Справа № 161/511/14-ц
Провадження № 2/161/915/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Ленічеві Є.А.,

з участю представника позивача -
Кушнір Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» до ОСОБА_2 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

«ПІК НЕРУХОМІСТЬ» звернулось в
суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
нерухомого майна. Вказує, що 12.05.2010 року
між ним та ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
офіс, площею 107,1 м.кв. за адресою:
АДРЕСА_2. 23.04.2010 року між ним та
відповідачем укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
офіс, площею 28.2 м.кв. за адресою:
АДРЕСА_3. Вважає, що вищевказані
договори укладені директором ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» із перевищенням
повноважень. Вказує, що про укладення
договір не було відомо учасникам
товариства, а подані нотаріусу
документи не відповідають вимогам
законодавства, щодо необхідності
прийняття рішення належним чином.
Договори укладені без наміру створити
наслідки, які ними обумовлені, оскільки
відповідач не мав коштів, щоб придбати
приміщення, ці кошти відповідач не
сплачував. Просить визнати недійсним
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 23.04.2010 року та визнати за «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» право власності на
нерухоме майно (офіс площею 28,2 м.кв. за
адресою: АДРЕСА_3), визнати недійсним
договір від 12.05.2010 року купівлі продажу
нерухомого майна та визнати за «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» право власності на
нерухоме майно (офіс площею 107,1 м.кв. за
адресою: АДРЕСА_2).

У судовому засіданні представник
позивача - Кушнір Н.О. позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, хоча
повідомлявся належним чином про час,
дату та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.34),
про причини неявки суд не повідомив,
заперечень чи пояснень по суті
заявлених вимог не подав, а тому справа
слухалася у його відсутності по
наявних у ній матеріалах.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши представлені у
справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» в особі директора ОСОБА_3
23.04.2010 року та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення, відповідно до умов якого
позивач відчужив відповідачу
нежитлове приміщення - офісне
приміщення, загальною площею 28,2 кв.м.,
що розташоване в м.
Луцьку, пр. Соборності, 24. Із п.п. 2.2., 2.3.
вищевказаного договору вбачається, що
сторони підтвердили факт проведення
повного розрахунку за продане
нежитлове приміщення, до підписання
цього договору. Підписання цього
договору свідчить про те, що його умови
повністю відповідають волевиявленню і
намірам сторін, та про проведення з
позивачем, розрахунку у повному обсязі
і про відсутність з боку відповідача
будь-яких претензій фінансового
характеру відносно позивача. Водночас,
із п. 4.7. вбачається, що представник
продавця - ТзОВ «ПІК НЕРУХОМІСТЬ», який
підписував договір від імені ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» належним чином обраний,
наділений достатніми повноваженнями,
що не скасовані, не обмежені, не
оспорюються третіми особами, всі
внутрішні процедури продавця,
необхідні для реалізації цих
повноважень, виконані в повному обсязі
і належним чином. Окрім того,
вищевказаний договір був підписаний у
присутності нотаріуса, котра
встановила дієздатність та
правоздатність сторін, повноваження
представника і належність ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» відчужуваного
нежитлового приміщення (а.с.5-6).

12.05.2010 року між ТзОВ «ПІК НЕРУХОМІСТЬ»
та відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення, предметом кого було
відчуження нежитлового приміщення -
офісного приміщення, загальною площею
107,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на умовах
аналогічним із договором
купівлі-продажу від 23.04.2010 року.
Вказаний договір купівлі-продажу також
був підписаний у присутності
нотаріуса, котра встановила
дієздатність та правоздатність сторін,
повноваження представника і
належність ТзОВ «ПІК НЕРУХОМІСТЬ»
відчужуваного нежитлового приміщення
(а.с. 3-4).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що
позивач вказує декілька правових
підстав для визнання договорів
купівлі-продажу недійсними, зокрема
спірні договори укладені із
перевищенням повноважень
представника, крім того вказані
договори купівлі-продажу не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними (ч.ч. 2, 5
ст. 203 ЦК України).

Представництво є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акту органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства (ч.ч. 1, 3 ст. 237
ЦК України).

Посилання позивача на ту обставину, що
директор не мав при укладенні
вищевказаних спірних договорів
належним чином оформлених повноважень
є безпідставними.

Так, із оспорюваних договорів
вбачається, що директор «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» - ОСОБА_3 на момент їх
укладення діяла на підставі Статуту,
зареєстрованого в новій редакції
державним реєстратором виконавчого
комітету Луцької міської ради 04.02.2010
року за р.№ 5005248, та протоколу
зборів засновників ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» № 12 від 02.04.2010 року та № 14
від 05.05.2010 року (а.с. 3,5).

Пунктом 6.5. Статуту ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» (а.с.16) передбачено,
виконавчим органом товариства є
директор. Директор вирішує всі питання
діяльності товариства, за винятком тих,
що належать до виключної компетенції
зборів учасників. Директор обирається
із учасників, або призначається із
сторонніх осіб. З директором,
призначеним із сторонніх осіб,
укладається контракт. Директор
підзвітний зборам учасників. Водночас,
до повноважень директора відноситься
одноосібне укладення угод, в тому числі
купівлі-продажу, підряду, найму,
страхування, транспортування,
збереження, доручення та ін. (в т.ч. і
зовнішньо економічні).

Відповідно до підпункту й) пункту 6.2.
Статуту (а.с.15) вбачається, що виключною
компетенцією зборів учасників
товариства є затвердження договорів
(угод), укладених на суму, що перевищує
вартість основних засобів товариства.

Із п.п. 5.6-5.7. Статуту вбачається, що для
забезпечення діяльності товариства
створюється статутний капітал
(статутний фонд) за рахунок вкладів
учасника. Розмір статутного капіталу
(статутного фонду) становить 270100 грн.
Статутний фонд сформований із майна,
вартість майна внесеного до статутного
фонду складає 270100 грн. Частка ОСОБА_3,
становить 100% Статуного фонду
товариства, що складає 270100 грн. і
сформована із наступного майна:
приміщення за адресою АДРЕСА_1,
вартість квартири за домовленістю
становить 26000 грн.; приміщення офісу
загальною площею 107,1 кв.м., яке
розташоване в АДРЕСА_2, вартість офісу
становить 107100 грн.; офісні приміщення
загальною площею 246 кв.м., які
розташовані на пр. Відродження за № 14-а
50/100 частин приміщення, вартість
частини приміщення становить 50000 грн.;
приміщення офісу за адресою АДРЕСА_4,
вартість приміщення становить 65000 грн.
та офісні приміщення загальною площею
246 кв.м. в АДРЕСА_5 22/100 частин приміщення,
вартість частини приміщення 22000 грн.
(а.с.13-14).

Із оспорюваних договорів
купівлі-продажу вбачається, що
вищевказані офісні приміщення були
відчужені відповідачу за ціною 32000 грн.
та 120000 грн. відповідно, що в сумі
становить 152000 грн., та не перевищує
розмір статутного фонду підприємства,
а тому суд приходить до висновку, що
оспорювані договори купівлі-продажу
були укладені ОСОБА_3 в межах наданих їй
повноважень Статутом підприємства.

Водночас, позивач стверджує, що
договори укладені без наміру створити
ті наслідки, які обумовлені в договорі,
оскільки відповідач не мав таких
коштів, щоб придбати приміщення, ці
кошти відповідач не сплачував.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Всупереч наведеним правовим нормам
позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
власних доводів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позову ТзОВ «ПІК
НЕРУХОМІСТЬ» до ОСОБА_2 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
нерухомого майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
на підставі ст.ст. 3, 203, 215, 237 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІК НЕРУХОМІСТЬ» до
ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Л.М.Присяжнюк