по 12
серпня 2011 року (а.с.7).

Відповідно до висновку № 6015
експертного дослідження від 29 березня
2011 року, складеного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі
доручення МТСБУ, матеріальний збиток,
завданий власнику автомобіля «БМВ»
державний номерний знак НОМЕР_4, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 16 208,42 грн. (а.с.9-18).

За проведення вказаного експертного
дослідження МТСБУ було сплачено на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 1 138,00 грн. (а.с.29).

07 червня 2011 року ОСОБА_7 звернувся до
МТСБУ із заявою про відшкодування
шкоди, заподіяної в результаті
пошкодження транспортного засобу
марки «БМВ» державний номерний знак
НОМЕР_4, під час ДТП 21 березня 2011 року з
вини ОСОБА_1, який не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
чинного на дату ДТП (а.с.6).

14 липня 2011 року МТСБУ на підставі
наказу № 1800 про відшкодування шкоди з
фонду захисту потерпілих було сплачено
на користь ОСОБА_7 14 007,02 грн. страхового
відшкодування (а.с.27-28).

МТСБУ порушило перед судом питання про
стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов'язаних
із виплатою ним страхового
відшкодування у порядку регресу у
розмірі 15 145,02 грн., що включає суму
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 14 007,02 грн. та суму витрат,
пов'язаних із проведенням експертного
дослідження в розмірі 1138,00 грн. (а.с.1-4).

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог МТСБУ.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, зокрема з
приводу позивачу виплати страхового
відшкодування, врегульовано Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до положень ст. 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Статтею 15 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності можуть укладатися на
умовах:

страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах (договір I типу);

страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації будь-якого
транспортного засобу або одного з
транспортних засобів, зазначених у
договорі, особою, вказаною в договорі
страхування (договір IIтипу);

страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, особою, вказаною
в договорі страхування, або однією з
осіб, зазначених у договорі (договір III
типу).

Заперечуючи проти позову, відповідачем
було надано копію полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності АТ СК «АХА
Страхування» строком дії з 01 лютого 2011
року по 31 січня 2012 року, відповідно до
якого страхувальником визначено
ОСОБА_5 (а.с.69).

Як вбачається зі змісту полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності АТ
СК «АХА Страхування», ОСОБА_5 було
укладено договір страхування ІІІ типу,
ОСОБА_1 не був включений до списку інших
осіб, цивільно-правова
відповідальність яких застрахована за
цим договором.

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння: транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2.. ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність у МТСБУ права на звернення до
ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування
витрат, пов'язаних із здійсненням
страхової виплати, відповідно до
положень ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України,
пп. 38.2.1. пункту 38.2. ст. 38, пп. а) п. 41.1. ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що висновок №
6015 експертного дослідження фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 від 29 березня
2011 року не відповідає вимогам Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів, а також
на те, що експертом неправильно
визначено суму страхового
відшкодування.

Належного письмового доказу на
спростування висновків зазначеного
експертного дослідження відповідачем
суду не надано, питання про призначення
відповідної експертизи ним також не
порушувалось ні в суді першої, ні
апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на
адресу ОСОБА_1 направлялася телеграма
про дату, час та місце проведення
технічного огляду, та була вручена його
батьку 26 березня 2011 року (а.с.19).
Відповідно до наказу МТСБУ від 14 липня
2011 року № 1800 позивачем було здійснено
відшкодування на користь ОСОБА_7 без
врахування ПДВ (а.с.27).

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко