Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/22/14
Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

29.01.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді : Кіселика С.А.

суддів : Єгорової С.М., Полежая В.Д.

за участі секретаря судового
засідання : Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 25 червня 2013 року, за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні майном, виділ у
натурі частки нерухомого майна,
стягнення моральної шкоди, та
зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення коштів
,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вищевказаним
позовом, вказуючи на те, що 23 жовтня 1993
року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, 03.08.2004 року вони придбали
житловий будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку площею
454,90 кв.м., який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Рішенням Ленінського райсуду
м. Кіровограда від 14 січня 2008 року
шлюб між ними було розірвано. 14 березня
2011 року Ленінським райсудом м.
Кіровограда визнано за нею право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями та 1/2
частину земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1. Однак відповідач по справі
чинить їй перешкоди у вселенні у
будинок. В умовах безвихідності вона
змушена винаймати за плату у
сторонньої особи квартиру та
оплачувати за проживання близько 1000
грн. щомісяця. Такі витрати ставлять
її у скрутне матеріальне становище.
Своїми неправомірними діями
відповідач не лише порушує її право на
житло та можливість користуватись та
розпоряджатися ним, але й завдає їй
моральних страждань. Просить
зобов'язати відповідача надати їй
другий екземпляр ключів від вхідних
дверей житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
надати можливість користування 1/2
частини житлової площі разом з
надвірними будівлями та 1/2 частини
земельної ділянки; поділити житловий
будинок з надвірними будівлями та
присадибну земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, між нею та
відповідачем і виділити їй в натурі 1/2
частину житлового будинку та
присадибної земельної ділянки, що
розташовані за вищевказаною адресою;
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду у розмірі 12000 грн., а
також понесений судовий збір.

ОСОБА_3 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою, в якій
просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь грошові кошти в сумі 12219 грн.
Вказав, що дійсно в 2004 році він з
відповідачем придбали жилий будинок з
надвірними будівлями та земельну
ділянку по АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу в 2008 році відповідач виїхала з
будинку і при цьому скориставшись тим,
що він знаходився у відрядженні,
вивезла з будинку все нажите ними
майно: м'які меблі, меблеву стінку,
кухонні меблі, домашній кінотеатр,
холодильник, пральну машинку,
мікрохвильову піч та інше, тому ОСОБА_2
і не зверталася до нього з проханням
вселитися в будинок, так як залишила
його майже пустим. Для придбання
будинку було взято кредит, і відповідно
до кредитного договору №97/В-Н-КФ від
03.08.2004 року кредит був виданий в
іноземній валюті в сумі 4605 доларів США
на термін з 03.08.2004 року по 02.08.2014р., на
момент розриву їхніх шлюбних відносин
на 01.02.2008р. заборгованість по кредиту
склала 3044,51 доларів США, ОСОБА_2 до
погашення заборгованості по кредиту
відношення не мала, коштів на його
погашення не надавала, і кредит
виплачувався ним особисто. З 01.02.2008 року
по теперішній час ним сплачено за
кредит 3059,49 доларів США і залишок
основного боргу складає 1141,47 доларів
США. Таким чином, на даний час ОСОБА_2
повинна сплатити йому половину коштів,
які він витратив на погашення боргу по
кредиту, тобто 1529,74 доларів США, що в
перерахунку відповідно до курсу НБУ
становить 12219 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2П
доповнила свої позовні вимоги, просила
вселити її в житловий будинок АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
у здійсненні нею права користування 1/2
частиною житлової площі будинку разом
з надвірними будівлями та 1/2 частини
земельної ділянки та вручити ключі
від вхідних дверей житлового будинку
як співвласнику, розділити житловий
будинок з надвірними будівлями в
натурі між співвласниками, визначити
за нею право власності на 1/2 частину
будинку та надвірних будівель:
квартира НОМЕР_1- ванна літ « 1-6» площею
4,60 кв.м, санвузол літ « 1-5» + кухня « 1-1»
частка площею 9,40 кв.м., кімната літ « 1-4»
площею 15,70 кв.м,, гараж літ «Г», огорожа
літ «N» 1/2 частини, замощення літ « 1» 1/2
частини, убиральня літ «К», колонка
питна 1/2 частини, як показано у висновку
№ 2610-2611/23 Кіровоградського відділення
Одеського науково - дослідного
інституту судової будівельно -
технічної експертизи від 01.02.2013 року
синім кольором, визначити за нею
окремий вхід на земельну ділянку для
квартири НОМЕР_1 з боку вулиці Баженова,
земельну ділянку площею 473,4 кв.м.
залишити в загальному користуванні
співвласників, стягнути з відповідача
на її користь моральну шкоду у розмірі
12000 грн., а також понесений судовий збір
та витрати, пов'язані з проведенням
експертизи в розмірі 1060 грн.

Рішенням Ленінського
районного суду міста Кіровограда від
25 червня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись із рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2 просить
його скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3 задовольнити у повному
обсязі, а у задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про
стягнення коштів відмовити.

Апелянт вважає, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив у
задоволенні її вимоги про стягнення
моральної шкоди та не навів
переконливих мотивів, що позбавлення
ОСОБА_3 позивача права спірного житла
не завдасть їй істотної шкоди. Крім
того вважає, що суд першої інстанції
безпідставно задовольнив зустрічний
позов та стягнув із неї на користь
ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12 219 грн.,
оскільки ОСОБА_3 пропустив строк
звернення до суду про розподіл
боргових зобов'язань укладених в
інтересах колишньої сім'ї.

В свою чергу, ОСОБА_3, не
погодившись із рішенням суду першої
інстанції просить його, в частині
задоволення позову ОСОБА_2, скасувати
та постановити в цій частині нове
рішення про відмову в позові.

Апелянт вважає, що рішення
суду першої інстанції постановлено
за невідповідності висновків суду
обставинам справи, недоведеності
обставин, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
за неповного з'ясування судом
обставин справи та з порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема, судом не з'ясовано чи
відповідатиме перепланування та
переобладнання, з метою поділу
спірного нежитлового приміщення в
натурі, вимогам будівельних норм і
правил, санітарним та протипожежним
вимогам, оскільки в матеріалах справи
відсутні висновки відповідних
державних органів із цих питань.
Судом встановлено право власності на
самочинно збудовані об'єкти, як то
прибудова «а3» та гараж «Г». Не звернув
суд увагу на те, що в експертному
висновку не вирішено питання щодо
наявності технічної можливості
улаштування необхідних інженерних
комунікацій у запропонованих
сторонам ізольованих квартирах. Крім
того прийнявши та розглянувши
змінені позовні вимоги ОСОБА_2, суд
першої інстанції порушив положення
ч.2 ст. 31 ЦПК України прийнявши
додаткові та самостійні вимоги, як
зміни до позову. Судом фактично
встановлено межі землекористування,
при цьому не враховано, що згідно зі
ст. 158 ЗК України це питання віднесено
до компетенції органів місцевого
самоврядування. Всупереч заявленим
відповідачем клопотанням судом не
витребувано: дозвіл виконавчого
комітету Кіровоградської міської
ради на переобладнання і
перепланування жилого будинку;
технічні умови та проекти, розроблені
спеціалізованими організаціями щодо
улаштування інженерних комунікацій,
державний акт на право приватної
власності виданий ОСОБА_2 на спірну
земельну ділянку; докази того, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж
особо; висновки органів державного
архітектурно - будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекції,
органу газового господарства про
допустимість пов'язаних із
запропонованим у експертному
висновку поділом переобладнань і
перепланувань. Судом не наведено
мотивів, чому саме запропонований ним
варіант поділу домоволодіння є
сприятливим, як для позивача, так і
для відповідача.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення позивача та представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та наведені у скаргах доводи,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягають відхиленню, із
наступних підстав.

Суд першої інстанції встановивши, що
сторони є співвласниками будинку та
надвірних будівель розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 і кожному із
співвласників належить по ? частині
спірного майна та приймаючи до уваги
те, що сторони не дійшли згоди щодо
розподілу домоволодіння, надвірних
споруд та земельної ділянки дійшов
висновку про можливість проведення
розподілу домоволодіння, надвірних
споруд та встановлення порядку
користування земельною ділянкою у
відповідності до пропонованого
експертом варіанту, не стягуючи при
цьому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію в розмірі 2130 грн.

Крім того, суд першої інстанції
дійшов висновку щодо наявності
перешкод, які чиняться відповідачем,
у здійснені позивачем свого права на
користування належним їй на праві
співвласності будинком та
господарськими будівлями і
посилаючись на положення ст. 391 ЦК
України визнав за необхідне усунути
позивачу перешкоди у користуванні
майном, шляхом вселення, та зобов'язав
відповідача вручити ОСОБА_2 ключі від
вхідних дверей.

Суд також дійшов висновку щодо
обґрунтованості та законності
зустрічних вимог відповідача та
стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошові кошти за сплату
заборгованості по кредитному
договору, оскільки спірний будинок
сторонами було придбано у шлюбі за
кредитні кошти отримані у Банку за
вказаним договором.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками суду першої
інстанції, які відповідають
обставинам справи і вважає, що доводи
апеляційних скарг не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ст. 367 ЦК
України кожен із співвласників має
право на виділ його частки майна, що
є у спільній частковій власності в
натурі або його поділ з дотриманням
вимог ст. 183 УК України, згідно з
частиною першої якої подільною є річ,
яку можна поділити без втрати її
цільового призначення.

За відсутності згоди співвласників
про поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів
суди повинні виходити з положень
ст.ст. 183, 364, 367 ЦК України, відповідно
до яких виділ частки в натурі (поділ
будинку) може мати місце за
наявності технічної можливості
виділення кожній із сторін окремої
частини будинку із самостійним
виходом (квартири), яка відповідає
розміру їх часток у приватній
власності або наявності технічної
можливості переобладнання будинку в
ізольовані квартири.

В тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання або
перепланування будинку він
проводиться за наявності на це
дозволу виконавчого комітету
місцевої ради ( ст. 152 ЖК України).

Рішенням Кіровоградської міської
ради від 24 лютого 2011 року № 212
повноваження щодо надання дозволів
на переобладнання і перепланування
жилих будинків, що належать
громадянам міста на праві приватної
власності делеговані управлінню
містобудування та архітектури
Кіровоградської міської ради.

ОСОБА_2 отримано дозвіл Управління
містобудування та архітектури
Кіровоградської міської ради (т.2 а.с.
176) яким їй надано дозвіл на
переобладнання і перепланування
житлового будинку в домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку судової
будівельно - технічної експертизи №
2610-2611/23 від 01.02.2013 року розподіл
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в натурі відповідно
до ідеальних часток співвласників,
по ? з незначним відхиленням,
технічно можливий, без виконання
робіт по реконструкції будинку та
при мінімальній вартості робіт по
переплануванню. Для здійснення
запропонованого варіанту розподілу
житлового будинку необхідно провести
відповідні роботи по переплануванню.

Згідно ст. 34 Закону № 3038 «Про
регулювання містобудівної
діяльності» та п. 2 Порядку на виконання
будівельних робіт (затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 р. N 466) дозвільних
документів на виконання будівельних
робіт є три:

• повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, яке видається
(надсилається) замовником у
Держархбудінспекції за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта;

• декларація, яка реєструється
відповідної Інспекцією, - щодо об'єктів
будівництва, що відносяться до I - III
категорії складності;

• дозвіл на виконання будівельних
робіт, що видається замовнику
Держархбудінспекцією, - щодо об'єктів
будівництва, які відносяться до IV і V
категорії складності.

Перераховані документи надають
право на виконання будівельних робіт і
діють до завершення будівництва при
наявності документа, що підтверджує
право власності або користування
земельною ділянкою, або договору
суперфіції.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 13.04.2011 року № 466 «Деякі
питання виконання підготовчих і
будівельних робіт» затверджений
Перелік об'єктів, будівництво яких
здійснюється після подання
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, до яких включені:

- індивідуальний (садибний)
житловий будинок, садовий, дачний
будинок не вище двох поверхів (без
урахування мансардного поверху)
площею до 300 кв. метрів;

- господарські будівлі і споруди,
зокрема гаражі, які розташовані на
присадибних, дачних і садових
земельних ділянках.

Таким чином, виконання
будівельних робіт на об'єктах,
вказаних у Переліку, можливе за
умови подання замовником до
Інспекції повідомлення про початок
виконання будівельних робіт за
процедурою, встановленою Порядком
виконання будівельних робіт,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466

Відповідно до листа першого
заступника начальника Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Кіровоградській області,
інспекція не наділена повноваженнями
щодо надання висновків про
допустимість та можливість
проведення перепланувань та
переобладнань будь - якого
призначення.

З листа Кіровоградського
міжрайонного управління Головного
управління держсанепідслужби у
Кіровоградській області № 1113/02 від
25.04.2013 року вбачається, що відповідно до
ст. 8 ч. 3 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 року № 3038 - У1, рішення з
питань планування та забудови
територій приймаються сільськими,
селищними, міськими районними,
обласними адміністраціями міст Києва
та Севастополя в межах визначених
законом повноважень з урахуванням
вимог містобудівної документації. В
зв'язку з внесеними змінами до ст.15
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення» № 4004 - 12
«Законом Україїни «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011
року № 3038 - У1 та Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення
державного регулювання у сфері
будівництва житла» № 2367 - У1, з
повноважень санітарно -
епідеміологічної служби виключено
здійснення попереджувального нагляду
на етапі відведення земельних ділянок
під будівництво, перед проектних робіт,
експертизи проектно - кошторисної
документації об»єктів 1-111 груп
складності, нагляду за здійсненням
будівництва та введення в експлуатацію
нових та реконструйованих об'єктів,
тому розгляд та погодження
вищезазначених питань не входить до
компетенції Управління
Держсанепідслужби(т.1 а.с. 237).

З листа Управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Кіровоградській області за № 203/01-27
від 25.06.2013 року вбачається, що
відповідно до діючих протипожежних
вимог будівельних норм не виключається
можливість проведення вищезазначеної
реконструкції житлового будинку по
АДРЕСА_1, згідно з наданою схемою, при
умові дотримання державних
будівельних норм та інших нормативних
актів з питань пожежної безпеки
(т.2.а.с.58).

З листів ВАТ по газопостачанню
та газифікації «Кіровоградгаз» № 08/3311
та № 08/3312 від 05.04.2013 року вбачається, що
є технічна можливість газопостачання
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1 у відповідності до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи Кіровоградського
відділення Одеського НДІСЕ № 2610-2611 від
01.02.2013 року та технічного паспорту на
житловий будинок: газопостачання
квартири НОМЕР_1 можливе тільки після
перепланування кухні згідно вимог
державних будівельних норм ДБН В.2.5-20-2001
«Газопостачання»: - газові прилади
можна розташовувати в кухнях
(обособлених), - кухня повинна мати
природне освітлення - вікно з кватиркою
( при цьому площа вікна має бути не
меншою, ніж відношення площі вікна до
площі підлоги 1:8), - мінімальний об»єм
кухні для розміщення 2-х конфорочної
газової плити і димохідного газового
котла - 14 куб.м. при висоті приміщення
кухні не менше 2,2 м, - не можна
розміщувати газові прилади в
санітарних вузлах. Перепланування
кухні необхідно виконати згідно вимог
чинного законодавства та внести зміни
в технічний паспорт на будинок.

Враховуючи вищенаведене
колегія суддів дійшла висновку, щодо
відсутності будь яких перешкод у
поділі будинку із подальшим
переплануванням його на дві окремі
квартири, а доводи апелянта в частині
відсутності умов для такого поділу,
вважає безпідставними і такими, що не
ґрунтуються на законі та матеріалах
справи.

Оскільки відповідно до висновку
судової будівельно - технічної
експертизи № 2610-2611/23 від 01.02.2013 року
вартість ремонтно - будівельних робіт
по виділу в натурі двох
відокремлених квартир в житловому
будинку по АДРЕСА_1 у кожного із
співвласників складена порівну, то
судом першої інстанції правильно не
було визначено вартість таких робіт,
оскільки будь - яка компенсація, із -
за рівності вартості робіт, сторонам
не передбачена.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що за таких умов, не
визначення судом вартості робіт по
переплануванню будинку у дві
відокремлені квартири не може бути
підставою для скасування рішення
суду.

Крім того, оскільки на час розгляду
справи у суді апеляційної інстанції
позивачем узаконені об'єкти
самочинного будівництва, що
знаходились на території
домоволодіння і згідно свідоцтва про
право власності (т.2 а.с. 191) загальна
площа будинку складає 59.6 кв.м., і саме
із такого розміру площі
розраховувались фактичні частки
співвласників, колегія суддів дійшла
висновку, що визначення експертом
часток з врахуванням самочинного
будівництва не може бути підставою
для скасування рішення суду, оскільки
як зазначалося вище, на час розгляду
справи судом апеляційної інстанції
дані об'єкти самочинного будівництва
узаконені.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

В суді першої та апеляційної
інстанції позивачем доведено і це
підтверджується наданими доказами,
що позивач є власником ? частини
жилого будинку із господарськими
будівлями, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_2 належним
їй майном користуватися не може, у
будинку не проживає, оскільки не має
ключів від вхідних дверей будинку,
які утримує у себе ОСОБА_4

В матеріалах справи (а.с.13)
міститься вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_2
щодо надання їй дублікату ключів від
вхідних дверей жилого будинку та
господарських приміщень, яку згідно
повідомлення про вручення поштової
кореспонденції (а.с. 14) ОСОБА_3 отримав
але будь - яких дій щодо припинення
порушення права ОСОБА_2, як
співвласника, не вчиняв. Не передано
ключі позивачу і на час розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції щодо вселення позивача у
спірний будинок та зобов'язання
відповідача передати позивачу
дублікати ключів від вхідних дверей
є законним, а доводи апеляційної
скарги щодо незаконності рішення
суду, є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо апеляційних
вимог ОСОБА_2 колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у стягненні із ОСОБА_3 на її
користь моральної шкоди.

Позивачем не надано доказів
наявності такої шкоди, не зазначено
у чому вона полягає та не
обґрунтовано розмір шкоди.

Із матеріалів справи вбачається, що
вимога про вселення була заявлена
відповідачу 09.02.2012 року (а.с. 13), тобто
за 12 днів до звернення у суд із
позовом. Звернення із позовом є
наслідком незадоволення ОСОБА_3
вимоги позивачки про вселення. Даних
про те, що позивач раніше намагалася
вселитися до будинку в матеріалах
справи не має. Звернення до суду із
позовом є правом особи у разі не
визнання або порушення її прав.

Таким чином колегія суддів
погоджується із висновком суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для стягнення на користь
позивача моральної шкоди.

Правильного висновку суд першої
інстанції дійшов і щодо стягнення із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, за
зустрічним позовом, грошових коштів
у сумі 12 219 грн., які є ? частиною
сплаченої ОСОБА_3 кредитної
заборгованості перед Банком.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пп. 23, 24 Постанови від 21
грудня 2007 року № 11 « Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про право на
шлюб, розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на
час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в
інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Кредитний договір ОСОБА_3 було
укладено в інтересах сім'ї, а саме на
придбання спірного будинку. На час
ухвалення рішення судом першої
інстанції кредитні кошти у повному
обсязі Банку не повернуто, тобто
зобов'язання у повному обсязі не
виконано. А отже, доводи ОСОБА_2 щодо
пропуску ОСОБА_3 строку звернення до
суду із вимогою про стягнення із неї
? частини сплачених ним кредитних
коштів, є безпідставними.

Таким чином колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які виникли між
сторонами і правильно застосував
норми матеріального права, що їх
регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 25 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: