інстанції Голуб А.В.Провадження №
22-ц/780/481/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, треті особи:
ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна» про
визнання договору дійсним, визнання
права власності на автомобіль,
виключення майна з акту опису та
звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, в якому з
урахуванням уточнень просив визнати
удаваним правочином довіреність від 12
травня 2012 року, яка посвідчена
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5 та
зареєстрована в реєстрі за №2124,
визнати укладеним та дійсним договір
купівлі - продажу автомобіля «ВАЗ 21099»,
1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, укладений 12 травня 2012 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_2
право власності на вказаний
автомобіль, зобов'язати міський відділ
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції зняти арешт та
заборону відчуження з даного
автомобіля, накладений 25 травня 2012 року
по виконавчому провадженню №32789424,
виключити запис про арешт та заборону
відчуження автомобіля з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна, який
зареєстровано 01 червня 2012 року за
№12571811 та винести постанову про
припинення розшуку, затримання
вказаного автомобіля, оголошені на
підставі постанови міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції від 23 червня 2013
року.

Вимоги позову обґрунтував тим, що
домовившись усно з відповідачем про
ціну та інші умови договору
купівлі-продажу він, ОСОБА_2, 12 травня 2012
року придбав у ОСОБА_3 автомобіль «ВАЗ
21099», 1998 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 за 32 000 грн. На
підтвердження вказаного правочину
відповідач ОСОБА_3 того ж дня видав на
ім'я ОСОБА_2 генеральну довіреність,
якою уповноважив позивача володіти,
користуватися і розпоряджатися
автомобілем з правом його продажу. Дана
довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстрована в
реєстрі №2124. Однак 04 липня 2013 року
вказаний автомобіль був затриманий
працівниками ДАІ на підставі постанови
державного виконавця міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції від 31 травня 2013
року. Посилаючись на те, що він на
законних підставах набув право
власності на автомобіль, позивач
просив його позов задовольнити.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 вересня 2013 року залучено до
участі по справі в якості третіх осіб:
ОСОБА_4 та приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна».

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року в позові ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 12
травня 2012 року ОСОБА_3 видав
довіреність на ім'я ОСОБА_2, якою
уповноважив останнього представляти
його інтереси у відповідних установах,
на підприємствах, в організаціях,
незалежно від їх
організаційно-правової форми та
підпорядкованості, з питань володіння,
користування і розпорядження з правом
продажу, за умови сплати у
встановленому законом порядку податку
з доходів фізичних осіб, або державного
мита, належного ОСОБА_3 автомобіля «ВАЗ
21099», 1998 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований в
Білоцерківському РЕВ при УДАІ ГУ МВС
України в Київській області 07 травня 2010
року. Вказана довіреність була
посвідчена приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстрована в
реєстрі за №2124.

У відповідності до письмової розписки
ОСОБА_3 від 12 травня 2012 року за продаж
автомобіля «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1, 1998
року випуску він отримав від ОСОБА_2 32 000
грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, виданого
Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС
України в Київській області 07 травня 2010
року, вказаний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_3

Також встановлено, що 25 травня 2012 року
державним виконавцем міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_6 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-1271/11
2/1003/327/2012, виданого від 18 травня 2012 року
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області на виконання рішення
цього ж суду від 11 квітня 2012 року по
справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, згідно з яким з ОСОБА_3
на користь приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» стягнуто 22 173 грн. 15 коп.

Того ж дня державним виконавцем
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Закрасняною Ю.П. було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Як вбачається з витягу про реєстрацію
в Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, 01 червня 2012 року зареєстровано
арешт рухомого майна боржника ОСОБА_3
та заборона його відчуження на
підставі вказаної вище постави від 25
травня 2012 року.

Встановлено, що 15 травня 2012 року
державним виконавцем міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Матушевич О.В.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання виконавчого листа №2-8310,
виданого 15 жовтня 2010 року
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області на виконання рішення
цього ж суду від 08 липня 2010 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, згідно з яким стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну
шкоду у розмірі 3 135 грн. 59 коп., моральну
шкоду в сумі 3 000 грн. та судові витрати
у розмірі 270 грн.

З 23 листопада 2012 року вказані виконавчі
листи виконуються у зведеному
виконавчому провадженні.

Встановлено, що 23 травня 2013 року
державним виконавцем міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Гаєвою М.І. при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження винесено
постанову про зобов'язання ВДАІ
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській області затримати та
поставити на штрафмайданчик
транспортний засіб: автомобіль «ВАЗ
21099» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуюся
наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Довіреність на
вчинення правочину представником може
бути надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі (ч.1, ч.3 ст.244 ЦК
України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Вирішуючи спір та відмовляючи у позові,
суд першої інстанції правильно виходив
із того, що за довіреністю право
власності від однієї особи до іншої не
переходить та її видача на право
володіння, користування і
розпорядження транспортним засобом не
є договором, на підставі якого
переходить право власності на
транспортний засіб.

Суд правильно зазначив, що в Україні
існує спеціальний порядок
купівлі-продажу транспортних засобів,
який регламентується Законом України
«Про дорожній рух» та постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року №1388, якою затверджений
«Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Зокрема, статтею 34 Закону України «Про
дорожній рух» передбачено обов'язкову
реєстрацію транспортного засобу при
укладанні угоди щодо його придбання.

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів
України від 7 вересня 1998 року №1338
передбачено, що перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Оскільки автомобіль «ВАЗ 21099»,
реєстраційний номер НОМЕР_1
відповідачем по справі ОСОБА_3 не
знятий з обліку в підрозділі ДАІ, то
колегія суддів вважає, що суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відсутні підстави вважати, що
автомобіль був правомірно набутий
ОСОБА_2

Крім того, згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК
України, у письмовій формі належить
вчиняти, зокрема, правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу. У тексті договору
повинні бути вказані його сторони,
предмет і зміст угоди, інші істотні
умови договору.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й вказаною вище постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року №1388, згідно з п.2 якої
вона є обов'язковою для всіх юридичних
і фізичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу автомобіля відповідно
до вимог ст.208 ЦПК України не укладався.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
розписка ОСОБА_3 від 12 травня 2012 року не
є належним та допустимим доказом
продажу автомобіля та, відповідно,
правовою підставою для визнання права
власності на нього за ОСОБА_2

Також колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив у задоволенні вимог про
виключення майна з акту опису та
звільнення майна з-під арешту, оскільки
власником автомобіля є ОСОБА_3

Таким чином рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
висновки суду є обґрунтованими,
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд першої інстанції не взяв до
уваги, що відповідач ОСОБА_3 визнав
позов повністю, то вони не заслуговують
на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи видно, що
відповідач ОСОБА_3 позов визнав та не
заперечував щодо його задоволення.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 вересня 2013 року відмовлено у
прийнятті визнання відповідачем
позову, оскільки як вірно зазначив суд
першої інстанції визнання ним позову
може порушити права, свободи чи
інтереси ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова
компанія «Провідна», на користь яких
міським відділом державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
проводиться стягнення коштів із ОСОБА_3
за виконавчими листами.

Що стосується посилання в апеляційній
скарзі на те, що позивач придбав
автомобіль до накладення арешту на
нього, то вони є необґрунтованими,
оскільки позивач не набув права
власності на автомобіль.

Інші докази та обставини, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі, спростовуються матеріалами
справи та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановлені судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди позивача з висновками суду
першої інстанції по їх оцінці.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, вірно
послався на закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позову та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді