У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Писаної Т.О.,-
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, фонду
комунальної власності територіальної
громади м. Івано-Франківська, міського
голови м. Івано-Франківська,
Івано-Франківської міської ради про
визнання незаконним та скасування
розпорядження міського голови,
визнання недійсним виданого
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
нежитлових приміщень, визнання
незаконним та скасування рішення ХХХV
сесії Івано-Франківської міської ради
в частині приватизації нежитлових
підвальних приміщень, за касаційною
скаргою ОСОБА_6, подану представником
ОСОБА_9, на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 9 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1, а тому має право на
користування підвальними приміщеннями
цього будинку на рівні з іншими
власниками квартир. Проте,
розпорядженням міського голови м.
Івано-Франківська від 29 грудня 2007 року
№ 804 було надано дозвіл на оформлення
права власності на нежитлові
приміщення по АДРЕСА_1 за
територіальною громадою міста, а
рішенням Івано-Франківської міської
ради від 2 грудня 2008 року «Про
затвердження висновків оцінювачів про
вартість об'єктів комунальної
власності і надання дозволу на їх
приватизацію» надано дозвіл на продаж
підвальних приміщень, після чого за
договором купівлі-продажу від 26
березня 2009 року нежитлові підвальні
приміщення у будинку АДРЕСА_1, площею 56,2
кв.м., були продані ОСОБА_7, а останній за
договором купівлі-продажу від 8 грудня
2009 року продав їх ОСОБА_8

Позивач вважав, що продаж цих приміщень
є незаконним, а тому просив про
визнання незаконним та скасування
розпорядження від 29 грудня 2007 року №
804-р, визнання недійсним виданого 4
січня 2008 року виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
свідоцтва про право власності на
нежитлові підвальні приміщення у
будинку АДРЕСА_1, визнання недійсними
договорів купівлі-продажу від 26
березня 2009 року та 8 грудня 2009 року,
визнання незаконним та скасування
рішення від 2 грудня 2008 року «Про
затвердження висновків оцінювачів про
вартість об'єктів комунальної
власності і надання дозволу на їх
приватизацію» ХХХV сесії
Івано-Франківської міської ради в
частині приватизації нежитлових
приміщень у будинку АДРЕСА_1

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 9
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17
вересня 2013 року, в задоволенні позову
ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
із ухваленням нового рішення у справі
про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач ОСОБА_6 є
власником квартири АДРЕСА_1. Зазначений
будинок є багатоквартирним і в ньому
знаходяться підвальні приміщення
площею 56,2 кв.м.

Право власності територіальної
громади в особі Івано-Франківської
міської ради на нежитлові приміщення
площею 56,2 кв.м., які розташовані в у
будинку АДРЕСА_1 підтверджено
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, виданим виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради 4 січня 2008 року на підставі
розпорядження міського голови від 29
грудня 2007 року № 804-р та зареєстрованим
11 січня 2008 року Івано-Франківським ОБТІ
в реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним № 21657601.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, посилався на те, що спірні
приміщення є допоміжними, а тому
відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 2 березня 2004 року у
справі №1-2/2004 він має право, як власник
квартири у цьому будинку, на ці
приміщення.

Однак такі доводи позивача не знайшли
своє підтвердження в ході розгляду
справи в судах першої та апеляційної
інстанцій, оскільки у рішенні
Конституційного Суду України від 2
березня 2004 року у справі №1-2/2004
предметом спору є допоміжні
приміщення, а у даній справі - предметом
є нежитлові приміщення, що
підтверджується технічним паспортом
на громадський будинок, складеним ОКП
«Івано-Франківське ОБТІ» 28 грудня 2007
року.

З урахуванням цього суди дійшли
правильного висновку, що вказане
рішення Конституційного Суду України
не може застосовуватися до спірних
правовідносин.

Крім того, ухвалою Верховного Суду
України від 17 червня 2009 року (а.с. 97-98) у
справі за позовом приватного
підприємства «Нічлава», Притуляка П.П.
до виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
приватного підприємця ОСОБА_7 про
визнання частково недійсним рішення
виконавчого комітету та визнання
недійсним договору оренди нежитлових
приміщень встановлено, що суди
попередніх інстанцій у рішенні
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 29
грудня 2008 року (а.с. 94) та ухвалі
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17 березня 2009 року (а.с. 95-96)
дійшли вірного висновку про те, що
приватне підприємство «Нічлава» є
власником квартир АДРЕСА_1 не в порядку
приватизації, а спірні приміщення на
підставі свідоцтва про право власності
від 29 грудня 2007 року є не допоміжними, а
нежитловими.

Встановивши вищезазначені обставини у
справі, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
договір купівлі-продажу від 26 березня
2009 року, укладений між Фондом
комунальної власності територіальної
громади міста Івано-Франківська та
ОСОБА_7, за яким останній придбав спірні
підвальні приміщення та договір
купівлі продажу від 8 грудня 2009 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8
про продаж спірних приміщень, укладені
сторонами для настання зазначених у
них наслідків, за відсутності будь-яких
перешкод для вчинення таких
правочинів, а тому підстав для визнання
цих правочинів недійсними не має.

Що стосується решти позовних вимог -
про визнання незаконним та скасування
розпорядження від 29 грудня 2007 року №
804-р, визнання незаконним та скасування
рішення від 2 грудня 2008 року «Про
затвердження висновків оцінювачів про
вартість об'єктів комунальної
власності і надання дозволу на їх
приватизацію», то суд із застосуванням
наслідків спливу строків
позовної давності, вірно відмовив в їх
задоволенні.

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, з
урахуванням вищезазначених обставин,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_6

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду першої інстанції та ухвала
апеляційного суду відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими й
правильність висновків судів не
спростовують, тому судові рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 9
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 17
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О.
Леванчук Л.М.
Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А.
Нагорняк Г.В. Юровська