Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2662/12-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Савчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 2 липня 2013 року у справі за
позовом ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
доовором, за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ПАТ «Всеукраїсньвий Акціонерний
Банк» про розірвання договору ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року публічне
акціонерне товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» звернулося до суду з
позовом про стягнення із ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 470689 грн. 92 коп.

Обгрунтовуючи вимоги позивач
зазначив, що 31 липня 2008 року між ним та
відповідачем укладений кредитний
договір про надання останньому коштів
в сумі 39000 євро, строком до 30 липня 2028
року.

Банк належним чином виконав умови
договору та перерахував кредитні кошти
на картковий рахунок відповідача.

Внаслідок порушення ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором
станом на 30 травня 2012 року виникла
заборгованість, яка складається із:
тіла кредиту в сумі 36705,86 євро;
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 5883,76 євро; штрафу в
розмірі 15905 грн. 84 коп.; комісійних
нарахувань в сумі 9718 грн. 85 коп.

Під час розгляду справи
відповідач пред'явив зустрічні позовні
вимоги про розірвання кредитного
договору. При цьому посилався на
ту обставину, що, вимагаючи
дострокового стягнення суми кредиту,
банк фактично змінив зміст договору
щодо прав, обов'язків сторін та строку
його дії. Вказане свідчить про втрату
сенсу договору. Зміна строку
повернення кредиту є істотною зміною
обставин, на яку він не розраховував
при укладенні договору. Окрім того,
кредитний договір має бути розірваний
з тих підстав, що саме позичальник несе
ризики і втрати у зв'язку зі зміною
курсу євро по відношенню до гривні. За
таких умов, продовження кредитних
правовідносин є неможливим, оскільки
порушує принцип справедливості.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 2 липня
2013 року у задоволенні первісного та
зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 14 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ПАТ «ВАБ» скасовано та ухвалено
нове, яким стягнуто із ОСОБА_1 на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 470689 грн. 92
коп., в тому числі: заборгованість за
тілом кредиту в сумі 36705,86 євро;
відсотки за користування кредитними
коштами в розмірі 5883,76 євро; штраф в
розмірі 15905 грн. 84 коп.; комісійні
нарахування в сумі 9718 грн. 85 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення в частині
відмови у задоволенні його зустрічних
позовних вимог та ухвалити нове, яким
розірвати спірний договір кредиту.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи, викладені
в апеляційній сказі.

Представник позивача вважає, що
апеляційна скарга є безпідставною

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що 31
липня 2008 року між сторонами укладений
кредитний договір №365/4, за умовами
якого банк надав ОСОБА_1 кредит в
розмірі 39000 євро, строком до 30 липня 2028
року.

Відповідно до п. 5.2 спірної угоди
невиконання або неналежне виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення кредитних коштів, сплати
процентів, та інших платежів за
договором, є умовами, при настанні яких
припиняється кредитування, а
позичальник здійснює дострокове
повернення отриманих кредитних коштів
банку, сплачує банку відсотки та інші
платежі.

Оскільки відповідач належним
чином не виконував зобов'язання щодо
своєчасного повернення кредитних
коштів, сплати відсотків та комісійних
за кредитним договором, станом на 30
травня 2012 року виникла заборгованість
в сумі 470689 грн. 92 коп., яка складається
із: тіла кредиту в сумі 36705,86 євро;
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 5883,76 євро; штрафу в
розмірі 15905 грн. 84 коп.; комісійних
нарахувань в сумі 9718 грн. 85 коп.

Зазначена сума заборгованості
стягнута з відповідача згідно з
рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 14 жовтня 2013
року.

Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України
якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті,-
змінений за рішення суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості і обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже, при вирішенні спору про
розірвання договору суд має виходити з
того, що закон пов'язує можливість
розірвання договору не з наявністю
лише істотної зміни обставин, а з
наявністю одночасно чотирьох умов,
визначених ч.2 ст. 652 ЦК України.

В той же час, матеріали справи не
містять доказів на підтвердження
існування зазначених необхідних умов
для розірвання договору.

Стягнення судовим рішенням суми
боргу не є підставою для застосування
положень ст. 652 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги
ОСОБА_1 про розірвання кредитного
договору задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене,
підстави для зміни чи скасування
рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,313-315,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 2 липня 2013 року в частині
відмови у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання
кредитного договору, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Судді