АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/68/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Гончарук В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. УХВАЛА
16 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Трюхан Г. М. суддів
Магда Л. Ф. , Сіренко Ю. В. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті
особи: відділ державної реєстрації
актів цивільного стану по м. Умані
Уманського міськрайонного управління
юстиції у Черкаській області, Уманська
міська державна нотаріальна контора
про встановлення факту родинних
відносин, встановлення факту прийняття
спадщини, скасування свідоцтва про
право на спадщину за законом та
визнання права власності на спадкове
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
Позивачка звернулась до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер рідний
брат позивачки ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивачки - ОСОБА_9,
після смерті якої вона являється
спадкоємницею та отримала у спадщину
Мати, за життя, була спадкоємницею
після смерті свого сина - ОСОБА_8 та
фактично прийняла спадщину у вигляді
39/100 частин квартири АДРЕСА_1 м Умані,
так як була недієздатною і не розуміла
значення своїх дій та не могла керувати
ними в зв'язку з захворюванням, тому у
відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України
ОСОБА_9 фактично прийняла спадкове
майно, але не оформила його.
В зв'язку з даними обставинами вважає,
що необхідно скасувати свідоцтво про
право на спадщину за законом від 23
березня 2010 року, згідно якого
спадкоємницею майна ОСОБА_8 є
відповідачка та визнати за позивачкою
право власності на вказане майно.
Таким чином, вона, як спадкоємець
після смерті своєї матері, має право на
зазначене спадкове майно, після смерті
свого брата ОСОБА_8, але нотаріус не
видав їй свідоцтво про право на
спадщину за законом на частину
квартири АДРЕСА_1, тому вона змушена
була звернутися до суду з вищевказаним
Просила встановити факт родинних
відносин, а саме, те, що її мати - ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є рідною
матір'ю ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на те, що вона та ОСОБА_8 є між
собою рідними братом та сестрою,
встановити факт прийняття спадщини її
матір'ю ОСОБА_9 за своїм сином - ОСОБА_8,
скасувати свідоцтво про право на
спадщину, видане Уманською міською
державною нотаріальною конторою,
згідно якого спадкоємицею майна ОСОБА_8
є його донька ОСОБА_6 та визнати за нею,
ОСОБА_7, право на спадщину за її братом,
ОСОБА_8 після смерті її матері ОСОБА_9
Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 6 грудня 2012
року залучено до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог Уманську міську державну
нотаріальну контору.
Рішенням Уманського міськрайонного
суду від 18 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, що
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року є
рідною матір'ю ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Встановлено факт родинних відносин, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є рідним братом та
сестрою.

Скасовано свідоцтво про право на
спадщину за законом виданого
нотаріусом Уманської міської
державної нотаріальної контори 23
березня 2010 року, зареєстрованого в
реєстрі за № 4842 в частині успадкування
39/200 частин квартири АДРЕСА_1.

Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
після смерті свого сина - ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у вигляді 39/200
частин квартири АДРЕСА_1 та визнано за
ОСОБА_7 право власності на вказане
спадкове майно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судові витрати в сумі 683 грн. 29 коп.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному
порядку та просила таке рішення суду
скасувати як незаконне, необґрунтоване
та винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову та стягнення з
позивачки на її користь понесені нею
судові витрати.

Заслухавши осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення з слідуючих
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України
колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення суду є законним, обґрунтованим
на зібраних по справі доказах,
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в
частині встановлення факту родинних
відносин, районний суд виходив із
наданих письмових доказів, із
підтвердження факту родинних
стосунків сторонами та не заперечення
ними ж щодо встановлення даних фактів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6
підтвердила визнання нею позову в
частині встановлення факту родинних
відносин. Тому рішення в даній частині
є беззаперечним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_8, що підтверджується
актовим записом № 501 від 1 липня 2009 року,
а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати
ОСОБА_9, що підтверджується актовим
записом про смерть № 781 від ІНФОРМАЦІЯ_2
року зареєстрованого відділом РАЦС по
м. Умані.

З 2003 року ОСОБА_9 хворіла, потребувала
постійного стороннього догляду
довічно, була нездатна до
самообслуговування, являлась
інвалідом І групи, тобто була
недієздатною, дані факти були
підтверджені показами свідків в
судовому засіданні, довідкою № 97 від 25
червня 2003 року виданою Уманською
міською поліклінікою, висновком
лікарської комісії Уманської лікарні
№ 2 за № 29 від 23 червня 2005 року (а.с. 12),
довідкою МСЕК № 068481 від 6 червня 2005 року
(а.с. 14 ) та актом амбулаторної,
посмертної, судово-психіатричної

експертизи від 12 квітня 2013 року № 168
відносно ОСОБА_9, згідно якого, на
момент смерті свого сина ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, підекспертна ОСОБА_9
страждала на набуте недоумство у
вигляді вираженої судинної деменції,
що позбавляло на вказаний період часу
її здатності розуміти значення своїх
дій та керувати ними.

Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України,
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою-четвертою статті 1273 ЦК України,
що передбачають можливість відмови
недієздатної особи від прийняття
спадщини за згодою піклувальника і
органу опіки і піклування та відмову
опікуна від прийняття спадщини,
належної недієздатній особі, лише з
дозволу органу опіки та піклування.

Тому висновок районного суду стосовно
того, що ОСОБА_9 вважається такою, що
прийняла спадщину, яка належить їй по
закону після смерті ОСОБА_8, з підстав
її недієздатності та смерті до спливу
шестимісячного строку для прийняття
спадщини після смерті свого сина, є
правомірним.

Після смерті ОСОБА_8 спадкоємицею по
закону, крім матері, є його дочка
ОСОБА_6, яка успадкувала належне
спадкодавцю майно у вигляді 39/100 частин
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця та батьки

Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки
кожного спадкодавця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Посилаючись на викладене, колегія
суддів також погоджується з висновком
районного суду стосовно часткового
скасування свідоцтва про право на
спадщину за законом від 23 березня 2010
року видане ОСОБА_6, з підстави
наявності двох спадкоємців після
смерті ОСОБА_8 на спадкове майно, а саме:
квартири АДРЕСА_1 по 39/200 частині кожній.

Твердження апелянта про не
встановлення недієздатного стану
ОСОБА_9 та заперечення факту прийняття
нею спадщини після смерті ОСОБА_8
спростовуються усіма наведеними вище
доводами та наявними в матеріалах
справи доказами.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції вірно
застосовано норми матеріального права
та ухвалено рішення з додержанням
положень чинного законодавства, а
доводи апелянта в апеляційній скарзі
були предметом розгляду в суді першої
інстанції, інших підтверджень щодо
незаконності рішення, які б давали
можливість скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення у справі апелянтом не наведені.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 жовтня 2013
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :