УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Харцизький
міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Хомінець І.В.,

при секретарі - Христофор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьк подання
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області Устименко
Ю.М. про заборону виїзду з України
ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний
виконавець відділу ДВС Харцизького
міського управління юстиції Устименко
Ю.М. звернувся до суду з поданням про
заборону виїзду з України ОСОБА_2, в
якому зазначає, що на виконанні у
відділі ДВС знаходиться виконавчий
лист № 2-3096 від 29.09.2009 р., виданий
Харцизьким міським судом Донецької
області, про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ВО «ХТМ» заборгованості в сумі
2184,33 грн. 26.11.2009 р. винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження,
направлено виклик. Згідно отриманих
даних, на запити виконавця з метою
з'ясування майнового стану боржника, у
останнього є квартира згідно договору
купівлі продажу від 05.09.2007 року № 2914,
автотранспорт у боржника відсутній.
03.10.2010 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
божника та оголошення заборони на його
відчуження. При виході державного
виконавця на адресу боржника,
останнього дома не було, на виклики
державного виконавця боржник не
з'являється. Заборгованість по
виконавчому листу станом на 16.12.2013 р. не
виплачена. Просить заборонити виїзд з
України ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали
подання, знаходить його
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що у відділі
Державної виконавчої служби
Харцизького МУЮ Донецької області
знаходиться виконавчий лист № 2-3096 від
29.09.2009 р., виданий Харцизьким міським
судом Донецької області, про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ВО «ХТМ»
заборгованості в сумі 2184,33 грн.

Постановою від 26.11.2009 р. відкрито
виконавче провадження № 35931245 за
вказаним виконавчим листом, та надано
боржнику 7-денний строк з моменту
отримання постанови для добровільного
виконання рішення.

З повідомлень з БТІ м. Харцизька від
17.09.2010 року за ОСОБА_2 числиться
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
05.09.2007 року № 2914.

Постановою від 03.10.2010 року держаним
виконавцем було накладено арешт на
майно божника та оголошено заборону на
його відчуження.

З акту державного виконавця від
06.10.2010 року вбачається, що при виході
державного виконавця на адресу
боржника останнього вдома не було.

Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З наведеного слідує, що державний
виконавець повинен довести факт
ухилення боржника від виконання
зобов'язання за рішенням суду, тобто
такі діяння особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

З матеріалів подання вбачається, що
державним виконавцем не надано жодних
доказів про належне повідомлення
ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого
провадження відносно нього і
обізнаності боржника про строки
виконання зобов'язання, а також не
надано доказів того, що державним
виконавцем виконані усі можливі заходи
для стягнення заборгованості з
боржника ОСОБА_2, як і доказів щодо
ухилення боржника від виконання
зобов'язання перед стягувачем.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, вказаного
в постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Таким чином, на підставі
вищезазначеного, суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.4, 209, 210, 377-1 ЦПК
України, ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст.ст.2, 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області Устименко
Ю.М. про заборону виїзду з України
ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
5 днів з дня проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: