Справа № 639/690/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові подання
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Земскової В.С. про тимчасове
обмеження директора ТОВ «Автомобілі
Росії» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Земскова В.С. звернулася до
суду з поданням про тимчасове
обмеження директора ТОВ «Автомобілі
Росії» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує наступним.

На примусовому виконанні Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції перебуває зведене виконавче
провадження про стягнення з ТОВ
«Автомобілі Росії» на користь УПФУ в
Комінтерновському районі суми боргу в
розмірі 1288,14 грн. за виконавчим листом
№2а-3760/09; на користь УПФУ в
Комінтерновському районі суми боргу в
розмірі 548,06 грн. за виконавчим листом
№2а-71726/09/2070; на користь УПФУ в
Комінтерновському районі суми боргу в
розмірі 340,60 грн. за виконавчим листом
№2а-3367/12/2070; на користь ТОВ «АІС Лізинг»
суми боргу у розмірі 105 826,39 на підставі
наказу №42/52-10.

Державний виконавець зазначає, що
боржником рішення суду не виконується,
боржник має не виконані зобов'язання на
території України, та ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, у зв'язку з чим
державний виконавець і звернувся до
суду.

Суддя, дослідивши матеріали подання
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Земскової В.С. вважає його
таким, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що державним виконавцем
проводилися виконавчі дії відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження», а саме накладено арешти
на майно боржника та оголошено
заборону його відчуження, накладено
арешт на кошти боржника, а також
робилися виходи державного виконавця
за адресою розташування боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Положенням ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта або громадянинові, який має
паспорт, може бути відмовлено у виїзді
за кордон, зокрема у випадках, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання
зобов'язання або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.

На думку суду, ухилення від виконання
зобов'язань полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні особою
зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.

Отже, задоволення подання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України можливе лише за
умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Відтак, суд приходить до висновку, що
державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом.

Крім того, відсутні докази про вжиття
державним виконавцем будь-яких заходів
щодо встановлення майна боржника, на
яке може бути звернено стягнення, а
також відомості про обізнаність
боржника з наявністю відкритого
виконавчого провадження та строками
його добровільного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.
377-1 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про порядок виїзду з України
та виїзд в Україну громадян України»,
суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Земскової В.С. про тимчасове
обмеження директора ТОВ «Автомобілі
Росії» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Відмова в розгляді подання не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з тим же поданням після усунення
умов, що були підставою для відмови в
його розгляді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Труханович