Справа № 2/593/12/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. Бережанський районний
суд Тернопільської області в складі
головуючого судді
Музики Я.М.

при секретарі
Науменко О.О.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Бережани
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частку майна, що знаходиться у спільній
сумісній власності подружжя та поділ
спільного сумісного майна та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання майна особистою
власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності подружжя та поділ спільного
сумісного майна. Пояснив, що 26.07.1992 р.
одружився із відповідачкою, і від
даного шлюбу у них є двоє дітей. За час
спільного проживання ними було
придбано два житлові будинки, що
знаходяться по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.
Крім цього в 2003 році подружжям було
придбано автомобіль марки «ВМW 316» д.н.з.
НОМЕР_1, 1989 року випуску. Право
власності на вищезазначені житлові
будинки та на автомобіль оформлено за
ОСОБА_3 Позивач зазначив, що сімейне
життя із відповідачкою не склалося і
11.06.2013 року вони розлучилися. Також
позивач додав, що після розірвання
шлюбу відповідачка в добровільному
порядку не бажає провести поділ майна,
а тому позивач просить визнати за ним
право спільної сумісної власності в
розмірі ? частки на таке майно:
житловий будинок, що по АДРЕСА_1
загальною площею 210.1 кв.м. та житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_2 загальною площею 34,6 кв.м., та на
автомобіль марки «ВМW 316» д.н.з. НОМЕР_1,
1989 року випуску. Просить поділити
спільне сумісне майно наступним чином:
визнати з ним право приватної
власності на житловий будинок із
надвірним будівлями, що АДРЕСА_2,
загальною площею 34,6 кв.м. вартістю 24890
грн., та на автомобіль марки «ВМW 316»
д.н.з. НОМЕР_1, 1989 року випуску
орієнтованою вартістю 15000 грн., визнати
за відповідачем право приватної
власності на житловий будинок із
надвірними будівлями по АДРЕСА_1,
загальною площею 210.1 кв.м. та вартістю
197710 грн., крім цього просить судові
витрати стягнути із відповідача в його
користь.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання майна особистою
власністю. Відповідач додала, що
будинковолодіння по АДРЕСА_1 було
збудоване за грошові кошти її батька та
подаровано їй. А будинковолодіння по
АДРЕСА_2 було куплено їй її мамою, за
грошові кошти, які вона заробляла
перебуваючи із 1998 р.-2007 р. на заробітках
в Італії. А також ОСОБА_3 додала, що її
колишній чоловік відношення до набуття
нею права власності на житлові будинки
не має, тому, що ніяких коштів на їх
придбання він не вносив.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом /відповідач за
зустрічним позовом/ ОСОБА_1 та його
адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав
наведених у позовній заяві, і просять
суд позов задоволити. У зустрічному
позові просять суд відмовити, у зв»язку
з його безпідставністю.

В судовому засіданні відповідач
за первісним позовом /позивач за
зустрічним позовом/ ОСОБА_3 та її
адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнали, зустрічний позов до ОСОБА_1
підтримали з підстав наведених у
позовній заяві, і просять суд в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності подружжя та поділ спільного
сумісного майна відмовити за
безпідставністю та недоведеністю, а
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
майна особистою власністю, задоволити
повністю з підстав наведених у
позовній заяві.

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення позивача за первісним
позовом /відповідача за зустрічним
позовом/ ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2,
відповідача за первісним позовом
/позивача за зустрічним позовом/
ОСОБА_3, її адвоката ОСОБА_4, пояснення
свідків, всебічно та повно
ознайомившись із матеріалами
цивільної справи та поданими сторонами
доказами, перевіривши їх належність та
допустимість, суд встановив слідуючі
факти.

Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу серія НОМЕР_2, сторони уклали
шлюб 26 липня 1992 року.

Згідно рішення Бережанського
районного суду від 11.06.2013 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно висновку про вартість
майна, проведеного оцінювачем ОСОБА_5,
сертифікат НОМЕР_3 від 01.03.2012 року
ринкова вартість житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 становить 197710 грн.

Згідно свідоцтва на право особистої
власності на житловий будинок від
17.03.1993 року, власником житлового
будинку з належними до нього будівлями
та спорудами, який розташований в
АДРЕСА_1 дійсно є ОСОБА_3.

Згідно висновку про вартість майна,
проведеного оцінювачем ОСОБА_5,
сертифікат НОМЕР_3 від 01.03.2012 року
ринкова вартість житлового будинку за
адресою АДРЕСА_2 становить 24890 грн.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №15500925 від
07.08.2007 року житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_2 належить на праві приватної
власності ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
ТЗ виданого МРЕВ м.Підгайці 31.07.2003 року
легковий автомобіль BMW316, сірого
кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 1989 року випуску,
№ шасі НОМЕР_4 перебуває у власності
ОСОБА_3.

Згідно виписки з рішення
протоколу Потуторського сільвиконкому
від 12.01.1988 року, ОСОБА_7 дозволено
виділити кредит в сумі 10000 крб. для
закінчення будівництва житлового
будинку.

Згідно рішення Жовнівської
сільської ради народних депутатів №14
від 16.12.1992 року, встановлено головою
двору службовця АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Згідно договору купівлі-продажу
№ВСХ№595596 від 27.06.2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Бережанського
нотаріального округу ОСОБА_8 продавець
ОСОБА_9 продає, а покупець ОСОБА_3
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_2.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10, сільський голова
с.Жовнівка, суду пояснила, що дійсно
сторони 26.07.1992 року уклали шлюб, який
згідно рішення Бережанського
районного суду від 11.06.2013 року було
розірвано. Після одруження сторони
почали проживати у батьків ОСОБА_3,
тобто ОСОБА_1 пішов у зяті. На момент
одруження батьками ОСОБА_3 за власний
кошт було збудовано будинковолодіння
за адресою АДРЕСА_1, яке повністю було
пристосоване для житла, однак ОСОБА_1
проживали у батьків, оскільки вони були
перестарілого віку і їм потрібна була
допомога. Зазначене будинковолодіння
батько фактично подарував дочці
ОСОБА_3, щоб у майбутньому уникнути
спадкових переписів. На той час ОСОБА_1
був студентом Львівського
сільськогосподарського інституту, і
жодних коштів у будівництво
зазначеного будинку вкладати не міг.
Стосовно будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_2 свідок пояснила, що в період з
1998 по 2007 рік мати ОСОБА_3- ОСОБА_11
перебувала на заробітках в Італії у 2006
році взнавши, що по сусідству з ними
продається ОСОБА_9 його
будинковолодіння попросила свою дочку
- ОСОБА_3 придбати його для неї, оскільки
збиралася повертатися додому і хотіла
проживати окремо від дочки та зятя, для
цього вислала кошти для купівлі
зазначеного будинковолодіння, крім
того сказала, щоб дочка ОСОБА_3 записала
зазначене будинковолодіння на себе,
оскільки вона перебувала за межами
України та й для того, щоб уникнути
спадкових переписів у майбутньому, що
ОСОБА_3 і було зроблено. Жодних власних
коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на купівлю
будинковолодіння не витрачали.
Відносно купівлі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
автомобіля БМВ 316 свідок пояснила, що
зазначений автомобіль був придбаний за
кошти ОСОБА_11 в період перебування на
заробітках за кордоном.

Аналогічні покази дали в судовому
засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 повністю підтвердила
покази інших свідків, та пояснила, що
нею разом із чоловіком було побудовано
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1,
Бережанського району Тернопільської
області, ще до одруження їх дочки із
ОСОБА_1, на час одруження даний будинок
вже стояв і був повністю пристосований
для проживання, однак за спільною
домовленістю молоді проживали разом із
ними, оскільки їм була необхідна
допомога та догляд. У 1998 році у віці 60
років вона виїхала на заробітки у
Італію де перебувала до 2007 року. У 2006
році під час спілкування з дочкою
ОСОБА_3 вона взнала, що її сусіди
продають своє будинковолодіння і
попросила дочку домовитися з ними,
оскільки збиралася повертатися на
Україну, і хотіла проживати окремо, щоб
не створювати ОСОБА_1 незручностей.
Після проведених домовленостей із
ОСОБА_9 вона передала ОСОБА_3 гроші для
купівлі зазначеного будинку, та
попросила дочку укласти з ним договір
купівлі продажу на своє їм»я, так як
перебувала за межами України, а для
особистої присутності при укладенні
договору потрібні були значні кошти, що
її дочка і зробила, тобто уклала від
свого імені договір купівлі-продажу
даного будинковолодіння. Жодних
власних коштів для купівлі даного
будинковолодіння ОСОБА_1 не вкладали,
оскільки фактично ОСОБА_3 діяла від її
імені, і в її інтересах.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3,4 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є
у спільній сумісній власності, може
бути поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: майно, набуте нею, ним до шлюбу;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
на підставі договору дарування або в
порядку спадкування; майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто; житло,
набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок
його приватизації відповідно до Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду"; земельна ділянка,
набута нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю
дружини та чоловіка є речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть тоді, коли
вони були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя.

Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є премії, нагороди,
які вона, він одержали за особисті
заслуги.

Суд може визнати за другим з
подружжя право на частку цієї премії,
нагороди, якщо буде встановлено, що він
своїми діями (ведення домашнього
господарства, виховання дітей тощо)
сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, яка їй, йому належала, а також як
відшкодування завданої їй, йому
моральної шкоди.

Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є страхові суми,
одержані нею, ним за обов'язковим
особистим страхуванням, а також за
добровільним особистим страхуванням,
якщо страхові внески сплачувалися за
рахунок коштів, що були особистою
приватною власністю кожного з них.

Суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин.

Якщо у придбання майна вкладені
крім спільних коштів і кошти, що
належали одному з подружжя, то частка у
цьому майні, відповідно до розміру
внеску, є його особистою приватною
власністю.

Як встановлено в судовому
засіданні будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_1 зареєстроване за
відповідачкою 17 березня 1993 року.
Фактично із слів допитаних у судовому
засіданні свідків встановлено, що
зазначене будинковолодіння було
збудоване за кошти та силами батьків
ОСОБА_3, ще до укладення шлюбу між їх
дочкою та ОСОБА_1, даний факт також
стверджується як показами свідків так
і зібраними в судовому іншими доказами.
Крім того, встановлено та доведено
належними та допустимими доказами в їх
сукупності факт купівлі
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2,
ОСОБА_3 за кошти та в інтересах її
матері ОСОБА_11, таким чином суд
приходить до висновку, що

будинковолодіння, за адресою АДРЕСА_1
та на будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_2 є особистою власністю ОСОБА_3 і
поділу не підлягають.

Згідно ч 1. ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч 1,2 ст.71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Автомобіль BMW316, сірого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1, 1989 року випуску, № шасі
НОМЕР_4 суд визнає спільною сумісною
власністю подружжя, в судовому
засіданні встановлено, що позивач
наполягає за визнанням за ним права
власності на даний автомобіль, а
відповідач не заперечує, щодо визнання
права власності на легковий автомобіль
за позивачем, таким чином сторонами
досягнуто згоди про порядок поділу
майна /в частині поділу автомобіля/.

Проаналізувавши доводи сторін,
показання свідків, вивчивши матеріали
цивільної справи, подані сторонами
докази суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності подружжя та поділ спільного
сумісного майна підлягає до часткового
задоволення, оскільки в судовому
засіданні ним не доведено належними та
допустимими доказами того, що
вищезазначене майно перебуває у
спільній сумісній власності подружжя і
є набутим подружжям під час шлюбу, а
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання майна особистою власністю
слід задоволити повністю.

На підставі наведеного та
керуючись: ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.57, 60, 70, 71 Сімейного
кодексу України, ст.ст.316, 328, 368, 372 ЦК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на частку
майна, що знаходиться у спільній
сумісній власності подружжя та поділ
спільного сумісного майна -задоволити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на легковий автомобіль BMW316, сірого
кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 1989 року випуску,
№ шасі НОМЕР_4.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання майна особистою власністю -
задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої
приватної власності на
будинковолодіння, за адресою АДРЕСА_1
та на будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір в
суму 229 /двісті двадцять дев»ять/ грн 40
коп.

На рішення суду може бути подано
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд протягом 10
діб з моменту його проголошення.

Суддя
Я.М.Музика