Справа № 683/52/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м.
Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді
Цішковського В.А.

при секретарі
Сукманюк О.В.

з участю:

прокурора
Собко В.С.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3,

представника органу опіки та

піклування Старокостянтинівської

райдержадміністрації
Кантонистого І.В.,

представника органу опіки та

піклування Дунаєвецької

райдержадміністрації
Блажеєвої І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старокостянтинові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення місця
проживання малолітніх дітей з батьком.
-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовною заявою до ОСОБА_6 про
визначення місця проживання дітей
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з позивачем, а саме:
АДРЕСА_1

В обґрунтування заявленого
позову позивач вказує, що в період з
27.05.2001 року по 10.08.2011 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_6 Від шлюбу у них народилося двоє
малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 З 2010
року позивач та відповідачка припинили
сімейно-шлюбні відносини. З липня 2010
року по грудень 2011 року відповідачка
проживала окремо від позивача та їх
спільних дітей разом з іншим чоловіком,
з яким фактично створила сім'ю та
народила дитину. З того часу вихованням
та утриманням дітей займався позивач
разом з своєю матір'ю, забезпечивши
належні умови проживання та виховання.
Відповідачка ж з липня 2010 року і до
цього часу з дітьми не спілкувалась,
заборонила дочкам відвідувати її нову
сім'ю, матеріально дітям не допомагала,
сама також не відвідувала їх та не
вітала із святами. Рішенням
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 06.06.2012 року
визначено місце проживання дітей з
відповідачкою - матір'ю дітей, проте
діти не бажали проживати з ОСОБА_6, так
як вона не займалась ні їхнім
вихованням, ні утриманням. Ухвалами

апеляційного суду Хмельницької
області від 20.09.2012 року та Вищого
спеціалізованого суду України від
10.12.2012 року рішення Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 06.06.2012 року залишено без змін.
Відповідачка ухиляється від виконання
батьківських обов'язків, а саме: не
надає матеріальної допомоги на
утримання дітей, ухиляється від сплати
аліментів, не спілкується з дітьми, не
відвідує їх ні в дома, ні у школі, не
цікавиться їхнім життям. 29.07.2012 року
відповідачка ОСОБА_6 разом із своїм
братом та батьком, силоміць викрала
дітей з будинку позивача, діти плакали,
кричали, виривались та не хотіли їхати
з відповідачкою. Оскільки,
відповідачка не враховує бажань та
інтересів їхніх спільних дочок, які
бажають проживати з батьком, позивач
звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги повністю та просять їх
задовольнити. Позивач вказав, що діти
бажають проживати саме з ним, дружині в
побаченні з дітьми не перешкоджав, про
всі рішення судів він знав, але забрав
дітей, так як вони не хочуть проживати з
матір'ю. Також, позивач вказав, що
відповідачка ОСОБА_6 - мати дітей, 15.05.2013
року забрала їх до себе, проте на
прохання дітей позивач 07.06.2013 року
забрав дітей та вони поїхали на море
відпочивати і на час розгляду справи
вони живуть з ним.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, під час розгляду справи, в
попередніх судових засіданнях,
відповідачка проти позову заперечила
та вказала, що після розлучення діти
проживали з нею та її батьками. Проте,
позивач забрав дітей нібито на море
після цього дітей не віддав, і діти
стали проживати з ОСОБА_1 Відповідачка
підтвердила, що перешкоджала у
побаченні з дітьми, тому що батько
дітей налаштовував їх проти неї та
постійно забирав їх від неї. В період з
15.05.2013р. по 07.06.2013р. діти жили з ОСОБА_6,
проте хотіли жити з батьком, згодом
звикли до нового місця проживання.
Також, відповідачка вказала, що не може
нормально порозумітись з дітьми через
постійні перешкоди та налаштування
дітей позивачем проти неї. Позивач не
виконує рішень суду, згідно яких діти
мають проживати з нею.

В судовому засіданні представник
відповідачки проти позову заперечив та
вказав, що діти мають жити з матір'ю
ОСОБА_6

Представник органу опіки та
піклування Старокостянтинівської
районної державної адміністрації
вказав, що малолітні ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мають
проживати з матір'ю ОСОБА_6
обґрунтовуючи це тим, що згідно актів
обстеження матеріально - побутових
умов проживання ОСОБА_6 за місцем
проживання характеризується лише
позитивно, а також зважаючи на вік,
дочки потребують саме материнської
любові, підтримки та жіночого догляду.
В будинку ОСОБА_6 чисто та охайно є все
необхідне для нормального проживання
та розвитку дітей, а тому, вважає за
доцільним та таким, що відповідає
інтересам дітей, проживання з матір'ю.

Представник органу опіки та
піклування Дунаєвецької районної
державної адміністрації вказав, що
малолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, мають проживати з батьком
ОСОБА_1, обґрунтовуючи це тим, що згідно
актів обстеження матеріально -
побутових умов проживання, у будинку
ОСОБА_1 чисто, охайно, діти мають окрему
кімнату облаштовану для занять та
відпочинку, батько дбає про дочок та
забезпечує їх усім необхідним. Також
дочки ОСОБА_1 бажають проживати разом з
батьком, а тому бажання дітей слід
враховувати. Представник органу опіки
та піклування вважає за можливе
проживання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8
разом з батьком.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що у позові слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в період з
27.05.2001 року по 10.08.2011 року ОСОБА_1
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6 Від шлюбу у них народилося двоє
малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження. З 2010 року позивач та
відповідачка припинили сімейно-шлюбні
відносини. Рішенням Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 06.06.2012 року визначено місце
проживання дітей з ОСОБА_6 Ухвалами
апеляційного суду Хмельницької
області від 20.09.2012 року та Вищого
спеціалізованого суду України від
10.12.2012 року рішення Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 06.06.2012 року залишено без змін.

Також встановлено, що згідно акту
обстеження матеріально-побутових умов
Староостропільської сільської ради
Старокостянтинівського району від
25.06.2013року та акту обстеження
житлово-побутових умов
Старокостянтинівської
райдержадміністрації від

21.08.2013р. ОСОБА_6 створила належні умови
проживання, продуктами харчування,
одягом та всім іншим діти забезпечені,
для дітей обладнане місце для сну,
навчання та відпочинку.

Згідно характеристики
Староостропільської сільської ради
Старокостянтинівського району від
29.04.2013 року ОСОБА_6 за умовами
проживання характеризується
позитивно. Крім того, згідно
висновку органу опіки та піклування
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації щодо
визначення місця проживання дітей з
одним з батьків від 22.08.2013 року № 8,
орган опіки та піклування вважає за
доцільним та таким, що відповідає
інтересам дітей проживання з матір'ю
ОСОБА_6

Також судом встановлено, що
згідно актів обстеження матеріально -
побутових умов проживання служби у
справах дітей Дунаєвецької районної
державної адміністрації від 05.12.2012 року
та від 14.01.2014 року позивачем - батьком
дітей, створені належні умови для
проживання малолітніх дітей, у будинку
чисто, охайно, діти мають окрему
кімнату облаштовану для занять та
відпочинку, батько дбає про дочок.
Згідно висновку органу опіки та
піклування Дунаєвецької
райдержадміністрації про доцільність
проживання дітей з ОСОБА_1 від 08.12.2012
року та від 20.01.2014 року, орган опіки та
піклування вважає за можливе
проживання дітей з батьком ОСОБА_1

Крім того, встановлено, що після
винесення рішення Дунаєвецьким
районним судом від 06.06.2012 року,
відповідачка ОСОБА_6 - мати дітей, 15.05.2013
року забрала їх до себе, проте на
прохання дітей позивач 07.06.2013 року
забрав дітей та вони поїхали на море
відпочивати. На час розгляду справи
діти проживають з позивачем та
навчаються в Лошківецькій ЗОШ І-ІІ ст.
Дунаєвецького району Хмельницької
області.

Вказані обставини
підтверджуються: паспортними даними
позивача та відповідачки; рішенням
Дунаєвецького районного суду від 10.08.2011
року про розірвання шлюбу; свідоцтвами
про народження дітей; рішенням
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 06.06.2012 року;
ухвалами апеляційного суду
Хмельницької області від 20.09.2012 року та
Вищого спеціалізованого суду України
від 10.12.2012 року; копіями актів
обстеження матеріально - побутових
умов проживання служби у справах дітей
Дунаєвецької районної державної
адміністрації від 05.12.2012 року та від
14.01.2014 року; копіями акта обстеження
матеріально-побутових умов
Староостропільської сільської ради
Старокостянтинівського району від
25.06.2013року та акта обстеження
житлово-побутових умов
Старокостянтинівської
райдержадміністрації від 21.08.2013р.;
висновками органу опіки та піклування
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації від 22.08.2013 року
№ 8, органу опіки та піклування
Дунаєвецької райдержадміністрації від
08.12.2012 року та від 20.01.2014 року; довідкою
Лошківецької ЗОШ І-ІІ ст. від 02 серпня
2013 р. №9; довідкою про склад сім'ї ОСОБА_6
від 25.06.2013 року № 460; довідкою
Староостропільського навчально -
виховного об'єднання «Дошкільний
заклад, ЗОШ І-ІІІ ст., гімназія» від
25.06.2013 року № 67; довідкою про склад сім'ї
ОСОБА_1 від 18.11.2013 року № 538; довідкою
Лошковецької ЗОШ І-ІІст. від 18.11.2013 року
№16

Відповідно до ст.161 Сімейного
кодексу України, якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя " при
вирішенні спору про місце проживання
дитини належить звертати особливу
увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із
батьків вона бажає проживати. Статтею
160 СК України, передбачено, що місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків, яка досягла десяти років, - за
спільною згодою батьків та самої
дитини, а місце проживання дитини, яка
досягла 14 років, визначається нею
самою.

У відповідності з вимогами ст.141
Сімейного Кодексу України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.5 ст.19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Як вбачається з висновків органу
опіки та піклування
Старокостянтинівської районної
державної адміністрації від 22.08.2013 року
№ 8, органу опіки та піклування
Дунаєвецької райдержадміністрації від
08.12.2012 року та від 20.01.2014 року у обох
батьків створені нормальні умови для
проживання, виховання дітей. Однак,
зазначені висновки не розв'язують спір
по справі, а лише вказують на створення
належних у сторін умов для проживання.

Крім того, свідок ОСОБА_10 -
директор Староостропільського
навчально - виховного об'єднання
"Дошкільний заклад, ЗОШ І-ІІІ ст.,
гімназія" показала, що ОСОБА_6
звернулася до неї із проханням щоб діти
навчалися у школі, також зазначила, що
на момент прибуття до школи діти були
знервовані, до всіх ставились з
ненавистю, діти хотіли жити зі своїм
батьком ОСОБА_1 Крім того, свідок
додала, що дітям необхідно жити з
матір'ю, а не з батьком.

Свідок ОСОБА_11 - голова
Староостропільської сільської ради
Старокостянтинівського району,
показав, що відповідачка ОСОБА_6
порядна, добра жінка, добре ставилась
до дітей, а тому вважає, що дітям слід
проживати із матір'ю.

Згідно ст.12 Конвенції ООН "Про
права дитини" від 20 листопада 1989 року,
яка ратифікована Україною у 1991 році,
держави учасниці забезпечують дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що стосуються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю.

Відповідно до положень ст.171 СК
України дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також з
питань сім'ї. Дитина, яка може висловити
свою думку, має бути вислухана при
вирішенні між батьками, іншими особами
спору щодо її виховання, місця
проживання, у тому числі при вирішенні
спору про позбавлення батьківських
прав.

В зв'язку із вищезазначеними
нормативними положеннями, судом було
заслухано дочок сторін, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.
ОСОБА_7 вказала, що мати пішла від
батька і забрала її із сестрою з собою,
але батько на другий день прийшов і
забрав їх до себе. Потім мати ОСОБА_6
силоміць разом із дідом забрала їх з
сестрою до себе і вони почали
проживати із матір'ю. Також ОСОБА_7
вказала, що дійсно вони просили батька
щоб він забрав їх жити до себе. Мати
сварилась та кричала на неї та сестру,
якщо вони казали, що хочуть до батька.
ОСОБА_7 хоче проживати з батьком.

ОСОБА_8 підтвердила слова сестри
та вказала, що вона хоче проживати з
батьком.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позивачем не доведено
обставини ухилення відповідачкою від
виконання батьківських обов'язків
після винесення 06.06.2012 року
Дунаєвецьким районним судом рішення
про визначення місця проживання дітей
із матір'ю. Також
виняткових обставин, які б надавали
можливість розлучення матері з дітьми
судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, ЦПК
України, ст.ст.141, 160, 161 Сімейного
Кодексу України, п. 18 у постанови
Пленуму Верховного Суду №11 від 21
грудня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6
про визначення місця проживання
малолітніх дітей з батьком відмовити.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя