Провадження № 22ц/790/2386/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа №2-644/319/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
11 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського
при секретарі - Ткаченко Г.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів в розмірі ?
частини від усіх видів доходу
щомісячно, але не менш 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 01.08.2013 і до досягнення ним
повноліття, посилаючись на те, що з
квітня 2003 року з відповідачем
перебуває у зареєстрованому шлюбі, від
якого вони мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею та
знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав частково, не заперечував
проти стягнення з нього аліментів на
утримання дитини в розмірі ? частини
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову до суду, а не з 01 серпня 2013 року.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 18 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
його заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи з 21 січня 2014 року і до
досягнення і до досягнення дитиною
повноліття, але не менш 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні решти позовних
вимого відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить змінити рішення суду першої
інстанції, задовольнити її позов в
повному обсязі.

В обгрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що сторонами були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 1 статті 303
ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1, в частині стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх
видів доходів щомісячно починаючи з 21
січня 2014 року, суд першої інстанції
виходив з того, що неповнолітній син
знаходиться на утриманні позивачки, а
відповідач матеріальну допомогу не
надає, тому аліменти з нього підлягають
примусовому стягненню з дня звернення
позивачки до суду з заявою, тобто з 21
січня 2014 року, оскільки позивач не
надала доказів, про те, що відповідач з
серпня 2013 року ухилявся від сплати
аліментів.

З такими висновками суду
погоджується колегія суддів, оскільки
вони зроблені на підставі ретельно
досліджених доказів, яким надана
належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер спірних
правовідносин і постановлено рішення,
яке відповідає вимогам матеріального і
процесуального закону.

Відповідно до статті 191 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач надасть до суду докази
того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більше як за три роки.

Як вбачається з матеріалів
справи, шлюб між сторонами не
розірваний, проте проживають порізно
(а.с.2,4). Сторони мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
знаходиться на утриманні матері (а.с.3).
Оскільки відповідач не надає
матеріальну допомогу на утримання сина
добровільно, з нього підлягають
примусовому стягненню аліменти у
розмірі 1/4 частини від доходу, оскільки
судом встановлено, що він працює, має
постійний заробіток. Вказану обставину
відповідач не заперечував.

Статтею 180 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ст. 181 СК України при
відсутності укладеного в порядку,
передбаченому ст. 189 СК України між
батьками договору про сплату аліментів
на неповнолітню дитину та ненадання
дитині утримання, аліменти стягуються
у судовому порядку на користь того з
батьків з ким проживає дитина та хто її
утримує.

Зазначене випливає також з п. 17
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006
року, згідно якого за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той з них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Рішення суду першої інстанції
оскаржується апелянтом тільки в
частині визначення часу, з якого
присуджуються аліменти на дитину.

Оскільки ОСОБА_1 будь-яких
доказів того, що вона вживала заходів
до відповідача щодо добровільної
сплати аліментів не надала, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
призначення аліментів від дня
пред'явлення позову.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 підтвердила факт відсутності у
неї таких доказів. За місцем роботи
відповідача з проханням вплинути на
нього щодо добровільної сплати
аліментів не зверталась.

З огляду на зазначене, на думку
колегії суддів, судом першої інстанції
враховані наведені обставини по
справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України
надана оцінка наявним у справі доказам
і прийнято обґрунтоване рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді