АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/8204/13-ц
Головуючий в першій інстанції - Ан О.
№ 22-ц/774/381/К/14
Доповідач - Братіщева Л. А.
Категорія № 26 (1 )
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л. А.

суддів - Грищенко Н. М., Турік В. П.

при секретарі - Бевзі М.О.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідача Некрасової
Катерини Олександрівни

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про стягнення моральної шкоди у зв'язку
з ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), і
просив стягнути з відповідача на свою
користь 229 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,
завданого внаслідок професійного
захворювання під час роботи на
підприємстві відповідача.

Рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_2 20 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та на користь держави
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим; розмір відшкодування
моральної шкоди значно завищений; в
суді не встановлено факту спричинення
моральної шкоди; не проведено
медико-соціальної експертизи для
встановлення факту отримання такої
шкоди; не доведено вини відповідача у
виникненні професійного захворювання,
а акт про професійне захворювання
складено з перевищенням повноважень
осіб, що його підписали; не прийнято до
уваги, що робота у шкідливих умовах
праці законодавчо дозволена, і позивач
добровільно погодився працювати в
таких умовах; загальний стаж позивача
складає 28 років, з яких лише 17 рокуі-
підземним прохідником на ш. «Родіна»;
ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним
відповідачем по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга (не)
підлягає (частковому) задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з
15.12.1995 року по 08.05.2013 року працював на
підземних роботах у шкідливих умовах
праці ш. «Родіна» ПАТ
«Кривбасзалізрудком», внаслідок чого
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 28.05.2013 року
(а.с.21) йому було первинно встановлено 40%
втрати професійної працездатності на
строк до 01.05.2014 року.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 25.03.2013 року встановлено, що причиною
виникнення хронічного професійного
захворювання позивача є перевищення
граничного рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу під
час роботи позивача на підприємстві. В
п. 19 цього акту також зазначено, що
винними у виникненні професійного
захворювання позивача є керівництво ш.
«Родіна». Зазначений акт є чинним, його
не скасовано у встановленому законом
порядку. Тому доводи відповідача про
незаконність стягнення моральної
шкоди на користь позивача та
відсутність доказів вини відповідача є
безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні і підтверджується
матеріалами справи. Позивач переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що в даному випадку
саме на органи МСЕК покладений
обов'язок встановлення факту
заподіяння моральної шкоди позивачу є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
28.05.2013 року встановлено стійку втрату
професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача моральної
шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р. відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахуванням роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили. Суд врахував
ступінь фізичних і моральних страждань
позивача, їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, а
також конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач лише 17 років працював в умовах
шкідливих факторів та що втрата
професійної працездатності
встановлена позивачу на строковий
термін, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки не мають фактичного значення
для вирішення справи.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає, що рішення суду
необхідно залишити без зміни, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: