Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30.01.2014 року

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі :

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення моральної шкоди, зазначаючи,
що він був клієнтом відділення
«Московське» Кременчуцького філіалу
ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк». В 2010
р. отримав у відповідача кредитну карту
«Універсальну» № 54********6725, через яку
систематично проводились платіжні
операції з його участю по
перерахуванню коштів різним
організаціям та отримання грошей
особисто на нагальні потреби.

21 квітня 2011р. він звернувся у
відділення «Московське» з метою зняття
з кредитної карти частини коштів і
виявив, що 4 квітня 2011 р. у його
відсутність невідомо ким з кредитної
карти була знята готівка в сумі 1045 грн.
18 коп.

Працівник відділення філіалу банку на
його вимогу надав номер телефону, куди
повинен був зателефонувати для
отримання корінця квитанції по якій
видані кошти і копію відео зйомки
платіжної операції.

Він неодноразово телефонував в філіал
банку, декілька раз заходив до нього,
але працівники філіалу так і не знайшли
названі документи. В подальшому він
звернувся в службу безпеки банку, де
написав заяву і пояснення про
обставини зняття грошей з кредитної
карти.

Через 10 днів, згідно телефонного
дзвінка він зайшов в філіал банку, де за
пропозицією працівників банку написав
заяву на ім'я директора філіалу банку
про списання 1045 грн. 18коп., і був
впевнений, що на цьому інцидент
закінчився, але через декілька місяців
йому стали систематично телефонувати
2-3 рази на тиждень та присилати SMS на
мобільний телефон з відділу стягнень
філіалу банку з вимогою погасити
основний борг, штрафні санкції і
нараховані проценти. Так
продовжувалось на протязі другої
половини 2011 р. та наступного 2012 р.. Не
припинились такі дзвінки і на протязі
поточного року. І якщо раніше дзвінки
та SMS надходили з відділу стягнень
філіалу банку в денний час, то на
протязі останніх півтора року дзвінки
надходять з вимогою погасити борг,
штрафні санкції і нараховані проценти
в основному з мобільних телефонів, як в
денний, так і в нічний час, причому з
різних номерів мобільного зв'язку. З
цього приводу він звертався з заявами
15.10.2012 р. в органи міліції та 24.12.2012 р. в
прокуратуру м. Кременчука, звідки
отримав відповіді про відсутність
складу злочину в діях працівників
банку.

04.09.2012 р. в черговий раз звернувся з
заявою на ім'я директора
Кременчуцького філіалу з вимогою про
припинення морального тиску з метою
повернення банку знятих з карти коштів
та нарахованих процентів на що отримав
17.09.2013р. категоричну відповідь, що
зняття грошових коштів 4 квітня 2011р. з
карти проведено особисто ним. Автор
відповіді крім технічного
обґрунтування транзакції (зняття)
коштів посилається на наявність
особистого підпису на квитанції про
отримання грошей.

Заперечуючи цей факт, він вимагав
надання світлокопії названої
квитанції, але відповідач безпричинно
ухиляється від пред'явлення цього
документу, що підтверджує його позицію
щодо зняття коштів з карти іншою
особою.

По версії відповідача внаслідок
проведеної згаданої транзакції по його
вині відповідачу були завдані прямі
матеріальні збитки в сумі 1045грн. 18 коп.
та нараховані штрафні санкції і пеня в
сумі близько 7000 грн.

Близько 6 років назад він придбав
будинок, який потребував капітального
ремонту і в останні роки він займався
ним, для чого йому були потрібні
грошові кошти. З цією метою він отримав
згадану кредитну картку Приватбанку, з
допомогою якої нерідко покривав
відсутні в конкретний момент фінанси.
Крім цього він користувався кредитами
інших банків.

Але після інциденту зі згаданою
кредитною карткою Приватбанку його
прізвище було внесено в міжбанківський
«чорний» список як ненадійного
клієнта, в зв'язку з чим всі відділення
банків м. Кременчука стали відмовляти
йому в наданні кредитних коштів.

Позбавлення кредитних ліній по вині
відповідача не дало можливості
закінчити ремонт будинку та виїхати на
постійне місце проживання в Російську
Федерацію, де проживає його дружина з
неповнолітнім сином.

Крім матеріальних збитків, викликаних
внесенням його в «чорний список», що
потягло за собою перелічені наслідки,
йому була завдана моральна шкода, яка
полягає в душевних стражданнях,
завданих відповідачем у зв'язку з
протиправною поведінкою його
працівників щодо нього, що проявилось в
тому, що після кожного відвідування
філіалу банку, спілкування з його
працівниками та кожного дзвінка у
нього піднімався артеріальний тиск,
почала боліти голова, а в нічний час
після чергового дзвінка не міг заснути
до ранку. Був порушений звичний уклад
життя. Він вимушений був періодично
відключати мобільний телефон, що
позбавляло його спілкуватись з
товаришами та діловими партнерами. Він
став нервово збудженим. Вимушений був
звертатись в правоохоронні органи з
відповідними заявами про притягнення
винних до відповідальності. Вважає, що
діями відповідача йому завдана
моральна шкода, яку він оцінює в сумі 5000
грн.. Просив суд стягнути з Публічного
Акціонерного Товариства Комерційного
Банку «Приватбанк» на його користь
моральну шкоду в сумі 5000 грн., поклавши
на судові витрати, в тому числі по
сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40
коп. та надання правової допомоги в
сумі 300 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник адвокат ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві і просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» Жукова В.П. в судовому
засіданні з позовними вимогами не
погодилася з обставин та підстав
викладених в запереченні на позовну
заяву просила суд в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору від
21.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 250 грн., який в подальшому
неодноразово змінювався.

Починаючи з липня 2012 року по
сьогоднішний день - зобов'язання за
кредитним договором залежним чином не
виконані, тобто позивач не сплатив
заборгованість за кредитним договором,
станом на 01.01.2014 року має
заборгованість 6 439, 46 грн.(що
підтверджується випискою по
картковому рахунку).

04.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
банку з заявою стосовно проведення
перевірки щодо виявлення
несанкціанованої транзакції по його
картці. В результаті проведеного
службового розслідування факт
несанкціанованих транзакцій не
підтверджений, зняття грошових коштів
04.04.2011 року здійснювався особисто
позивачем, про що йому була надана
відповідь банком.

В грудні 2013 року ОСОБА_1 подав позов до
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення
моральної шкоди, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що на нього
здійснюється моральний тиск з метою
повернення банку знятих з його карти
коштів, позивача безпідставно турбують
в поза-робочий час та у вихідні дні,
шляхом дзвінків на особистий
телефонний номер, його прізвище було
внесено в міжбанківський "чорний"
список" як ненадійного клієнта.
Моральну шкоду оцінює в 5 000 грн.

Зазначені позовні вимоги є
необґрунтованими. Позивачем не
доведено вину банку та підстави для
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
проти них. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
розгляді справи. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стаття 1167 ЦК України передбачає
загальні підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду. Моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

В даному випадку виключень законом не
встановлено. Наявність вини є
необхідною складовою для розгляду
питання щодо відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до положень даної статті,
компенсація моральної шкоди може
здійснюватися за наявності всіх
загальних умов відповідальності за
завдання шкоди, а саме: протиправної
поведінки, моральної шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
завданою моральною шкодою та вини
Банку.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами) «Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння особняка
її заподіяла, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням особи яка її заподіяла та вини
останнього в її заподіянні».

Суд повинен з'ясувати: чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

«Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність особи що
заподіяла шкоду без вини може мати
місце лише у випадках, спеціально
передбачених законодавством.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості».

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, позивач
не навів як у позові так і в судовому
засіданні відповідні мотиви.

Позивач не зазначає, в чому полягає ця
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно йому, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір школи, та якими доказами це
підтверджується.

Позивач ОСОБА_1 не довів, що стан
здоров'я його взагалі погіршився в
порівнянні із попереднім його станом і
погіршився безпосередньо після
зазначених подій та як наслідок цих
подій.

У суду відсутні підстави для
задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з тим, що:
позивачем не були надані докази
наявності погіршення стану здоров'я,
пов'язаних з телефонними дзвінками та
спілкування з працівниками банку,
порушення звичайного укладу життя
позивача після цих дій.

Позивачем не надано доказів того, що
саме відповідач телефонував, а не інша
особа і саме із-за цих телефонних
дзвінків погіршувався стан здоров'я,
про внесення його прізвища в так званий
міжбанківськнй "чорний" список та
взагалі про наявність такого списку,
про звернення в правоохоронні органи. У
справі відсутні докази, якими
підтверджується причинний зв'язок між
погіршенням стану здоров'я позивача та
викладеними ним обставинами.

Таким чином, позивачем не доведено вину
Банку та підстави для відшкодування

моральної шкоди, щодо позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і

справедливості. Позивачем не дотримано
зазначених вище вимог, оскільки
позовна

заява не містить обґрунтований
розрахунок розміру моральної шкоди,
тому суду не зрозуміло, із чого виходив
позивач при розрахунку спричиненої
йому моральної шкоди.

У відповідності до ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона

зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і

заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджують спричинення
нервового

збудження та порушення прав позивача
зі сторони ПАТ КБ "Приватбанк", а також

підтвердження порушення звичайного
укладу життя позивача саме внаслідок

телефонних дзвінків.

Таким чином, враховуючи недоведеність
та необґрунтованість цієї вимоги

суд вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 14, 57-59,
60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків апеляційного
оскарження, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя: