Номер провадження № 22-ц/785/2442/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого:
судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 19 грудня 2013 року у справі за позовом
заступника прокурора Малиновського
району м. Одеси в інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012р. заступник прокурора
Малиновського району м. Одеси в
інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частину спадкового
майна.

Заступник прокурора зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1.

За життя, 11.08.2010р., ОСОБА_4 склав заповіт,
згідно якому всі своє майно він заповів
своєї доньки ОСОБА_2

Вважаючи, що дружина померлого, ОСОБА_3,
яка є пенсіонеркою, особою похилого
віку, а відтак, непрацездатною, в силу
вимог ст. 1241 ЦК України має право на
обов'язкову частку у спадщині,
заступник прокурора просив його позов
задовольнити та визнати за ОСОБА_3
право власності на ? частину вказаної
квартири.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
06.12.2013р. звернулася до суду із
зустрічним позовом, у якому просила на
підставі ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України
усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування, посилаючись на те, що
остання, знаючи, що спадкодавець через
свій похилий вік та тяжку хворобу
перебуває у безпорадному стані й
потребує допомоги, не допомогла йому,
не цікавилася його здоров'ям, а всі
витрати пов'язані з його похованням,
несла тільки вона, тому просила про
задоволення її вимог.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Останнім рішенням суду від 19.12.2013р.
первісний позов задоволено, у
зустрічному - відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги й заперечення проти неї, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає з огляду на таке.

Задовольняючи первісний позов та
відмовляючи у задоволенні зустрічного,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 у відповідності до вимог закону
має право на обов'язкову частку у
спадщині, що відкрилася після смерті її
чоловіка ОСОБА_4 та що відсутні
підстави для усунення ОСОБА_3 від
спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Пленум Верховного Суду України у п.19
постанови №7 від 30.05.2008р. «Про судову
практику у справах про спадкування»
роз'яснено, що перелік осіб, які мають
право на обов'язкову частку, що
визначений ст. 1241 ЦК України, є
вичерпаним і розширеного тлум ачення
не потребує. При визначенні розміру
обов'язкової частки в спадщині
враховуються всі спадкоємці за законом
першої черги, увесь склад спадщини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4 та після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді належної
йому на праві власності кв. АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_2, на користь
якої ОСОБА_4 за життя склав заповіт,
згідно якого заповідав останній спірну
квартиру, та дружина, ОСОБА_3, яка є
непрацездатною особою в силу похилого
віку та має право на обов'язкову частку
в майні спадкодавця незалежно від
змісту заповіту (ст. 1241 ЦК України).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установленому
законом порядку прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_4, кожна з них
отримали у нотаріальному порядку
свідоцтво про право на спадщину, а саме:
на частки грошових коштів померлого.

Ураховуючи викладене та приймаючи до
уваги, що відповідачка не визнає право
ОСОБА_3 на обов'язкову частку у
спадковій квартирі на яку остання має
право на ? частину, суд захистив це її
право.

За правилами ч.3 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
повнолітні діти, а також інші особи, які
ухилялися від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом. Згідно з
ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо судом буде встановлено,
що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми
закону суд, вирішуючи таку справу
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України,
повинен установити як факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи так ухилення цієї особи від
надання допомоги спадкодавцеві.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконати, але не вчиняла необхідних
дій. Отже, ухилення характеризується
умисною формою вини.

Саме такими міркуваннями керувався суд
першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Тому у цьому випадку рішення суду є
правильним, оскільки ОСОБА_2 не
доведено в судовому засіданні, у тому
числі і показами свідків, на які вона
посилається у апеляційній скарзі,
перебування ОСОБА_4 у безпорадному
стані перед смертю та факт ухилення
ОСОБА_3, яка є пенсіонером, особою
похилого віку, від надання йому
допомоги.

Оскаржуване рішення суду є правильним,
воно ухвалено у відповідності до
положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і
підстав для його скасування, як про це
йдеться мова у апеляційній скарзі,
немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

Підстав для скасування рішення суду,
як про це йдеться мова у апеляційній
скарзі, немає.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 19 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф.Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков