Єдиний унікальний номер 237/121/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2302/2014
Головуючий в 1 інстанції Ступін І.М.
Доповідач Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за
договором займу та виплати процентів
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором займу та виплати
процентів за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму боргу у розмірі 19800,00 гривен, три
відсотки річних з простроченої суми у
розмірі 660,00 грн., та судовий збір в
розмірі 247,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що задовольняючи позовні
вимоги про стягнення боргу, судом
помилково був встановлений факт
існування договору позики між
апелянтом та позивачем саме на суму 19800
грн. Всупереч вимогам ст. 64 ЦПК України,
ОСОБА_2 надала копію розписки, тому в
судовому засіданні оригінал розписки
не оглядався та не досліджувався.
Апелянт зазначає, що він не заперечує,
що брав у позивачки гроші в борг, але в
меншій кількості. У зв'язку з цією
обставиною відповідач був змушений
звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання розписки недійсною. Але
суд проігнорував цю норму закону та не
зупинив провадження у справі. Окрім
того, суд навіть не розглянув
клопотання відповідача і стосовно цієї
обставини нічого не зазначив в своєму
рішенні. В запереченні проти позову,
апелянт зазначив, що в розписці є допис
цифр та букв не встановленими особами,
при цьому судом не було досліджено цей
факт належним чином. Суд першої
інстанції взявши до уваги показання
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, порушив
вимоги ч. 1 ст. 59 ЦПК України з тих
причин, що допит цих свідків був
проведений з грубим порушенням норм
процесуального права. Окрім того,
апелянт зазначає, що ОСОБА_2 давно не
працює, має психічний розлад здоров'я,
займається збиранням пустих пляшок і
не могла надати в борг відповідачеві
кошти в розмірі 19800 грн., тобто
позивачем не надано доказів джерела
походження грошових коштів у розмірі
19800 грн. Враховуючи наведене, апелянт
просить рішення Мар'їнського районного
суду Донецької області від 11 грудня 2013
року скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - апелянта по справі доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Позивач ОСОБА_2 та її представник у
судовому засіданні проти доводів
апеляції заперечували, оскільки судом
при розгляді справи оригінал розписки
був оглянутий і сума, зазначена в
розписці співпадає із стягнутою за
рішенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін та
їх представників, дослідивши матеріали
справи колегія судів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 вересня 2010 року відповідачем була
видана позикодавцю розписка про
отримання від того грошових коштів, в
якій зазначена сума боргу на загальну
суму 19800 гривень, підписи сторін, а
також про зобов'язання відповідача
повернути борг. Саме позивач надала
суду боргову розписку від 12 вересня 2010
року, що свідчить про продовження
існування боргових зобов'язань.

В суді апеляційної інстанції позивачка
надала оригінал розписки, який був
долучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні суду першої
інстанції відповідач визнавав
існування боргового зобов'язання перед
ОСОБА_2, але заперечував його розмін,
проте останнім не було надано суду
доказів залишку боргу на меншу ніж
стягнута судом сума.

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Дійсно наявність оригіналу розписки к
кредитора свідчить про існування
боргу.

Оскільки при розгляді справи
апеляційним судом позивачкою наданий
оригінал розписки на суму 19800 гривень,
який був долучений до матеріалів
справи, то за таких обставин доводи
апеляційної скарги про заперечення
існування оригіналу розписки не
заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про порушення судом
норм процесуального права в частині
відмови у призупиненні справи до
розгляду іншої справи з підстав
звернення відповідачем до суду з
позовом про визнання розписки
недійсною, оскільки сторони у
відповідності до ст. 60 ЦПК України
зобов'язані довести ті обставини, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, а відповідач
та його представник в процесі розгляду
справи не ставили питання про
призначення експертиз на предмет
оспорювання підпису у розписці або
інших фактів які б свідчили про
виконання розписки іншою особою або її
підробки.

Суд вважає за необхідне виключити із
рішення суду як доказ пояснення
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
оскільки в матеріалах справи відсутні
їх попередження про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, а також про привід свідка до
присяги та не має можливості
перевірити чи була належним чином
встановлена особа свідків.

У відповідності до ч. 3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи, оскільки вищезазначені свідки,
на пояснення яких посилався суд першої
інстанції, як на доказ по справі, не
підтверджували факту самої передачі
грошей у відповідному розмірі в їх
присутності, а лише пояснювали, що сам
відповідач визнавав у їх присутності
саме існування боргу, про що той і сам
не заперечував у судовому процесі, то
за таких обставин виключення з рішення
суду як доказу допиту свідків не
впливає на правильність висновків суду
про задоволення позову.

У відповідності до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам дав правильну
правову оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність задоволення
позову. Висновки суду ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги правильних
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про необхідність
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: