У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мартинюка
В.І.,Кадєтової О.В., Остапчука
Д.О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду м.
Севастополя від 21 жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа:
ОСОБА_8, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що
16 жовтня 2005 року на пр. генерала
Острякова в м. Севастополі ОСОБА_7,
управляючи автомобілем марки «Пежо-106»,
д. н. з. НОМЕР_1 порушила Правила
дорожнього руху, спричинивши
дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої були пошкоджені
автомобілі: «Nissan Primera 1/6» д. н. з. НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_9 і «ГАЗ-24», д. н. з.
НОМЕР_3, що належить йому, та яким на
підставі тимчасового реєстраційного
талону керував його син ОСОБА_11

Обидва його сини ОСОБА_11 та ОСОБА_9
звертались до суду з позовом до ОСОБА_7
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Спір тривалий час розглядався
судами різних інстанцій та лише з
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08 лютого 2012 року
він несподівано дізнався, що стягнення
матеріального збитку та відшкодування
моральної шкоди відшкодовується на
користь власника пошкодженого
автомобіля, і тому тільки після цього
він звернувся до суду з вказаним
позовом, тому вважає, що з того часу
порушене його право.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Севастополя від 01 липня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.
Севастополя від 21 жовтня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
часткове задоволення позовних вимог.
Стягнуто з ОСОБА_10. на користь ОСОБА_6
матеріальну шкоду в розмірі 2 172,09 грн та
моральну шкоду в розмірі 200,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Проте, дане рішення не відповідає
вищевказаним вимогам закону.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив із того, що
саме відповідач повинна
відшкодовувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки ОСОБА_6 як
власнику транспортного засобу. Крім
того, задовольняючи позовні вимоги,
апеляційний суд вважав, що ОСОБА_6
пропустив строк позовної давності з
поважних причин, оскільки про
порушення свого права дізнався лише 08
лютого 2012 року після отримання рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, а тому поновив строк звернення
до суду.

Однак, такий висновок зроблено судом
без належного з`ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, належної оцінки наданих ними
доказів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16 жовтня 2005 року
ОСОБА_7 на пр. генерала Острякова в м.
Севастополі керуючи автомобілем марки
«Пежо-106», д. н. з. НОМЕР_1 порушила
Правила дорожнього руху, спричинивши
дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої були пошкоджені
автомобілі марки «Nissan Primera 1/6» д. н. з.
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_9 і марки
«ГАЗ-24», д. н. з. НОМЕР_3, що належить
ОСОБА_6

Власником автомобіля марки «ГАЗ-24», д.
н. з. НОМЕР_3 є ОСОБА_6

Рішенням Ленінського районного суду м.
Севастополя від 24 червня 2011 року,
яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Севастополя від 11
серпня 2011 року позов, в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_11.,
задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 2 172,09 грн, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500,00 грн.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08 лютого 2012 року
рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 24 червня 2011 року та
ухвалу Апеляційного суду м.
Севастополя від 11 серпня 2011 року, в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_8 скасовано та ухвалено нове про
відмову в задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що власником автомобіля
марки «ГАЗ-24», д. н. з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 не
передавались права на відшкодування
шкоди ОСОБА_8

Статтею 257 ЦК України визначено
загальний строк позовної давності,
який складає три роки.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Судом першої інстанції встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода
відбулась 16 жовтня 2005 року.

ОСОБА_6 звернувся до суду з зазначеним
позовом 26 листопада 2012 року.

ОСОБА_7 звернулась до суду першої
інстанції із заявою про застосування
строків позовної давності, посилаючись
на те, що ОСОБА_6 знав про порушення
свого права ще в 2005 році, оскільки саме
за його замовленням та в його
присутності проводилась оцінка
матеріальної шкоди, завданої
транспортному засобу марки «ГАЗ-24», д
.н. з. НОМЕР_3, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 61).

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем
пропущено строк звернення до суду за
захистом свого порушеного права і
підстави для його поновлення відсутні,
є обґрунтованим, а твердження ОСОБА_6
про його необізнаність є
безпідставним.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд на вказане
уваги не звернув та безпідставно
вважав, що позивач пропустив строк
звернення до суду з поважних причин,
оскільки дізнався про порушення свого
права лише після ухвалення рішення
судом касаційної інстанції.

Таким чином, апеляційним судом було
помилково змінено рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено згідно із
законом.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м.
Севастополя від 21 жовтня 2013 року
скасувати.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 01 липня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук