АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/581/14 р.
Головуючий 1 інстанції Пашнєв В.Г.
Справа № 2/642/222/13-ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: захист прав споживача
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.Харкова
від 13 лютого 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український прогресивний альянс» про
захист прав споживача, визнання угоди
недійсною та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А
:

В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український прогресивний альянс» про
захист прав споживача, визнання угоди
недійсною та стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те ,що договір № 011993 від 14 липня 2012
року, укладений між сторонами
внаслідок здійснення ТОВ «Український
прогресивний альянс» нечесної
підприємницької практики та як такої,
що містить несправедливі умови,
договір було укладено під впливом
обману, оскільки йому не були зрозумілі
та вірно роз'яснені правила та умови
договору по програмі «Б.А.Н.К. ERSTE»;
договір містить умови, які порушують
принцип рівності сторін договору; йому,
як позивачу була надана нечітка,
неправдива інформація стосовно даного
договору; в діяльності відповідача
наявні ознаки нечесної
підприємницької практики, а також
умови правочину суперечать нормам та
вимогам законодавства України;
програма «Б.А.Н.К. ERSTE» являє собою
пірамідальну схему.

Дані обставини, на його думку, є
підставою для визнання договору
недійсним.

В зв'язку з цим просив визнати договір
недійним, стягнути з відповідача на
його користь сплачений платіж в сумі 2800
грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 1564,50 грн. та судові витрати в
розмірі 226,80 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву в якій зазначив, що
підтримує позов в повному обсязі,
просив розглядати справу у його
відсутність.

Представник відповідача надав
письмові заперечення на позов та
пояснив, що позивач не довів факту
вчинення правочину під впливом обману
і наявності безпосереднього зв'язку з
його волевиявленням укласти договір на
вкрай невигідних для нього умовах.

Всі інші підстави позовних вимог,
вважав надуманими та такими, що
суперечать нормам діючого
матеріального права України.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 13 лютого 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
,посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Судом установлено, що 14 липня 2012 року
між ОСОБА_1 та ТОВ «Український
прогресивний альянс» укладено договір
№ 011993, предметом якого є вчинення
товариством за згодою, від імені та за
рахунок учасника певних дій,
спрямованих на надання безвідсоткової
позики, зазначеної в додатку № 1 до
даного договору, на умовах діяльності
програми «Б.А.Н.К. ERSTE», що міститься в
додатку № 2 до даного договору, і яка є
невід'ємною частиною цього договору, у
тому числі: забезпечення
обслуговування учасника за умовами
договору; повідомлення учаснику
програми про реєстрацію договору;
організація та проведення розподілу
фонду учасників, здійснення надання
безвідсоткової позики на користь
учасника за рахунок фонду учасників;
надання інших послуг і здійснення
інших правочинів, погоджених сторонами
у порядку та в строки, передбачені цим
договором та додатками до нього.
Відповідно до п. 1.3. договору учасник
доручив товариству використовувати
суми платежів для формування фонду
учасників та його розподілу, а також
здійснювати надання безвідсоткової
позики на користь учасників програми
«Б.А.Н.К. ERSTE» (а.с. 7).

Відповідно до додатку № 2 до договору
програма «Б.А.Н.К. ERSTE» це програма, що
базується на залученні учасників,
метою яких є отримання безвідсоткової
позики на термін у порядку та на умовах
передбачених договором та додатками до
нього (а.с. 9-10).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору позивачем на
час виникнення спору сплачено
відповідно до п. 2.1.1 договору
гарантійний платіж в розмірі 2800,00 грн.
(а.с. 11).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: 1) здійснення сплати
за можливість одержання учасником
компенсації; 2) компенсація надається
за рахунок залучення учасником інших
споживачів схеми; 3) відсутність
продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Визначена позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

Предметом договору № 011993 від 14 липня 2012
року є надання учаснику програми
послуг з метою отримання останнім
безвідсоткової позики на умовах
діяльності програми «Б.А.Н.К. ERSTE».

Відповідно до додатку № 2 до договору
програма «Б.А.Н.К. ERSTE» це програма, що
базується на залученні учасників,
метою яких є отримання безвідсоткової
позики на термін у порядку та на умовах
передбачених договором та додатками до
нього.

Зважаючи на зазначене, положення
спірного договору не містять ознак
щодо здійснення сплати за можливість
одержання учасником компенсації;
надання компенсації за рахунок
залучення учасником інших споживачів
схеми; відсутність продажу або
споживання товару, у зв'язку з чим
висновки суду першої інстанції є
обґрунтованими.

Також слід зазначити, що відповідно до
абзацу 2 ч.1 ст. 230 ЦК України обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 4.5. ст. 4 договору № 011993 від 14
липня 2012 року зазначено, що сторони
повністю розуміють значення, мову та
умови цього договору, його правові
наслідки та те, що цей договір не носить
характеру фіктивного або удаваного
правочину (угоди). Підписання цього
договору та додатків до нього є
свідченням того, що сторони дійшли
повного порозуміння і визначили, що
договірні умови є зрозумілими та
обов'язковими для виконання сторонами
(а.с. 7). Крім того, матеріали справи
містять заяву ОСОБА_1, в якій він
засвідчує, що отримав усі пояснення від
консультанта, уважно прочитав та
зрозумів умови договору за програмою
«Б.А.Н.К. ERSTE» (а.с. 39).

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у позові ОСОБА_1

За таких обставин колегія судів вважає,
що рішення суду законне і обґрунтоване,
постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування не
вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 13 лютого 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -