У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до управління
Держкомзему у м. Львові, Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
приватного підприємства «Центр
соціальної реабілітації молоді» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та зобов'язання вчинити дії за
касаційними скаргами заступника
прокурора Львівської області та
Львівської міської ради на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 10 травня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 28 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 27 січня 2010 року між ним та ПП
«Центр соціальної реабілітації
молоді» було укладено договір позики,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 У забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 27
січня 2010 року між цими ж сторонами було
укладено договір іпотеки. Згідно із
зазначеним договором ПП «Центр
соціальної реабілітації молоді»
передав в іпотеку ОСОБА_3 об'єкт
незавершеного будівництва літ. А-2
готовністю 59%, земельну ділянку площею
1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06:005:0254, за адресою: АДРЕСА_1.

02 березня 2010 року між позивачем та ПП
«Центр соціальної реабілітації
молоді» укладено договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 згідно з яким, сторони
дійшли згоди про звернення стягнення
предмет іпотеки у визначеному
договором порядку.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором
позики виконав належним чином, надавши
відповідачеві кошти на умовах,
визначених п. 1.3 договору позики, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 05 лютого 2010 року та
09 лютого 2010 року, у той час
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором не виконав. У
зв'язку з цим позивач просив суд
звернути стягнення на предмет іпотеки -
об'єкт незавершеного будівництва
(будинок громадського призначення) літ.
А-2 готовністю 59 % та земельну ділянку,
площею 1480,0 кв.м, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: визнати за ним,
право власності на вказаний об'єкт
незавершеного будівництва та земельну
ділянку, зобов'язати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
провести державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на об'єкт
незавершеного будівництва, зобов'язати
управління Держкомзему у м. Львові
зареєструвати право власності
позивача на земельну ділянку, площею
1480,0 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та видати ОСОБА_3 державний акт
на право власності на вказану земельну
ділянку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 травня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 28 травня 2013 року, позов задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
об'єкт незавершеного будівництва
(будинок громадського призначення)
літ. А-2 готовністю 59% та земельну
ділянку, площею 1480 кв.м, кадастровий
номер :06:005:0254, які розташовані за
адресою: Львівська область,
АДРЕСА_1, а саме: визнано за ОСОБА_3 право
власності на об'єкт незавершеного
будівництва (будинок громадського
призначення) літ. А-2 готовністю 59%,
розташований на земельній ділянці,
площею 1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06)6:005.0254, за адресою: АДРЕСА_1;
визнано за ОСОБА_3 право
власності на земельну ділянку, площею
1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06:005:0254, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов'язано Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «БТІ та АО» провести
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного
будівництва (будинок громадського
призначення) літ. А-2 готовністю 59%, що
знаходиться на земельній ділянці,
площею 1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06:005:0254, за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язано управління Держкомзему у м.
Львові зареєструвати право власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1480,0
кв.м, кадастровий номер :06:005:0254, що
знаходиться за адресою Львівська
область, АДРЕСА_1 та видано
ОСОБА_3 державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку.

У касаційних скаргах заступник
прокурора Львівської області та
Львівська міська рада, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що з витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 23 квітня 2009 року вбачається,
що ПП «Центр соціальної реабілітації
молоді» на момент укладення договорів
позики та іпотеки був власником об'єкта
незавершеного будівництва, який
розміщений на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1, а отже мав право на
розпорядження майном на свій розсуд.

З такими висновками судів погодитись
не можна, оскільки ці висновки
суперечать вимогам закону та не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом встановлено, що 27 січня 2010 року
між ОСОБА_3 та ПП «Центр соціальної
реабілітації молоді» було укладено
договір позики на суму 119 тис.
грн., посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 (а. с. 7-9).

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором 27 січня 2010
року між цими ж сторонами було укладено
договір іпотеки, згідно якого ПП «Центр
соціальної реабілітації молоді»
передав в іпотеку ОСОБА_3 об'єкт
незавершеного будівництва літ. А-2
готовністю 59%, земельну ділянку площею
1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06:005:0254, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
10-14).

02 березня 2010 року між позивачем та ПП
«Центр соціальної реабілітації
молоді» укладено договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, згідно з яким, сторони
дійшли згоди про звернення стягнення
на предмет іпотеки у визначеному
договором порядку (а. с. 15-18).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами не надано доказів, які б
підтверджували право власності або
право користування іпотекодавця на
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 на момент укладення
договору іпотеки.

Крім того, у довідці, виданій
управлінням Держкомзему у м. Львові від
10 травня 2012 року, зазначено, що
земельна ділянка, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 відноситься до земель
м. Львова, не наданих у власність або
користування. В управлені відсутня
інформація щодо наявності
зареєстрованих правовстановлюючих
документів на земельну ділянку площею
1480,0 кв.м, кадастровий номер
:06:005:0254, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
58).

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Проте, суди, вирішуючи питання про
передачу у власність ОСОБА_3 спірної
земельної ділянки, не залучили до
участі у розгляді вказаної справи її
власника - Львівську міську раду, що
свідчить про порушення норм
процесуального права.

Крім того, суди, визнаючи за позивачем
право власності на об'єкт
незавершеного будівництва, не звернули
уваги на те, що згідно ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про іпотеку» (у редакції
чинній на час укладення договорів)
передача в іпотеку об'єктів
незавершеного будівництва
здійснюється шляхом передачі в іпотеку
прав на земельну ділянку, на якій
розташований об'єкт незавершеного
будівництва, об'єктів незавершеного
будівництва та майнових прав на них.

При цьому, суд апеляційної інстанції,
помилково виходив з того, що згідно
презумпції правомірності договору,
передбаченої ст. 204 ЦК України, договір
іпотеки від 27 січня 2010 року та договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя від 02 березня 2010 року
вважаються правомірними та законними.

З матеріалів справи також вбачається,
що з 19 травня 2011 року в Господарському
суді Львівської області розглядається
справа за позовом виконкому Львівської
міської ради та АТ «Ощадбанк» до ПП
«Центр соціальної реабілітації
молоді», третя особа - ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу об'єкту незавершеного
будівництва (будинок громадського
призначення) літ. «А» готовністю 59%, що
розташований на земельній ділянці
площею 1480,0 кв.м, кадастровий №
:05:005:0254 за адресою: АДРЕСА_1, про
визнання права власності на зазначене
майно та звільнення його з чужого
незаконного володіння.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахували норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, та
дійшли передчасного висновку про
задоволення позову, відповідно до ст. 338
ЦПК України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

З матеріалів справи також вбачається,
що апеляційним судом Львівської
області за правилами ст. 318 ЦПК України
була розглянута апеляційна скарга ПАТ
«Державний ощадний банк України» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 травня 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 09 грудня 2013 року
апеляційна скарга ПАТ «Державний
ощадний банк України» відхилена,
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 травня 2012 року
залишено без змін.

Оскільки судова колегія Вищого
спеціалізованого суду України дійшла
висновку про скасування зазначеного
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 травня 2012
року з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
втрачає законну силу ухвала
апеляційного суду Львівської області
від 09 грудня 2013 року, тому немає
необхідності вирішувати питання про її
скасування.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги заступника прокурора
Львівської області та Львівської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 травня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 28 травня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 09 грудня 2013 року вважати
такою, що втратила законну силу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська