Справа № 127/3758/13-ц
Провадження № 2/127/652/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Бойко В.
М.,

при секретарі Музиці А. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
державного нотаріуса Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Гречко Ж.Б., про визнання
заповіту недійсним, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області перебуває
вищевказана цивільна справа.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача
ОСОБА_4, у віці 90 років, яка мешкала за
адресою АДРЕСА_1. Після її смерті
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що відповідно до
свідоцтва про народження її мати
народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, прізвище її
було ОСОБА_4. 8 травня 1940 року в міському
РАГС м. Рубежне, Ворошиловградської
області мати зареєструвала шлюб з
ОСОБА_6 і змінила прізвище на «ОСОБА_4».
Згідно свідоцтва про народження від 11
жовтня 1945 року, позивач народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3, її дівоче прізвище
ОСОБА_1, в графі мати зазначена ОСОБА_4.
Прізвище позивача змінено після
реєстрації шлюбу 19.04.1966 року на ОСОБА_1,
що вбачається з свідоцтва про
одруження. 8 січня 1985 року мати
позивача зареєструвала шлюб з ОСОБА_9.
Прізвище її після реєстрації шлюбу
стало ОСОБА_4. 14 лютого 1990 року мати
зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 і прізвище
після державної реєстрації шлюбу стало
ОСОБА_4. Про зміну прізвища в зв'язку з
реєстрацією шлюбів свідчать витяги з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища №
9, № 0, від 19 січня 2013 року.

Позивач вказує, що мати страждала на
церебральний атеросклероз, з березня
2012 року у матері почались психічні
розлади в поведінці. Вночі вона ходила
по квартирі, вмикала газ, відкривала
крани на воду, не впізнавала сусідів,
стверджувала, що її намагаються
отруїти, щось підмішують в їжу позивач
вказує, що вона змушена була її
доглядати і в день і вночі, так як
залишати її одну було неможливо.

Позивач зазначає, що стала просити
сестру, відповідачку по справі, щоб
вона підмінила позивача по догляду за
матір'ю. В травні 2012 року відповідачка
перевезла матір до себе, пояснивши, що
проживати з мітір'ю вона не може, так як
вона розпочала ремонт в квартирі. До
смерті матері позивач вказує, що саме
вона доглядала за нею, мати була тяжко
хвора, її неможливо було залишати одну,
вона тікала, нічого не пам'ятала і не
контролювала свої дії.

Позивач зазначає, що після смерті
матері, вона дізналась, що мати
залишила заповіт на ім'я сестри, це було
в червні 2012 року, в той час, коли мати
знаходилась у сестри, в зв'язку з тим, що
мати одна не могла за станом здоров'я
проживати в своїй квартирі одна.

Позивач стверджує, що відповідачка
скористалась станом здоров'я матері, у
якої був стійкий розлад здоров'я, вона
не усвідомлювала значення своїх дій, не
могла керувати ними, організувала
посвідчення заповіту.

Вищевказане і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом, у
даному позові позивач

просить суд визнати недійсним заповіт,
згідно якого ОСОБА_4, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті
заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась з невідомих причин про час та
місце судового розгляду повідомлена
належним сином.

Судом по справі встановлені наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини:

Судом встановлено, що мати позивача
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, дівоче
прізвище ОСОБА_4 ( а. с. 8)

Як вбачається із свідоцтва про
народження виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
Єнакієвського міського управління
юстиції серія НОМЕР_1, матір'ю ОСОБА_1,
яка відповідно до свідоцтва про
одруження змінила своє прізвище на
ОСОБА_1 (а. с. 7) зазначено ОСОБА_4 .( а. с. 6)

В подальшому ОСОБА_4 зареєструвала
шлюб 09.01.1985р. та змінила своє прізвище
на «ОСОБА_4», що підтверджується
витягом з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 19.01.2013р. №0. ( а. с. 12)
Згідно витягу з державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 19.01.2013р. № 9 у зв'язку
з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_4
змінила прізвище на « ОСОБА_4». ( а. с. 13)

Згідно свідоцтва про смерть від
19.01.2013р. виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 4)

Згідно заповіту посвідченого Гречко
Ж.Б. державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори від 18.06.2012р. ОСОБА_4 на випадок
свої смерті зробила розпорядження про
те, що все її майно де б воно не було та
з чого не складалось, і взагалі все те,
що буде належати ОСОБА_4 на день смерті
і на що за законом ОСОБА_4 матиме право
заповідає ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 В даному
заповіті зазначено, що у зв'язку з
поганим зором та хворобою ОСОБА_4 за її
дорученням у її, в та присутності
нотаріуса текст заповіту підписано
ОСОБА_15. Текст заповіту до його
підписання вголос зачитаний
запрошеними свідками ОСОБА_16 та
ОСОБА_17. ( а. с. 51)

В судовому засіданні допитувались
свідки, зокрема свідок ОСОБА_18 вказала
що ОСОБА_4 знала впродовж останніх 10-ти
років, проживала з нею по сусідству. За
рік до смерті, особливо з початку весни
2012 p., ОСОБА_4 «була в поганому стані»,
потребувала постійного стороннього
догляду. Був випадок, що вона сиділа
біля дверей та не могла потрапити в
свою квартиру, часом сусіди приводили
її додому з вулиці, у неї зникала
пам'ять вона не впізнавала знайомих їй
людей. Свідок ОСОБА_19 повідомила, що
знала ОСОБА_4 протягом 20 років,
провідувала її з ОСОБА_1, яка постійно
доглядала за матір'ю та впродовж 2012р.
кожного дня ходила до неї ночувати.
Останнім часом провідувала її разом з
її дочкою ОСОБА_1, яка постійно
доглядала за матір'ю та впродовж 2012 р.
кожного дня ходила до неї ночувати, з
липня 2012 р. ОСОБА_4 забрала інша дочка,
на той час вона була вже «лежачою». Ще в
2011 р. до ОСОБА_4 з Москви приїжджала її
внучка, але вона її не впізнала.
Останній раз бачила ОСОБА_4 в травні 2012
p., на той час вона все забувала. Щодо
своєї квартири, то ОСОБА_4 раніше
говорила, що хоче поділити її на всіх
дітей порівну. Свідок ОСОБА_20
зазначила, що вона близько 40 років
працювала лікарем-терапевтом, в
теперішній час - пенсіонерка за віком;
близько 6-ти років проживала по
сусідству з ОСОБА_4, добре знала її. Вона
важко хворіла, тому потребувала
сторонньої допомоги. З середини літа
2011р. помітила, що ОСОБА_4 стала
«заговорюватись», а з березня 2012 р. -
взагалі неадекватно себе поводити -
вона могла вийти з дому і не знала, куди
йти та як знайти зворотню дорогу, все
забувала, не впізнавала свою дочку,
знайомих людей, не могла вказати своєї
адреси, як звати рідних. ОСОБА_4 «жила у
своєму часі», була капризною, мало чим
цікавилась. Свідок ОСОБА_21

вказала, що знала ОСОБА_4 давно, проте
останні місяці вона її не зустрічала.
Свідок

ОСОБА_15, що є сусідкою відповідача по
справі ОСОБА_2 повідомила, що була
присутня під час підписання заповіту
від 18.06.2012р. Даний заповіт підписала
вона, оскільки у ОСОБА_4 тремтіли руки.
При цьому вона перебувала «при
здоровому розумі», була зі всім згодна,
нічого не заперечувала, ОСОБА_4 сама
говорила, всіх впізнавала, була «при
пам'яті». Будь-яких відхилень в її
психіці не помічала. Свідок ОСОБА_17 та
ОСОБА_22 вказали, що були присутні при
посвідчення заповіту ОСОБА_4 від
18.06.2012р. та зазначили, що вищевказаний
заповіт відображає волю заповідача.
Свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що
знала ОСОБА_4 давно, вона була
активною, енергійною жінкою. В останні
роки життя вона мала ряд захворювань,
через що потребувала до себе
підвищеної уваги будь-яких психічних
розладів вона в ОСОБА_4 не помічала,
вона була адекватна, все розуміла,
знала, що навколо відбувається. Під час
підписання заповіту ОСОБА_4 сиділа за
столом, поводила себе звичайно. При
запитанні нотаріуса відповіла, що хоче
укласти заповіт на користь своєї дочки
ОСОБА_2 вона все розуміла, відповідала
на запитання, нічого не заперечувала,
зі всім погоджувалась, була адекватна.
Сама вона не підписала заповіт тому що
мала проблеми із зором і у неї тремтіли
руки - погано писала. Свідок ОСОБА_16
повідомила, що була присутньою при
підписанні заповіту. І свідок ОСОБА_17,
і ОСОБА_15 і ОСОБА_22, зазначили що при
посвідченні заповіту була присутня
позивач по справі ОСОБА_1, яка вела себе
спокійно та знала про наявність
заповіту.

По даній справі призначалась судова
психіатрична експертиза, як вбачається
із акту №12 Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
О.І. Ющенка посмертної судової
-психіатричної експертизи від 28.11.2013р.
експертна комісія дійшла висновку, що
дати відповідь на питання про те, чи
страждала ОСОБА_4 на час укладання нею
заповіту від 18.02.2012р. на хронічне
психічне захворювання, чи перебувала у
тимчасовому хворобливому розладі
психічної діяльності і, відтак, чи
могла на той час усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними, не
є можливим, оскільки надана медична
документація на експертну є
малоінформативною, консультація
лікаря-психіатра їй не призначалась, а
лікарями, які спостерігали за нею, не
був описаний її психічний стан, а також
покази свідків є суперечливими. ( а. с.
103-105)

ст. 41 Конституції України встановлено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК
України.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень .

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

ст. 1217 ЦК України встановлено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

ч.1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

ч.1 ст. 1223. ЦК України встановлено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

ч.1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

ч.1 ст. 1236 ЦК України встановлено, що
право заповідача на визначення обсягу
спадщини, що має спадкуватися за
заповітом Заповідач має право охопити
заповітом права та обов'язки, які йому
належать на момент складення заповіту,
а також ті права та обов'язки, які
можуть йому належати у майбутньому.

ч.1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

ч. 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Судом, в процесі розгляду даної
цивільної справи встановлено, що
медична консультація лікаря-психіатра
ОСОБА_4 не призначалась, а лікарями, які
спостерігали за нею, не був описаний її
психічний стан, за даними архіву
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
О.І. Ющенка на стаціонарному
обстеженні та лікуванні ОСОБА_4 не
перебувала, що підтверджується актом
№12 Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
О.І. Ющенка ( а. с. 104), а також суд бере
до уваги ту обставину, що покази
свідків по даній справі є
суперечливими зокрема свідків ОСОБА_18,
ОСОБА_20, ОСОБА_21 та свідків ОСОБА_15,
ОСОБА_17, ОСОБА_22 Доказів того, що
складання заповіту ОСОБА_4 не було її
волею і вона була позбавлена
здатності усвідомлювати свої дії і
керувати ними суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши
докази в їх сукупності, дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку,
що досліджені докази по справі
підтверджують недоцільність,
необґрунтованість та неправомірність
вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
державного нотаріуса Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Гречко Ж.Б., про визнання
заповіту недійсним, позивачем не
надано суду жодного доказу на
підтвердження вимог вказаних у
позовній заяві а тому суд вважає за
необхідне в задоволенні позову
відмовити.

Керуючись ст. ст. 1217, 1222, 1223, 1224, 1235, 1236,
1268, ЦК України ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
державного нотаріуса Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Гречко Ж.Б., про визнання
заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя: