Справа№592/9600/13-ц
Провадження №2/592/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі:

головуючого - судді
Корольової Г.Ю.

при секретарі
Кириченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Служба у
справах дітей Сумської міської ради,
Служба у справах дітей Сумської
районної державної адміністрації про
зміну місця проживання дитини,

В С Т А Н О В
И В:

В серпні 2013 року позивач звернувся
до суду з вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 серпня
2008 року з відповідачкою перебував у
шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька
- ОСОБА_3. За рішенням Сумського
районного суду Сумської області від 22
серпня 2013 року шлюб розірвано і
визначено місця проживання дитини з
матір'ю - відповідачкою по справі.
Донька зареєстрована і проживає разом
з матір'ю, але фактично донька мешкає з
матір'ю відповідачки за адресою:
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 постійно перебуває у
відрядженнях за кордоном, і не приділяє
уваги дитини, не займається її
вихованням. З відповідачкою не можуть
дійти згоди щодо проживання дитини у
нього під час відряджень і тому
змушений звернутися до суду з даним
позовом, вказуючи, що він має постійне
місце роботи, мешкає з батьками у
належній ним квартирі, де є всі умови
для життя, нормального розвитку дитини,
позитивно характеризується за місцем
роботи і має більше можливості
приділяти уваги дитині. Прохає змінити
місце проживання малолітньої дитини -
ОСОБА_3, визначивши з батьком -
позивачем.

В судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги у повному обсязі та вказали, що
мати відповідачки веде антисоціальний
спосіб, продає алкогольні напої,
знаходяться сторонні особи у дворі, а
сама мати перебуває у відрядженнях.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні з позовом не згодні,
посилаючись на те, що у відрядженні за
кордоном була лише один раз і в цей час
за донькою доглядала як її мати, яка
спеціально взяла відпустку по догляду
за дитиною-онукою, та сестра, яка має
дві вищі освіти та надавали можливість
під час знаходження у відрядженні
спілкуватися з дитиною за допомогою
інтернету, ніколи не перешкоджала
зустрічам дитини з батьком, дитина для
неї саме найдорожча цінність у житті і
прохає залишити проживати з нею.

Представники 3-х осіб в судове
засідання не з*явилися, від служби у
справах дітей Сумської міської ради є
заява про розгляд справи у відсутність
їх представника, висновок про
визначення місця проживання дитини
підтримують, представник служби у
справах дітей Сумської районної
державної адміністрації повідомлені
належним чином, про причини неявки суду
не повідомили, а тому є підстави для
розгляду справи в їх відсутність.

Заслухавши сторін та їх
представників, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 16 серпня 2008 року
та за рішенням Сумського районного
суду Сумської області від 22 серпня 2013
року шлюб між ними розірвано та
визначено місце проживання
малолітньої дитини разом з матір'ю
ОСОБА_2 (а.с.3).

Відповідно до ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
з них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватись
органом опіки та піклування або судом.
При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з
батьків, вік дитини, стан її здоров'я та
інші обставини що мають істотне
значення.

Згідно ст. 7 СК України сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства. При вирішенні спору
між батьками щодо місця проживання
дитини мають вагу не тільки
матеріальні обставини. Неможливо
прийняти рішення суто механічно тільки
з урахуванням житла та заробітної
плати батьків. До обставин, що мають
істотне значення відносяться умови,
які кожен з батьків може створити для
виховання та розвитку дитини. Велике
значення має кількість часу, який кожен
з батьків може та бажає приділити
дитині, необхідно також враховувати і
почуття та емоції дитини.

За змістом ст.3,9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яка
набрала чинності для України 27.09.1991р., у
всіх діях щодо дітей, у тому числі коли
дитина розлучається з одним з батьків,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спір між батьками,
які проживають окремо (в томі числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд
виходячи з рівності прав та обов'язків
батька та матері щодо своїх дітей
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихільність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Крім того, Декларація прав дитини від
20 листопада 1959 року містить принцип 6,
за яким дитина може бути розлучена з
матір'ю лише у винятковій ситуації,
тобто перевага надається матері.

Ствердження позивача про
антисоціальний спосіб життя матері
відповідачки та перебування сторонніх
осіб у будинку, де мешкає малолітня
дитини, не знайшло підтвердження у
судовому засіданні, а показання свідка
ОСОБА_4 суд не може брати до уваги,
оскільки вона хоча і є троюрідною
сестрою відповідачки, але перебуває у
неприємних з нею стосунків і крім її
пояснень, що мати відповідачки торгує
спиртними напоями іншими доказами не
підтверджується та спростовується
актом обстеження умов проживання за
адресою відповідачки, де вказано, що
проводяться ремонті роботи у будинку
щодо поліпшення умов та у дворі дійсно
є сторонні особи, які проводять ремонт.
Одночасно свідок ОСОБА_4 підтвердила,
що мати до дитини ставиться добре.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також
підтвердили факт прояви належної
турботи до дитини і під час знаходження
у відрядженні постійно спілкувалася з
нею через інтернет, проводить с дитиною
свій вільний час, а батько дитини під
час знаходження відповідачки у
відрядженні намагався у пізній час
доби забрати до себе доньку і без
перешкод забрав її, але на наступний
день привіз до бабусі.

Отже, враховуючи зазначені вимоги
законів та встановлені у справі
обставини стосовно ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, а також письмовий висновок
органу опіки та піклування щодо
розв'язання даного спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини та
батьків, суд дійшов висновку про
визначення місця проживання дитини
залишити саме з матір'ю, яка виявляє
більшу увагу до малолітньої доньку і
турботу про неї, яка має більше
можливостей створити належні умови для
виховання дитини, враховуючи її вищу
освіту, та освіту позивача - середню,
про що свідчить більш кругозір матері
та її наявність більш створити кращі
умови і для духовного розвитку дитини,
та те, що донька має малий вік і батько
не зможе справитися з дитиною та не
надання ним добровільної матеріальної
допомоги на дитину, з чим відповідачка
змирилися, оскільки сама забезпечує
дитину.

З огляду на вищенаведене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача
безпідставні та задоволенню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,212-215 ЦПК
України, ст.ст.7,161 СК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї
особи: Служба у справах дітей Сумської
міської ради, Служба у справах дітей
Сумської районної державної
адміністрації про зміну місця
проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Сумської області через
Ковпаківський районний суд протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Г.Ю.
Корольова