№ 2/269/2/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2014 року Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області

у складі :

головуючої - судді
Курової О.І.

при секретарі -
Яковлєвій О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представників відповідача
Цвірко Є.В., Барсук Т.В., Гріненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Макіївці цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «
Макіївський машинобудівний завод»,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Комунального
медичного закладу» Клінічна руднична
лікарня», Комунальної медичної
установи « Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 6 м.
Макіївки», треті особи: Комунальне
лікувально-профілактична установа «
Обласна клінічна лікарня професійних
захворювань», територіальне
управління Держпромнагляду в
Донецькій області, Макіївське міське
управління державної
санепідемстанції, Управління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань в Совєтському районі м.
Макіївки,

Про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, встановлення факту нещасного
випадку на виробництві, визнання дій
ТОВ « Макіївський машинобудівний
завод», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Комунального медичного закладу»
Клінічна руднична лікарня»,
Комунальної медичної установи « Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки», неправомірними та
стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2012 року позивач звернулась в
суд з позовом про поновлення її на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, встановлення
факту нещасного випадку на
виробництві, визнання дій ТОВ «
Макіївський машинобудівний завод»,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Комунального
медичного закладу» Клінічна руднична
лікарня», Комунальної медичної
установи « Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 6 м.
Макіївки», неправомірними та стягнення
моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що з 09.11.2011 року
працювала прибиральницею в цеху
механічної обробки ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод».31.08.2012 року вона
виконувала свої службові обов»язки,
мила підлогу в кабінеті майстра, в
туалеті, потім загасила вагно, щоб
білити. В цей час прийшла майстер
ОСОБА_9 і сказала, щоб робітники ОСОБА_10
та ОСОБА_11. йшли на вантаження
металевої стружки на трактор, який
заїхав до цеху і стояв з працюючим
мотором. Після обіду муляр ОСОБА_12
стала в цеху фарбувати, вона ж на той
час прибирала стружку біля верстату,
і почувши запах фарби, їй зробилось
погано. Запах фарби їй протипоказано,
оскільки до цього вона працювала
муляром і змушена була перейти на іншу
роботу за висновком ЛКК. ОСОБА_13 і
ОСОБА_11 викликали майстра ОСОБА_9., яка
зразу прийшла і побачивши що їй погано,
запропонувала відвезти додому. Під час
погіршення стану здоров»я у неї пропав
голос, вона не могла говорити, і на
аркуші паперу написала, що її потрібно
везти до лікарні, тому що необхідна
крапельниця. Після цього, ОСОБА_9 і її
чоловік на своїй легковій машині
відвезли її до приймального
відділення Макіївської рудничної
лікарні. Спочатку ОСОБА_9 спілкувалась
з лікарями, потім прийшов лікар
ОСОБА_14., провів огляд, і після цього її
відвели до реанімаційного відділення,
де вона знаходилась з 31.08.2012 року по
01.09.2012 року. Їй був встановлений діагноз
- » Інгаляційне отруєння парами фарби.
Опік слизової ротоглотки. Потім вона
була переведена до ЛОР відділення з
діагнозом » Інгаляційне отруєння
парами фарби. Фоностенія. Гострий
токсичний ларингіт».Знаходилась на
лікуванні до 13.09.2012 року та була
виписана на амбулаторне лікування за
місцем проживання в лікарню № 6.
Вищевказаний діагноз зазначений в
листку непрацездатності і в історії
хвороби. Також в історії хвороби
вказано, що зі слів супроводжуючих,
хвора разом з іншими робочими
виконували фарбувальні роботи в цеху,
після чого з»явились скарги на
загальну слабкість, запаморочення,
втрату мови. Однак, комісія з
розслідування нещасного випадку на
виробництві ТОВ « Макіївський
машинобудівний завод» не прийняла
цього до уваги і в акті зазначили, що
причини погіршення стану її здоров»я
не встановлені. З відповіді
лікувального закладу не має
підтвердження діагнозу будь-якими
дослідженнями та медичними висновками.

Однак, такий висновок комісії не
відповідає дійсності, як не відповідає
дійсності і те, що в акті зазначено, що
ніби -то з її слів було записано про
фарбувальні роботи в цеху, і що вона
отруїлась через це. Вона втратила мову,
не могла говорити з лікарями, з ними
спілкувалась ОСОБА_9, яка розповіла, що
в цеху фарбували і після цього їй стало
погано. Вважає, що розслідування причин
нещасного випадку проводилось особами,
які зацікавлені у приховуванні
нещасного випадку на виробництві, а
саме майстер ОСОБА_9 порушила п.8
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань і аварій на виробництві, в
якому визначено, що про кожний нещасний
випадок на виробництві потерпілий чи
робітник, який його виявив, чи інша
особа - свідок нещасного випадку
повинні негайно повідомити про це
керівника робіт, який безпосередньо
здійснює контроль за станом охорони
праці на робочому місці, і прийняти
засоби з надання необхідної допомоги
потерпілому. Безпосередній керівник
робіт зобов»язаний негайно
організувати надання первинної
допомоги потерпілому, негайно
повідомити керівника про те, що
сталося, зберегти до прибуття комісії
з розслідування нещасного випадку
обстановку на робочому місці. Однак, ці
вимоги не були виконані за виключенням
того, що майстер ОСОБА_9 доставила її в
лікарню. Крім того,відповідно до п. 10
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань і аварій на виробництві
протягом часу працедавець повинен був
повідомити про нещасний випадок Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, керівника
профспілки,, закладу
санітарно-єпідеміологічної служби,
утворити протягом доби комісію з
розслідування нещасного випадку та
розслідування. Однак ці вимоги
виконані не були, комісія з
розслідування нещасного випадку була
утворена наказом тільки 13.09.2012 року,
представник
санітарно-єпідеміологічної служби в
складі комісії був відсутній, що також
є порушенням вимог зазначеного
Порядку.

19.11.2012 року вона була звільнена з
роботи за ст.. 40 п.2 КЗпП України у
зв»язку з виявленою невідповідністю
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров»я, який перешкоджає продовженню
подальшої роботи з виплатою допомоги у
розмірі середньомісячного заробітку.
На засіданні Ради трудового колективу
їй було запропоновано роботу
зварювальника, слюсаря, токаря з
подальшим перенавчанням,однак вона
відмовилась, так як вважає, що це робота
не жіноча.

Після встановлення діагнозу -
Інгаляційне отруєння парами фарби
середньої ступені тяжкості, опік
слизової ротоглотки, згідно з п.9
Порядку лікувально-профілактичний
заклад_ КМУ « Клінічна руднична
лікарня» повинна була протягом доби
передати екстрене повідомлення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві,,
територіальному органу
Держпромнагляду, закладу санітарно-
епідеміологічної служби. Однак, цього
не було зроблено. Також цим закладом не
було зроблено і необхідне дослідження,
не складений Протокол про наявність в
організмі отруйливих речовин, чим
сприяло підприємству у приховуванні
нещасного випадку.

Про зацікавленість відповідача в особі
« Центру медичної і санітарної
допомоги № 6 м. Макіївки» свідчать дії
лікаря ЛОР- відділення ОСОБА_15, який не
зазначив в першій виписці з історії
хвороби про отруєння на виробництві і
вже в другій виписці він зазначив в
діагнозі - отруєння та опік ротоглотки.
Крім того, з порушенням видана довідка
Л

КК № 3736 де зазначено, що у неї побутове
захворювання, про це ж зазначили і в
лікарняному листі № 134656, в графі
причина непрацездатності - вказали
загальне захворювання.

Порушення її законних прав призвело до
моральних страждань, її залишили без
заробітної плати, яка являється єдиним
джерелом її існування, тому що вона
проживає одна, змушена була брати
гроші в борг, та додавати зусиль для
організації свого життя.
Неправомірними діями відповідачів їй
спричинено моральні страждання і
відповідно до вимог ст.. 237-1 КЗпП
України просила стягнути з ТОВ «
Макіївського машинобудівного заводу»
та засновників підприємства ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, неправомірність дій
яких пов»язана з незаконним
звільненням та покриттям нещасного
випадку на виробництві, у
відшкодування моральної шкоди 100 000 грн
солідарно, з КМУ « Клінічна руднична
лікарня»- 50 000 грн, з КМУ « Центр
первинної медико- санітарної допомоги
№ 6»- 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримала і пояснила, що 31.08.2013
року під час виконання своїх службових
обов»язків, до цеху заїхав трактор і
робочі стали вантажити металеву
стружку на трактор, який заїхав в цех і
весь час не вимикав мотор. За верстатом
ОСОБА_16 знаходиться кімната без даху, в
якій ОСОБА_12 фарбувала і від запаху
фарби їй стало погано, у неї почалося
запаморочення, відкрили вікно. Коли
трактор поїхав з цеху залишались пари
від вихлопних газів, в цей же день
трактори вивозили мазут повз
приміщення цеху, де вона працює. Отже
вона не знає , чим могла отруїтись,
аналізи ніякі не робили. Просила позов
задовольнити.

Представник відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю «
Макіївський машинобудівний завод»
Цвірко Є.В. позов не визнав і суду
пояснив, що позивач працювала на
заводі в якості прибиральниці
виробничих приміщень дільниці
механічної обробки з 24.12.2011 року по
19.11.2012 року, та була звільнена за згодою
Ради трудового колективу за п.2 ст. 40
КЗпП України у зв»язу з
невідповідністю виконуваній роботі,
внаслідок стану здоров»я на підставі
довідки ЛКК, де зазначено, що їй
протипоказана робота з пилом,
лакофарбувальними виробами, хлоркою,
вагною. Профспілковий комітет на
підприємстві не обирався, його замінює
і виконує всі його функції Рада
трудового колективу, яка є виборчим
органом і діє відповідно до Положення
про РТК. ОСОБА_5 була запропонована
інша робота з перенавчанням за рахунок
підприємства, однак, вона відмовилась.
Вважає, що звільнення з роботи було
проведено в межах трудового
законодавства і підстав для
поновлення на роботі не має.

Як зазначає ОСОБА_5, у неї відбулося
отруєння парами фарби, і про це лікарям
повідомила супроводжуюча її до
лікарня майстер ОСОБА_9 В цьому випадку
лікарня повинна була зробити екстрене
повідомлення підприємству, СЕС, однак
такого повідомлення вони не
отримували, тому підстав для
проведення будь-якого розслідування
у підприємства не було. Після звернення
ОСОБА_5 13.09.2012 року із заявою про
розслідування нещасного випадку, який
стався з нею 31.08.2012 року на роботі,
керівництво підприємства зразу ж
звернулось із запитом до КМУ «
Клінічна руднична лікарня», чи
проводилось токсикологічне
дослідження отруєння парами фарби,
однак лікарня повідомила, що такий
аналіз не проводився. Тобто діагноз -
отруєння парами фарби був
встановлений ОСОБА_5 зі слів і
документально не підтверджений.
Наказом по підприємству в той же день
13.09.2012 року була створена комісія, яка
провела розслідування раптового
погіршення стану здоров»я позивача, і
прийшла до висновку, що випадок не
відноситься до нещасного випадку, який
пов»язаний з виробництвом, тому що
даних, які б свідчили про отруєння
парами фарби не встановлено.
Ствердження ОСОБА_5 про те, що в цеху
проводились роботи з фарбування нічим,
крім її слів не підтверджені, навпаки є
свідчення робітників цеху, довідка про
те, що в той день в цеху не фарбували.
Ствердження ОСОБА_5 про те, що в цеху
працював трактор і вихлопні гази могли
вплинути на стан її здоров2я, також
були перевірені, однак не
підтвердились, тому що на підприємстві
тільки один трактор і 31.08.2012 року він не
працював, що підтверджено книгою
видачі шляхових листів. Сама ОСОБА_5
також не змогла пояснити, що з»явилось
причиною погіршення стану її здоров»я.
Згідно пояснень працівників цеху, які
з нею спілкувались, напередодні вона
вживала якісь ліки, скаржилась на стан
здоров»я. 31.08.2012 року після того, як їй
стало погано, вона попросила майстра
ОСОБА_9 відвезти її до лікарні, тому що
їй потрібно «прокрапатися», тобто з
нею це було не вперше і вона знала, що їй
потрібно робити. Оскільки комісія з
розслідування причин нещасного
випадку прийшла до висновку, що
тимчасове погіршення сану здоров»я
ОСОБА_5 не пов»язане з виробництвом,
тому акт за формою Н-1 не складався, а
був складений акт форми Н-5. В
задоволені позову просив відмовити в
повному обсязі.

Представник відповідача в особі КМУ «
Клінічна руднична лікарня» Барсук Т.В.
позов не визнала і пояснила суду, що для
настання відповідальності за
спричинення моральної шкоди необхідно
довести вину заподіювача такої шкоди.
Лікар ОСОБА_17, який займався лікуванням
позивача 01.09.2012 року вніс в медичну
картку запис про те, що направлені
повідомлення ФССВНВВ, підприємству та
санстанції про отруєння ОСОБА_5 на
виробництві. 04.09.2012 року простою
кореспонденцією були відправлені на
підприємство та до Фонду соціального
страхування від нещасного випадку та
професійних захворювань на
виробництві. В лікарні не має
обладнання для проведення дослідження
отруєння, тому такі дослідження не
проводились. Стосовно визнання
професійного захворювання існує
спеціальний порядок, якщо є акт за
визначеною формою, однак такий акт не
складався і тому ОСОБА_5 не могла бути
направлена в Клініку професійних
захворювань. Лікар ОСОБА_17 не
навмисно,а за неуважності не зазначив
в лікарняному причини
непрацездатності, загальне
захворювання чи професійне. Просила
відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача КМУ « Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки» Гріненко Н.М. позов не
визнала і суду пояснила, що після
лікування в стаціонарному відділенні
КМУ « Клінічна руднична лікарня»
ОСОБА_5 була направлена на амбулаторне
лікування до їх медичної установи. І
так як ОСОБА_5 продовжувала хворіти,
лікар ОСОБА_15, відкриваючи лікарняний
лист зазначив той діагноз, з яким вона
поступила до їх лікарні. Вона була
консультована обласним ЛОР лікарем,
пульманологом, кардіологом,
психотерапевтом, ні в одному висновку
не зазначено, що її діагноз пов2язаний з
професійними шкідливими носіями.
ОСОБА_5 раніш хворіла на гіпатит,
міський пульманолог зазначив у своєму
висновку - побутова алергія. В
лікарняному,який був виданий ОСОБА_5 не
було зазначено, що це професійне
захворювання, тому що така відмітка
робиться тільки при наявності акту
підприємства, тому в лікарняному
підкреслено - загальне захворювання.
Вважає, що ніяка моральна шкода діями
працівників лікарні позивачу не
спричинена і просила в задоволені
позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
судове засідання не з»явились,
належним чином повідомлені про день та
час розгляду справи. Відповідач ОСОБА_6
позов не визнала і просила в задоволені
відмовити, про що надала суду письмові
заперечення, в яких зазначила, що
відповідно до ст.. 96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов2язаннями. Учасник /
засновник/ юридичної особи не
відповідає за зобов2язаннями юридичної
особи, а юридична особа не відповідає
за зобов»язаннями її учасника/
засновника/. Т.1 а.с. 220/.

Представник третьої особи - Відділення
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Совєтському
районі м. Макіївки вважає позов
необґрунтованим. У Фонда з»являються
підстави для будь-яких дій тільки на
наявності акту, складеному за формою
Н-1, або про професійне захворювання. На
підприємстві ТОВ « Макіївський
машинобудівний завод» була утворена
комісія з розслідування випадку, що
стався з позивачем, до складу якої
входив їх представник - Казаков С. За
результатами розслідування комісія
прийшла до висновку, що такий випадок
не пов»язаний з виробництвом, і тому
ОСОБА_5 на обстеження до МСЕК не
направлялась. Повідомлення про
випадок, який стався з позивачкою, вони
отримали з підприємства 13.09.2012 року, з
лікарні ніяких екстрених повідомлень
до них не надходило.

Представник третьої особи - Комунальна
лікувально- профілактична установа»
Обласна клінічна лікарня
профзахворювань» в судове засідання не
з»явився, просив розглянути справу за
його відсутністю. В своєму письмовому
зверненні до суду зазначив, що ОСОБА_5
зверталась до них з проханням сприяти
її обстеженню в ОКЛПЗ, їй була надана
відповідь та роз»яснення про порядок
підготування документів для
обстеження згідно з вимогами постанови
Кабінету Міністрів України від 30.11.2011
року № 1232 « Деякі питання
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварії на виробництві». В подальшому
ОСОБА_5 на обстеження до ОКЛПЗ не
зверталась.

Представник третьої особи -
Територіальне управління
Держпромнагляду в Донецькій області в
судове засідання не з»явився, просив
розглянути справу в його відсутності. В
своєму письмовому зверненні до суду
повідомив, що ОСОБА_5 звернулась 27.09.2012
року до територіального управління зі
скаргою, в якій стверджувала, що 31.08.2012
року при виконанні доручення по
прибиранню приміщення цеху механічної
обробки ТОВ «« Макіївський
машинобудівний завод» отримала
отруєння, їй стало зле через проведення
в той день фарбувальних робіт в цеху, і
роботу двигуна трактора в цеху, просила
допомоги в отриманні акту Н-1. Була
проведена перевірки щодо дотримання
вимог « Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
затверджених постановою КМУ від 30.11. 2011
року № 1232 та фактів, викладених в
скарзі ОСОБА_5 За результатами
перевірки зроблено висновок про те, що
потреби в додатковому розслідуванні
випадку погіршення стану здоров»я
ОСОБА_5 31.08.2012 року під час роботи -
відсутні.а.с. 92 т.1

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що з 07.09.2012
року перебувала на лікуванні в
стаціонарному відділенні рудничної
лікарні в палаті разом з ОСОБА_5. На той
час у ОСОБА_5 був відсутній голос, щось
пов»язане із голосовими в»язками. Вона
спілкувалась за допомогою аркуша і
ручки. З розмови медичного персоналу їй
стало відомо, що у ОСОБА_5 хімічний
опік. Від лікаря чула, що в лікарню
приходило керівництво заводу, де
працювала ОСОБА_5, з якою метою їй
невідомо.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що з 01.09.2012
року знаходилась на лікуванні в ЛОР
відділенні, де на той час лікувалась
ОСОБА_5, і там вони познайомились. Чула,
що в неї було отруєння чадним газом на
виробництві. Їй відомо, що ОСОБА_5 за
згодою лікаря відлучалась з відділення
6 і 12 вересня 2012 року , їздила на завод. З
її слів, відомо, що в лікарню приходив
інженер з техніки безпеки заводу, для
чого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що з
мобільного телефону ОСОБА_5 на її
телефон надійшов дзвінок від ОСОБА_9
яка попросила приїхати в лікарню, де
на той час знаходилась ОСОБА_5. Коли
вона приїхала, ОСОБА_9 їй розповіла, що
ОСОБА_5 стало погано на роботі, вона
стала задихатися, не могла розмовляти.
Вона також сказала, що в цеху велись
фарбувальні роботи, працював трактор,
однак нічого особливого не відбулось.
Коли їй повідомили, що у ОСОБА_5 опік
рото глотки, вона здивувалась. Пізніше
від ОСОБА_5 дізналась, що в цеху
фарбували, вона прибирала стружку, яку
вантажили на трактор і надихалась
вихлопними газами.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що ОСОБА_5
попала в лікарню 31.08.2012 року. Зі слів
ОСОБА_9, відомо, що їй сталося погано на
роботі. Він купував інгалятор для
ОСОБА_5, коли та перебувала в
реанімації. Причину поганого стану
ОСОБА_5 лікар назвала - отруєння парами
фарби.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що ОСОБА_5.
її свекруха. 31.08.2012 року їй подзвонив
чоловік і попросив приїхати в лікарню
до матері. Зі слів лікаря вона
дізналась, що ОСОБА_5 в лікарню привезла
майстер, оскільки викликати швидку
допомогу було заборонено. Сказала, що
від фарбування в цеху відбулась
інтоксикація організму.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що ОСОБА_5
його сестра. 31.08.2012 року йому подзвонила
дружина і повідомила, що сестра
отруїлась на заводі чи чадним газом,
чи фарбою. Він приїхав в лікарню 02.09.2012
року і ОСОБА_5 на аркуші написала, що до
неї приїздила ОСОБА_9, просила написати
заяву про відмову від виробничої
травми, що ніяких претензій не має. Тоді
він подзвонив ОСОБА_9 і сказав, щоб вона
порвала цю заяву. Він розмовляв з
головним лікарем, йому пояснили, що
оскільки не має акту за формою Н-1, то
аналіз на токсикологію робити не має
підстав. 06.09.2012 року разом із сестрою
вони приїхали на завод, де вона
передала заяву про розслідування
нещасного випадку, однак ніяку
відповідь не отримала, тому 13.09.2012 року
вона вдруге подала таку заяву і після
цього відбулось розслідування.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що 31.08.2012
року працювала разом з ОСОБА_5 з 07 год.
до 15.45 год. ОСОБА_5 протягом робочого
часу білила стіни, мила кабінет
майстра, туалет, підмітала підлогу,
ніякого фарбування в цеху не було.
Металеву стружку біля верстатів
фрезерувальників вбирають кожен день.
Приблизно о 15 год.30 хв. ОСОБА_5 стало
погано, вона підійшла і сказала, що
погано, почервоніла, їй було важко
дихати і говорити. Вона дала їй води, а
потім підійшла майстер ОСОБА_9,
спитала, що трапилось, та запропонувала
відвести ОСОБА_5 додому, однак вона
відмовилась і написала на аркуші
паперу, що її потрібно відвезти в
лікарню, «покрапатися». ОСОБА_9
попросила відвести ОСОБА_5 в баню, а
після цього до машини, де чекала на неї
зі своїм чоловіком, і на своїй машині
повезли ОСОБА_5 до лікарні. Пізніше зі
слів ОСОБА_9 вона дізналась, що у ОСОБА_5
набряк, вона перебуває на лікуванні в
ЛОР відділенні. Раніше ОСОБА_5
скаржилась на недомагання, часто
вживала якісь ліки для печінки.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що працює
майстром в цеху механічної обробки.
31.08.2012 року вона надала загальний наряд
на виконання робіт в цеху, а старший
бригади ОСОБА_16 вже надавав особистий
наряд кожному працівнику в тому числі і
ОСОБА_5. Після обіду 31.08.2012 року вона
попросила ОСОБА_5 підмести в цеху
металеву стружку. Наприкінці робочого
часу побачила, що ОСОБА_5 зробилось
погано, їй важко було говорити, вона
показувала на горло, на аркуші паперу
написала, що їй потрібно в лікарню.
Перед цим вона декілька днів
скаржилась на стан здоров»я, вживали
якісь ліки. Коли за нею на автомобілі
приїхав чоловік, вони відвезли ОСОБА_5
до рудничної лікарні, де їй поміряли
тиск, він був високий, зробили укол.
Лікарям вона пояснила, що ОСОБА_5 стало
погано на роботі. Потім ОСОБА_5
відповідала на запитання лікарня за
допомогою паперу, і вона зрозуміла, що
її допомога більш не потрібна, тому
вийшла в коридор. Про діагноз ОСОБА_5
вона дізналась 03.09.2012 року. Чому в
амбулаторній картці ОСОБА_5 записано
про фарбування в цеху, їй невідомо, вона
такого лікарям не казала. В той день
ніякі фарбувальні роботи в цеху не
проводились.

Про те, що сталося з ОСОБА_5 31.08.2012 року
вона повідомила керівництву заводу на
другий день. Згідно Інструкції про
кожний нещасний випадок на
виробництві вона зобов2язана
повідомляти негайно, однак, вона це не
зробила, через те, що ніяких причин
вважати погіршення стану здоров»я
ОСОБА_5 пов"язаним з умовами праці не
було, на той час їй було важливо
доставити ОСОБА_5 скоріше до лікарні.
Комісія з розслідування випадку, який
стався з ОСОБА_5 провела розслідування
і прийшла до висновку про те, що подія,
яка могла привести до погіршення стану
її здоров»я і від чого у неї стався
опік, не встановлено.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що працює
на заводі інженером з охорони праці.
01.09.2012 року від ОСОБА_9 він дізнався про
те, що ОСОБА_5 на роботі стало погано і
вона відвезла її до лікарні. Про це він
повідомив виконуючого обов»язки
директора заводу - ОСОБА_25 Із заявою
про розслідування випадку ОСОБА_5
звернулась 05.09.2012 року, однак копію
виписки з історії хвороби не додала і
принесла її тільки 13.09.2012 року. Зразу ж
була утворена комісія з розслідування
випадку погіршення стану здоров»я
ОСОБА_5 Оскільки з рудничної лікарні до
них не надходило ніякого письмового
повідомлення про отруєння, вони самі
зробили запити в лікарню щодо
встановленого діагнозу. Згідно наданої
довідки лікарні ОСОБА_5 встановлений
діагноз - отруєння парами фарби, опік
слизової ротоглотки. Є акт про
обстеження робочого середовища, згідно
якого ніяких отруйливих речовин не
виявлено. Доводи ОСОБА_5 про те, що 31.08.2012
року в цеху фарбували, не обгрунтовані,
оскільки вони перевірялися, наряд на
фарбування в той день не видавався, при
опиті ніхто з працівників не
підтвердив, що в той день хтось
фарбував в цеху. На заводу існує
лакофарбувальна дільниця, де
виконуються всі фарбувальні роботи.
Оскільки діагноз документально не був
підтверджений, ніяких об»єктивних
даних про те, що отруєння сталося саме
на робочому місці під час
розслідування встановлено не було,
тому комісія прийшла до висновку, що
причина погіршення стану здоров»я
ОСОБА_5 на робочому місці не
встановлена.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що ОСОБА_5
перебувала на лікуванні в ЛОР
відділенні з інгаляційним отруєнням,
про опік він не пам»ятає, в неї була
охриплість голосу, вона тихо
розмовляла. У виписці з історії
хвороби він вказав діагноз -
фотостенія, в лікарняному не зазначив
шифр захворювання по неуважності.
Пізніше вони давали запит на
підприємство про повернення
лікарняного для внесення виправлень з
цього приводу і вже рукою він пізніше
дописав , що це виробничий випадок зі
слів.

Свідок ОСОБА_14. суду показав, що працює
лікарем в рудничній лікарні і коли до
них поступила хвора ОСОБА_5 з отруєнням
парами фарби, їй була надана необхідна
медична допомога. Діагноз
встановлений був зі слів, чиїх не
пам»ятає, для нього головне надати
допомогу хворому і встановити який
опік кислотний чи лужний. Аналізи
робили в обов»язковому порядку.

Свідок ОСОБА_26. суду показала, що працює
лікарем - анестезіологом КМУ « Клінічна
руднична лікарня». ОСОБА_5 поступила в
реанімаційне відділення з діагнозом -
інгаляційне отруєння парами фарби.
Було встановлено гостре інгаляційне
отруєння, опік слизової ротоглотки,
вона не могла розмовляти, писала все на
папері. За результатами проведених
аналізів ніякого патології не виявили.
У неї був набряк глотки, тому її
залишили в реанімаційному відділенні.
Майстер, яка привезла її до лікарні,
пояснювала, що в цеху фарбували, однак
всіх подробиць цієї розмови, вона не
пам»ятає. Тому зазначили діагноз -
отруєння парами фарби.

Свідок ОСОБА_15. суду показав, що працює
лікарем КМУ « Центр первинної медичної
допомоги № 6». ОСОБА_5. лікувалась у
нього після виписки з ЛОР відділення
рудничної лікарні. Він заповнював
лікарняний лист і робив запис в
амбулаторній картці. В первинній
виписці він не вказав діагноз -
отруєння та опік, а написав фотостенія,
тому що писав по виписці з рудничної
лікарні. У другій виписці він зазначив
отруєння. Діагноз фотостенія був
визначений правильно, тому що голос у
неї був осиплий. Ніхто з керівництва
заводу до нього не приходив і не про що
його не просив.

Свідок ОСОБА_27 суду показав, що працює
лікарем санстанції. Ніяких
повідомлень про нещасний випадок на
виробництві, який стався з ОСОБА_5 до
них не надходило. Завод, як
підприємство закріплено за ним, де він
проводить перевірки один раз на рік.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона
різьбяр металу на заводі. 31.08.2012 року
знаходилась на роботі в цеху біля
верстату, коли ОСОБА_5 стало погано, її
шия почервоніла, вона не могла
говорити. ОСОБА_13 покликала майстра
ОСОБА_9 і що було далі вона не бачила і
не чула. В той день в цеху ніхто не
фарбував. Вона була свідком того, як
ОСОБА_5 постійно вживала якісь
таблетки.

Заслухавши пояснення сторін , свідків,
вивчивши матеріали справи , суд
встановив наступне.

Згідно Статуту Товариство з обмеженою
відповідальністю « Макіївський
машинобудівний завод» створено шляхом
перетворення Закритого акціонерного
товариства « Макіївський
машинобудівельний завод»,
місцезнаходження:Донецька область, м.
Макіївка-40, вул.. Радянська, 49.,
являється юридичною особою. Відповідно
до ст. 3 Статуту учасниками
/Засновниками/ товариства є ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відповідно до п.14 Статуту органами
управління Товариства є загальні
збори учасників Товариства, виконавчим
органом - Генеральний директор
Товариства, який відповідно до ст.. 17
Статуту вирішує всі питання, що не
відносяться до виключної компетенції
загальних Зборів учасників товариства.
Згідно п.п. 5 ст. 17 зазначеного Статуту
генеральний директор приймає та
звільняє працівників Товариства / т.1
а.с.145-152/.

Позивач ОСОБА_5 прийнята на роботу ЗАТ «
Завод Коксоремонт», який перейменовано
в ВАТ « Макіївський машинобудівельний
завод», а потім у ТОВ « Макіївський
машинобудівний завод» з 20.02.2004 року
двірником, з 01.11.2004 року переведена
муляром ремонтно-будівельної ділянки,
з 24.12.2009 року переведена прибиральницею
в цех металоконструкцій, а потім
прибиральницею виробничих приміщень
на дільницю механічної обробки, що
підтверджено даними трудової книжки. /
т.1 а.с.21-23/.

Табель виходів ТОВ «« Макіївський
машинобудівельний завод» свідчить про
те, що позивач ОСОБА_5 31.08.2012 року
перебувала на робочому місці.

Згідно виписки з історії хвороби № 15561,
яка видана КМУ « Клінічна руднична
лікарня» хвора ОСОБА_5 поступила в
реанімаційне відділення 31.08.2012 року з
діагнозом інгаляційне отруєння парами
фарби середньої ступені тяжкості, опік
слизової ротоглотки. Зі слів
супроводжуючих, хвора разом з іншими
робочими виконувала фарбувальні
роботи в цеху./ т.1а.с. 94/.

В листку непрацездатності, виданому
КМУ «Клінічна руднична лікарня» ОСОБА_5
з 31.08.2012 року по 13.09.2012 року перебувала
на стаціонарному лікуванні з
початковим та заключним діагнозом:
Інгаляційне отруєння парами фарби. Вид
захворювання не зазначений./ т.1а.с. 140/. З
14.09 по 21.09.2012 року ОСОБА_5 перебувала на
лікуванні в КМУ " Центр первинної
медичної допомоги № 6" та виписана до
роботи з 22.09.2012 року, Після цього в
період з 24.09 по 17.11.2012 року вона
перебувала на лікарняному за
загальними захворюваннями /т.1 а.с. 22,
140-144/.

На підставі протоколу засідання ЛКК №
132 від 09.11.2012 року Центром первинної
медико-санітарної допомоги № 6 м.
Макіївки ОСОБА_5 видана довідка, згідно
якої їй протипоказана робота з пилом,
лакофарбувальними виробами, хлором та
вагною. т.1 а.с. .

На підставі наказу № 617-к від 19.11.2012
року ВАТ « Макіївський машинобудівний
завод» вона звільнена з роботи за п.2
ст. 40 КЗпП України у зв2язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі
внаслідок стану здоров»я, який
перешкоджає продовженню даній роботі з
19.11.2012 року., оскільки від переведення
на іншу роботу вона відмовилась.
Звільнення погоджено із Радою
трудового колективу від 19.11.2012 року./а с.
20 т.1/

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
40 Кодексу законів про працю України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі скасування допуску до державної
таємниці, якщо виконання покладених на
нього обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці. Частиною 2 цієї
статті встановлено, що звільнення з
підстав, зазначених у пункті 2 цієї
статті, допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою,
на іншу роботу.

Частиною першою статті 170 КЗпП
передбачено, що працівників, які
потребують за станом здоров'я надання
легшої роботи, власник або
уповноважений ним орган повинен
перевести, за їх згодою, на таку роботу
відповідно з медичним висновком
тимчасово або без обмеження строку.

Відповідно до статті 69 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я від 19 листопада 1992 року №
2801-ХІІ потребу і строки тимчасового
переведення працівника у зв'язку з
хворобою на іншу роботу в
установленому порядку визначає лікар
або комісія лікарів і їхні висновки, як
органів медико-соціальної експертизи,
є обов'язковими для власників та
адміністрації підприємств. Відмова
працівника від тимчасового
переведення на іншу роботу, призначену
згідно з медичним висновком, не може
кваліфікуватися як порушення трудової
дисципліни. Але оскільки при цьому
виявляється невідповідність
працівника посаді, яку він обіймає, чи
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
цієї роботи, такого працівника можна
звільнити за пунктом 2 статті 40 КЗпП.

Виходячи з наведеного, при вирішенні
питання про дотримання вимог
законодавства власником або
уповноваженим органом підприємства,
установи, організації в цій частині
підлягають з'ясуванню обставини,
пов'язані з тим чи була у відповідача
інша робота (вакантні посади), яку міг
виконувати (займати) працівник
відносно якого вирішувалось питання
про звільнення, чи пропонувалась йому
така робота (посади) та чи надавав він
згоду на перевід на іншу роботу.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року з подальшими змінами
при розгляді справ про звільнення за п.2
ст.40 КЗпП України суд може визнати
правильним припинення трудового
договору в тому разі, якщо встановить,
що воно проведено на підставі
фактичних даних, які підтверджують, що
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров*я(стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов*язків чи їх виконання
протипоказано йому за станом здоров*я
або небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує , і його неможливо
перевести, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодекс законів про
працю України, у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

З акту, який складено 19.11.2012 року
заступником генерального директора
підприємства, головою РТК та
табельником, вбачається, що від
запропонованої роботи з можливістю
перенавчання на виробництві за рахунок
підприємства ОСОБА_5 відмовилась, як
відмовилась поставити підпис про
ознайомлення з запропонованими
вакансіями /т.1 а.с. 134, 136,137 т.1/. Даний
факт в судовому засіданні позивач не
заперечувала.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України,
може бути проведено лише за згодою
виборчого органу первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник.

З наданої підприємством довідки
вбачається, що профспілка на
підприємстві не створювалась, її
функції виконує Рада трудового
колективу, яка діє на підставі
Положення, затвердженого на
конференції трудового колективу 12.02.2012
року.

Згідно п.1.3 Положення про Раду
трудового колективу ВАТ «« Макіївський
машинобудівний завод» РТК являється
виборчим, постоянно діючим органом
системи управління, яка здійснює свої
права та функції від імені всього
трудового колективу підприємства.
Відповідно до п. 3.1 цього Положення РТК
обирається на загальному зібранні/
конференції/ колективу відкритим
голосуванням.

Згідно п.2.4 Колективного Договору,
укладеному між ТОВ «« Макіївський
машинобудівний завод» та Радою
трудового колективу на 2012-2014 рік, Рада
трудового колективу зобов»язана
давати згоду на звільнення тільки
після використання всіх можливостей
для збереження трудових відносин.
Згідно протоколу
засідання Ради трудового колективу від
19.11.2012 року надано згоду за звільнення
ОСОБА_5 за ч.2 ст.40 КЗпП України.

Отже суд вважає, що згода Ради
трудового колективу як виборчого
органу підприємства, членом
колективу якого була ОСОБА_5 на
звільнення її з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП
України, є правомочною.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про те, що позивач була звільнена з
роботи з підстав і на умовах,
визначених діючим трудовим
законодавством, тому і її вимоги про
поновлення на роботі з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону
України « Про охорону праці»
роботодавець повинен організувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнським об»єднанням
профспілок.

За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання
або аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов»язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт
про нещасний випадок чи незгоди
потерпілого з його змістом питання
вирішуються посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якої є обов»язковими для
роботодавця.

Відповідно до п.7. Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232
розслідування проводиться у разі
виникнення нещасного випадку, а саме
обмеженої в часі події або раптового
впливу на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від
одержання поранення, травми, у тому
числі внаслідок тілесних ушкоджень,
гострого професійного захворювання і
гострого професійного та інших
отруєнь, одержання сонячного або
теплового удару, опіку, обмороження, а
також у разі утоплення, ураження
електричним струмом, блискавкою та
іонізуючим випромінюванням, одержання
інших ушкоджень внаслідок аварії,
пожежі, стихійного лиха (землетрусу,
зсуву, повені, урагану тощо), контакту з
представниками тваринного і
рослинного світу, які призвели до
втрати працівником працездатності на
один робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на іншу
(легшу) роботу не менш як на один
робочий день, зникнення, а також
настання смерті працівника під час
виконання ним трудових (посадових)
обов'язків.

До гострого професійного отруєння
належить захворювання, що виникло
після однократного впливу на
працівника шкідливої речовини
(речовин).

До гострого професійного захворювання
належить захворювання, що виникло
після однократного (протягом не більш
як однієї робочої зміни) впливу
шкідливих факторів фізичного,
біологічного та хімічного характеру.

Згідно п. 8 зазначеного Порядку про
кожний нещасний випадок потерпілий або
працівник, який його виявив, чи інша
особа - свідок нещасного випадку
повинні негайно повідомити керівника
робіт, який безпосереднього здійснює
контроль за станом охорони праці на
робочому місці (далі - безпосередній
керівник робіт), чи іншу уповноважену
особу підприємства і вжити заходів до
надання необхідної допомоги
потерпілому.

Відповідно до вимог п. 23
вищезазначеного Порядку нещасний
випадок, про який своєчасно не
повідомлено керівника підприємства чи
роботодавця потерпілого або внаслідок
якого втрата працездатності настала не
одразу, розслідується і береться на
облік згідно з цим Порядком протягом
місяця після надходження заяви
потерпілого чи уповноваженої ним
особи, яка представляє його інтереси
(незалежно від строку настання
нещасного випадку).

13.09.2012 року позивач звернулась із
заявою до ТОВ «« Макіївський
машинобудівний завод» про
розслідування нещасного випадку, який
стався з нею під час роботи 31.08.2012 року.

13.09.2012 року згідно наказу ТОВ «
Макіївський машинобудівний завод» за
№ 312 відповідно з вимогами Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій на виробництві/
затверджених постановою КМУ від 30.11.2011
року № 1232 / була створена комісія з
розслідування обставин випадку
раптового погіршення стану здоров»я
прибиральника службових приміщень
ОСОБА_5/ т.1 а.с. 138/. За результатами
проведеного в період з 13.09 по 03.10.2012
року розслідування був складений акт
за формою Н-5, з якого вбачається, що
причини погіршення стану здоров»я
ОСОБА_5 не встановлені, тимчасове
погіршення стану здоров»я не підпадає
під жодний пункт порядку розслідування
і не пов»язане з виробництвом./ т.1 а.с.
26-27, 60/.

Не погодившись із висновками комісії з
розслідування від 03.10.2012 року ОСОБА_5
звернулась зі скаргою до
Територіального управління
Держпромнагляду в Донецькій області.
Згідно наказу теруправління від 18.10.2012
року № 1152 на ТОВ «« Макіївський
машинобудівний завод» була проведена
перевірка щодо дотримання вимог «
Порядку проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві» затверджених постановою
КМУ № 1232 від 30.11.2011 року. За
результатами перевірки головним
державним інспектором державної
інспекції нагляду охорони праці в
промислової безпеки на виробництвах
підвищеної небезпеки у машино
будівництві ОСОБА_28 складено акт від
23.10.2012 року № 03/04-03-81. В листі
Теруправління Держпромнагляду від
30.10.2012 року № ?-1962 позивачу надана
відповідь про те, що після проведення
перевірки за її скаргою не має підстав
для проведення повторного
розслідування погіршення стану її
здоров»я 31.08.2012 року./Т.1а.с. 92,96,97 т.1/

В судовому засіданні вставлено, що
31.08.2012 року приблизно о 15 год. під час
роботи ОСОБА_5 почула себе погано,
втратила можливість говорити, і
майстер ОСОБА_9, яка є її безпосереднім
керівником, в присутності свідків
ОСОБА_13 та ОСОБА_11 запропонувала
відвезти її додому, однак ОСОБА_5
відмовилась і на аркуші паперу
написала, що її треба везти в лікарню,
так як потрібна крапельниця. Після
цього ОСОБА_9, за якою приїхав чоловік
на особистому автомобілі, відвезла
ОСОБА_5 до Комунального медичного
закладу» Клінічна руднична лікарня». В
судовому засіданні ОСОБА_9 пояснила, що
з лікарями в приємному відділенні
спілкувалась ОСОБА_5 за допомогою
ручки і аркуша, на їх запитання вона
щось писала. Побачивши, що ОСОБА_5 не
потрібна допомога, вона вийшла в
коридор. Лікар- анестезіолог ОСОБА_26.
суду показала, що майстер, яка привезла
ОСОБА_5 до лікарні, пояснювала, що в
цеху фарбували, однак всіх подробиць
цієї розмови, не пам»ятає. Діагноз
отруєння парами фарби був зазначений
на підставі слів, досліджень з цього
приводу не проводилось, оскільки в
лікарні відсутнє відповідне
обладнання. Допитані судом свідки
ОСОБА_13 і ОСОБА_11, які 31.08.2012 року
працювали в цеху разом з ОСОБА_5,
стверджували, що ніякого фарбування в
цеху не було, це підтвердила майстер
ОСОБА_9 ,свідок ОСОБА_24 З матеріалів
розслідування випадку погіршення
стану здоров»я ОСОБА_5 вбачається, що
опитані робітники цеху механічної
обробки, які в той день знаходились на
робочому місці, і це підтверджено
Табелем виходу на роботу/ т.2 а.с. 28/,
ОСОБА_29, ОСОБА_16., ОСОБА_10 ОСОБА_30
підтвердили, що 31.08.2012 року в цеху
ОСОБА_5 не могла контактувати з парами
фарбувальних матеріалів, тому що
фарбування в цеху не проводиться / т.1
а.с.105-109/. Довідкою заступника
генерального директора підприємства
також підтверджено, що фарбувальні
роботи в цеху механічної обробки 29.08.2012,
30.08.2012 року та 31.08.2012 року не
проводились/т.1 а.с.101, т.2 а.с.27/, з
наданих нарядів, вбачається, що 31.08.2012
року наряд на фарбувальні роботи не
надавався / т.2 а.с.31-33/. Спростовані
доводи позивача про те, що в цеху
фарбувала муляр на ім.»я ОСОБА_12,
довідкою підприємства з якої
вбачається, що станом на 23.10.2012 року
муляр на ім.»я ОСОБА_12 в спис очному
складі Товариства не має./ т.1 а.с.100/.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні
стверджувала, що 31.08.2012 року в цеху
працював трактор, який забирав
металеву стружку і це також могло стати
причиною її отруєння. Її ствердження
були перевірені в судовому засіданні і
не знайшли підтвердження. Так,
відповідно до наказу № 18 від 10.01.2012
року за водіями автотранспортної
дільниці підприємства закріплені
автомашини та автомобільна техніка. З
цього наказу вбачається, що на
підприємстві в наявності один трактор
Т-40, закріплений за водієм ОСОБА_31./ т.2
а.с. 40/. Згідно даних Журналу реєстрації
шляхових листів за 2012 рік, шляховий
лист ОСОБА_31 в серпні місяці 2012 року
видавався тільки 10.08.2012 року, 13.08.2012
року та 14.08.2012 року./т.2 а.с.34/.

За клопотанням представника
відповідача - ТОВ « Макіївський
машинобудівний завод» судом було
призначено проведення комісійної
судово-медичної експертизи з метою
встановлення причин погіршення стану
здоров»я ОСОБА_5 під час роботи. Позивач
неодноразово повідомлялась про
необхідність явки до Донецького
обласного бюро СМЄ за викликом
експерта, однак від участі в проведені
експертизи відмовилась, не повідомивши
причини, тому така експертиза за
згодою суду була проведена на підставі
наданих медичних документів та
матеріалів справи.

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи Донецького
обласного Бюро судово-медичної
експертизи № 630 від 09.12.2013 року при
надходженні до стаціонару у гр. ОСОБА_5
будь яких клінічних даних за отруєння
не виявлено. При огляді ЛОР-лікарем
1.09.2012 року описана тільки гіперемія
піднебінних дужок та голосових
складок. При огляді ЛОР лікарем ДОКТМО
їй встановлений діагноз: Фонастенія.
Хронічний субатрофічний фарінгіт.
Згідно даних амбулаторної карти гр.
ОСОБА_5 у 2009 році зверталась за медичною
допомогою з приводу гострого
фаринготрахеобронхіту.

Будь які розчинники фарб у газовому
стані та вихлопні гази дизельного
двигуна не володіють припікаючою дією,
тому вдихання цих речовин не може
викликати опіки слизових оболонок
верхніх дихальних шляхів.

Встановлений ОСОБА_5 діагноз -
«Інгаляційне отруєння парами фарби
середнього ступеню. Опік слизової
ротоглотки. Гострий токсичний
ларингіт» при проведенні експертизи не
може бути врахований, оскільки він не
підтверджений об»єктивними даними.
Описана в наданих медичних документах
клінічна картина вкладається у
загострення хронічного субатрофічного
фарінгіта / що був у неї до подій 31.08.2012
року/, яке може бути зумовлено
подразнюючою дією розчинників фарб або
вихлопних газів дизельного двигуна при
їх вдиханні.

Існуючий у гр. ОСОБА_5 хронічний
крипогенний гепатит не може викликати
інгаляційне отруєння парами фарби
середньої ступні тяжкості та опік
слизистої рото глотки. /.

Таким чином, судом встановлено, що
ніяких фарбувальних робіт 31.08.2012 року в
цеху механічної обробки де працювала
позивач, не проводилось. Діагноз
зазначений в медичній картці
стаціонарного хворого ОСОБА_5 -
інгаляційне отруєння парами фарби,
опік слизової носоглотки, записано зі
слів, це підтвердили допитані в
судовому засіданні лікарі ОСОБА_26
ОСОБА_14 Токсикологічний аналіз на
отруєння парами фарби не проводився за
відсутністю в лікарні відповідного
обладнання, що підтверджено листом КМУ
« Клінічна руднична лікарня»/ т.1 а.с. 170/.
Діагноз - «Інгаляційне отруєння парами
фарби середнього ступеню. Опік
слизової ротоглотки. Гострий токсичний
ларингіт» при проведенні експертизи не
врахований, оскільки не підтверджений
об»єктивними даними.

Згідно п.15 п.п.18 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 30.11.2011 року № 1232
обставинами, за яких нещасний випадок
визнається таким, що пов»язаний з
виробництвом і складається акт за
формою Н-1 є раптове погіршення стану
здоров»я потерпілого або його смерті
під час виконання трудових обов»язків
внаслідок впливу небезпечних чи
шкідливих виробничих факторів
важкості чи напруженості трудового
процесу, що підтверджено медичним
висновком.

Судом не встановлено, що раптове
погіршення стану здоров»я ОСОБА_5 під
час роботи 31.08.2012 відбулося внаслідок
впливу небезпечних чи шкідливих
виробничих факторів, і що воно
пов»язане з виробництвом, підстав для
відміни акту, складеного
підприємством за формою Н-5 від 03.10.2012
року суд не вбачає і тому в частині
позову про встановлення факту
нещасного випадку на виробництві
відмовляє.

Показання свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про те, що
ОСОБА_5 отруїлась на роботі суд не
приймає до уваги, оскільки вони не були
безпосередніми свідками того, того що
сталося на роботі з ОСОБА_5, а дізнались
про це, як вони пояснювали, зі слів
лікарів. Показання свідка ОСОБА_20 , яка
пояснила, що саме ОСОБА_9 їй повідомила
про те, що в цеху відбувалось
фарбування, працював трактор, а потім
вже про це їй стало відомо від ОСОБА_5,
суд оцінює критично. Її пояснення
повністю збігаються з поясненнями
самої ОСОБА_5 і більш ніякими доказами
не підтверджуються. ОСОБА_20 близька
знайома ОСОБА_5 і тому зацікавлена у
вирішенні справи на користь останньої.

Відповідно до п.9 Порядку
лікувально-профілактичний заклад
повинен передати протягом доби з
використанням засобів зв'язку та на
паперовому носії екстрене
повідомлення про звернення
потерпілого з посиланням на нещасний
випадок на виробництві :

1) підприємству, де працює потерпілий;

2) робочому органові виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань (далі - Фонд) за
місцезнаходженням підприємства, де
працює потерпілий, або за місцем
настання нещасного випадку з фізичною
особою - підприємцем або особою, що
забезпечує себе роботою самостійно;

3) територіальному органові
Держгірпромнагляду за місцем настання
нещасного випадку;

4) закладові державної
санітарно-епідеміологічної служби,
який здійснює державний
санітарно-епідеміологічний нагляд за
підприємством, де працює потерпілий,
або такому закладові за місцем
настання нещасного випадку з фізичною
особою - підприємцем або особою, що
забезпечує себе роботою самостійно, у
разі виявлення гострого професійного
захворювання (отруєння).

Лікувально-профілактичний заклад
обов'язково проводить у порядку,
встановленому МОЗ, необхідні
дослідження і складає протокол про
наявність в організмі потерпілого
алкоголю (наркотичних засобів чи
отруйних речовин) та визначає ступінь
його сп'яніння. Відповідний висновок чи
витяг з протоколу, а також висновок про
ступінь тяжкості травми (із
зазначенням коду діагнозу згідно з
Міжнародною статистичною
класифікацією хвороб та споріднених
проблем охорони здоров'я (МКХ-10)
подаються на запит роботодавця, Фонду
до утворення комісії з проведення
розслідування нещасного випадку (далі -
комісія) або голови комісії після її
утворення протягом однієї доби з
моменту одержання запиту.

Згідно медичної картки стаціонарного
хворого № 15561 ОСОБА_5 в графі 18 особливі
відмітки, лікарем ОСОБА_17 зазначено, що
заповнені екстрені повідомлення на
виробництво, до Фонду та СЄС/ т.2 а.с. 41/.

За даними Журналу реєстрації вихідної
кореспонденції за 2012 рік КМУ « Клінічна
руднична лікарня» 04.09.2012 року за №
01-07-1687 зареєстровано екстрене
повідомлення за зверненням потерпілої
ОСОБА_5 до Фонду ССВНВ Центрально-
міського району, Гірницьку СЕС, ТОВ «
Машинобудівний завод» / т.2 а.с. 42-43/.

Згідно Журналу реєстрації вхідної
кореспонденції ТОВ « Макіївський
машинобудівний завод» за 2012 рік в
період з 03.09.2012 року надходження
екстреного повідомлення не
зареєстровано / т.2 а.с.35/.

Відповідно до п.10 Порядку
роботодавець, одержавши повідомлення
про нещасний випадок (крім випадків,
передбачених пунктом 37 цього Порядку),
зобов'язаний протягом доби утворити
комісію у складі не менш як три особи та
організувати проведення
розслідування.

Суду не надано доказів отримання
відповідачем такого повідомлення,
тому суд приходить до висновку про те,
що підстав для утворення комісії та
проведення розслідування до 13.09.2012
року у нього не було. Така підстава
з»явилась 13.09.2012 року після надходження
заява від ОСОБА_5 про розслідування
нещасного випадку, який був
розслідуваний відповідно до Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232.

Між тим, з наданих письмових пояснень
робочих цеху ОСОБА_13, ОСОБА_11.,
датованих 01.09.2012 року на ім.»я
генерального директора підприємства
вбачається, що керівництво
підприємства з»ясовувало обставини
погіршення стану здоров»я ОСОБА_5.зразу
після 31.08.2012 року. В своїх поясненнях
робочі вказали, що ОСОБА_5 в той день
мила підлогу, туалет, в другій половині
робочого часу підмітала стружку в цеху,
приблизно о 14 год.30 хв. їй стало погано,
її шия і обличчя почервоніли, вона не
могла говорити. На аркуші написала, що
її треба відвезти до лікарні, так як
такі напади у неї раніше траплялись/ т.1
а.с. 162-163/.

Позивач просить визнати дії
відповідача в особі ТОВ «« Макіївський
машинобудівний завод» та його
засновників - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
неправомірними, оскільки вони були
спрямовані на покриття нещасного
випадку, її незаконно звільнили,
залишили без засобів існування, вона
проживає одна, змушена додавати
додаткові зусилля для організації
свого життя, до нещасного випадку вона
була здорова, а зараз хворіє, у неї не
має засобів для поновлення стану свого
здоров»я, тому просила стягнути з
відповідачів солідарно 100 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться в разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв2язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Отже судом не встановлено, що дії
відповідача в особі ТОВ «Макіївський
машинобудівний завод» мали
неправомірний характер, були порушені
законні права позивача з вищенаведених
підстав, тому в задоволені позову в
частині визнання дій неправомірними та
стягнення моральної шкоди, слід також
відмовити. Позовні вимоги до
відповідачів - засновників ТОВ
«Макіївський машинобудівний завод» -
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, безпідставні ,
оскільки відповідно до Статуту вони
являються засновниками ТОВ
«Макіївський машинобудівний завод».
Статтею, 14 Статуту передбачено, що
Органом Управління Товариства є
Загальні збори, а Виконавчим органом є
генеральний директор підприємства, до
компетенції якого відноситься
вирішення всіх питань діяльності
Товариства,в тому числі з охорони
праці. Саме до компетенції
генерального директора ТОВ відповідно
до п. 17.6 п.п. 5 відноситься питання
прийняття та звільнення працівників
товариства.

Суд вважає їх неналежними
відповідачами і в задоволені
заявлених вимог до них відмовляє.

Позивач просить визнати дії КМУ «
Клінічна руднична лікарня» та КМУ «
Центр первинної медико-санітарної
допомоги № 6 м. Макіївки» які пов»язані
з покриттям нещасного випадку,
неправомірними та посилаючись на ст..
237-1 КЗпП України стягнути моральну
шкоду у розмірі відповідно 50 000 грн та 10
000 грн.. Однак, цією статтею передбачено
відшкодування моральної шкоди
власником підприємства працівнику,
спричинену під час виконання трудових
обов»язків. Відповідачі з ОСОБА_5 в
трудових відносинах не перебувають,
тому вищевказана норма закону не може
бути застосована при вирішенні даного
спору. Правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачами в особі КМУ
« Клінічна руднична лікарня» та КМУ «
Центр первинної медико-санітарної
допомоги № 6 м. Макіївки» регулюються
нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до вимог ст..11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже суд не може вийти за межі
заявленого позову і в задоволені цієї
частини позову також відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.
231, 235,236, 171,237-1 КЗпП України, на підставі
ст..3,11,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_5 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Макіївський
машинобудівний завод», ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Комунального медичного
закладу» Клінічна руднична лікарня»,
Комунальної медичної установи « Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки», треті особи:
Комунальне лікувально-профілактична
установа « Обласна клінічна лікарня
професійних захворювань»,
територіальне управління
Держпромнагляду в Донецькій області,
Макіївське міське управління
державної санепідемстанції,
Управління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в Совєтському районі м. Макіївки, про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, встановлення факту нещасного
випадку на виробництві, визнання дій
ТОВ « Макіївський машинобудівний
завод», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Комунального медичного закладу»
Клінічна руднична лікарня»,
Комунальної медичної установи « Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 6 м. Макіївки», неправомірними та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через даний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О. І. Курова