У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з додатковою відповідальністю
«Золочівський радіозавод», треті
особи: спеціальне
конструкторсько-технологічне бюро
дочірнього підприємства відкритого
акціонерного товариства «Золочівський
радіозавод», Золочівський завод по
випуску радіовимірювальної апаратури
дочірнього підприємства відкритого
акціонерного товариства «Золочівський
радіозавод», Золочівський
науково-технічний центр «ЗОНТА»
дочірнього підприємства відкритого
акціонерного товариства «Золочівський
радіозавод», про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії за касаційною скаргою товариства з
додатковою відповідальністю
«Золочівський радіозавод» на рішення
Золочівського районного суду
Львівської області від 26 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він працював на
посаді керівника ВАТ
«Золочівський радіозавод» і в цей
період загальними зборами акціонерів
було прийнято рішення про
ліквідацію-реорганізацію дочірніх
підприємств цього товариства, а його
призначено головою ліквідаційної
комісії. На даний час він звільнений з
посади керівника ВАТ «Золочівський
радіозавод», правонаступником якого є
товариство з додатковою
відповідальністю «Золочівський
радіозавод» (далі - ТДВ «Золочівський
радіозавод») за згодою сторін, однак
рішення про припинення його
повноважень, як голови ліквідаційної
комісії не прийнято і відповідач
відмовив йому у вирішенні його заяви
про звільнення від обов'язків голови
ліквідаційної комісії. Уточнивши
позовні вимоги, позивач просив визнати
бездіяльність відповідача щодо
вирішення його заяви неправомірною,
зобов'язати відповідача прийняти у
встановленому законом порядку
уповноваженим органом товариства
рішення про звільнення його від
обов'язків голови комісії з ліквідації
дочірніх підприємств ТДВ
«Золочівський радіозавод» та
направити такі відомості до Єдиного
державного реєстру.

Рішенням Золочівського районного суду
Львівської області від 26 березня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 15 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Зобов'язано ТДВ
«Золочівський радіозавод» вирішити
питання про звільнення ОСОБА_3
від обов'язків голови комісії з
ліквідації дочірніх підприємств:
спеціального
конструкторсько-технологічного бюро
ДП ВАТ «Золочівський
радіозавод», Золочівського заводу по
випуску радіовимірювальної апаратури
ДП ВАТ «Золочівський радіозавод»,
Золочівського науково-технічного
цетру «ЗОНТА» ДП ВАТ «Золочівський
радіозавод» шляхом скликання
загальних зборів учасників ТДВ
«Золочівський радіозавод» та
прийняття ними відповідного рішення. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТДВ «Золочівський
радіозавод», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, просить
скасувати судові рішення та закрити
провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов про
зобов'язання ТДВ «Золочівський
радіозавод» вирішити питання про
звільнення ОСОБА_3 від обов'язків
голови комісії голови комісії з
ліквідації дочірніх підприємств ТДВ
«Золочівський радіозавод» шляхом
скликання загальних зборів Учасників
товариства і прийняття ними
відповідного рішення, та відмовляючи у
задоволенні решти вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ТДВ «Золочівський радіозавод»
допустив бездіяльність у вирішенні
заяви відповідача по питанню його
звільнення від таких обов'язків, та
вважав, що позивачем правильно обраний
спосіб захисту його порушеного права.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна, оскільки суди дійшли
його з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював
на посаді керівника
ВАТ «Золочівський радіозавод» і в цей
період загальними зборами акціонерів
було прийнято рішення про
ліквідацію-реорганізацію дочірніх
підприємств цього товариства, а його
призначено головою ліквідаційної
комісії. ОСОБА_3 звільнений з посади
керівника ВАТ «Золочівський
радіозавод», правонаступником якого є
товариства з додатковою
відповідальністю «Золочівський
радіозавод», за згодою сторін. Рішення
про припинення повноважень ОСОБА_3, як
голови ліквідаційної комісії не
прийнято і заява ОСОБА_3 до
ТДВ «Золочівський радіозавод» про
звільнення його від виконання
обов'язків голови ліквідаційної
комісії у встановленому законом
порядку не вирішена.

Під час вирішення питання про
відкриття провадження у справі суд
перш за все повинен з'ясувати: чи
підлягає справа розгляду за правилами
цивільного судочинства, чи не будуть
порушені вимоги ст. 16 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та
роз'яснень, викладених в абз. 1
п. 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року
№ 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі, суд повинен виходити з того, що
згідно зі ст. 124
Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у
державі, а за чч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (ст. 17) або
Господарським процесуальним кодексом
України (ст. ст. 1, 12) віднесено до
компетенції адміністративних чи
господарських судів. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

Урахувавши зазначені положення норм
процесуального права, виявивши
порушення вимог ст. 16 ЦПК України при
відкритті провадження у справі, суд
першої інстанції закриває провадження
у справі за спором між юридичними
особами.

У разі, якщо таке порушення виявлено
під час розгляду справи, то суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі.

Заперечуючи проти позову, та
обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги ТДВ «Золочівський радіозавод»
посилався на те, що даний спір
відповідно до п. 4 ст. 12 ГПК
України підлягає розгляду в
господарському суді.

При цьому звертав увагу судів на
те, що спір між позивачем та
відповідачем в частині звільнення з
посади голови ліквідаційної комісії
взагалі відсутній, а товариство на
вправі приймати рішення щодо
дочірнього підприємства Золочівський
науково-технічний центр «ЗОНТА» ТДВ
«Золочівський радіозавод», оскільки
відносно нього ще в жовтні 2012 року
розпочато процедуру банкрутства, яка
триває, а підприємство перебуває у
стані ліквідації, і суб'єктом прийняття
рішення щодо нього виступає не
відповідач, а арбітражний керуючий.

Також зазначав, що з моменту
призначення ліквідаційної комісії до
неї переходять повноваження щодо
управління справами юридичної особи, і
названа особа виступає в суді від імені
юридичної особи, яка припиняється.
Відповідач вважав, що у даному випадку
спірними є господарсько - правові, а не
трудові правовідносини, а позивачем
невірно обрано спосіб захисту, що є
порушенням ст. 16 ЦПК України, і
його судом невірно ототожнено з
фізичною особою, яка звертається за
захистом порушених прав.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України суди зазначені вимоги
закону не врахували, доводів сторін не
перевірили, у рішеннях не навели
мотивів їх відхилення, фактичні
обставини справи не встановили і не
прийняли рішення по заявлених вимогах
відповідно до вимог закону.

Враховуючи, що судами не встановлені
всі фактичні обставини від яких
залежить правильне вирішення справи,
та допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Золочівський радіозавод»
задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 26 березня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко