печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Волкової С.Я.,

при секретарі - Баранівській
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської ради про
встановлення факту проживання сім'єю
як чоловік та жінка та визнання права
власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 13.11.2013 р. звернулася до
суду із позовом до територіальної
громади міста Києва в особі Київської
міської ради, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, із яким
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах. Так, рішенням Печерського
районного суду м. Києва від
28.08.ІНФОРМАЦІЯ_4 у справі за заявою
прокурора Печерського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_2 його було визнано
недієздатним, орган опіки та
піклування районної держадміністрації
зобов'язано призначити недієздатному
піклувальника й розпорядженням
Печерської районної у м. Києві
держадміністрації від 11.10.2004 р. ОСОБА_3
було призначено опікуном ОСОБА_2, в
подальшому розпорядженням районної
держадміністрації від 10.04.2008 р. ОСОБА_3
було звільнено від таких повноважень.
Про існування рішення суду від
28.08.ІНФОРМАЦІЯ_4 та наявність
розпорядження районної
держадміністрації від 10.04.2008 р. їй стало
відомо наприкінці 2010 р., коли ОСОБА_2
почав просити стати його опікуном, таку
заяву вона підтримала й рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
17.02.2011 р. за заявою Печерської районної
у м. Києві держадміністрації над ОСОБА_2
було встановлено опіку, а її призначено
опікуном. За роки знайомства та
спільного проживання із ОСОБА_2 у неї не
виникало жодних підстав вважати його
психічно хворим, був вихованим,
спокійним, можливо, дещо дивакуватим,
після смерті своїх батьків ОСОБА_2 жив
один, інших рідних чи родичів не мав,
при цьому дуже хотів жити в сім'ї. З
липня 2006 р. вони спільно проживали як
чоловік та жінка однією сім'єю, мали
спільний бюджет, разом вели та
облаштовували сімейний побут, робили
ремонт у його квартирі, разом
виховували її доньку від попереднього
шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_2 помер
раптово, усі витрати, пов'язані із його
похованням, понесла вона. Після його
смерті залишилося спадкове майно: 69/100
частин АДРЕСА_1 грошові кошти, які
знаходяться на рахунку НОМЕР_1
відкритому у Печерському відділенні
№3715/015 відкритого акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України". Просить постановити рішення,
яким встановити факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 з липня
2006 р. по 10.08.2013 р., визнати за нею право
власності на зазначене спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
її представник підтримали позовні
вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, просили їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача територіальної громади
міста Києва в особі Київської міської
ради заперечувала проти задоволення
позову ОСОБА_1, посилаючись на
відсутність підстав для задоволення її
вимог.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, допитавши
свідків, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши
письмові докази, вважає, що вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві у
віці 57 років помер ОСОБА_2, про що 12.08.2013
р. складено відповідний актовий запис
№13418 та Відділом реєстрації смерті у м.
Києві видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2

Після його смерті залишилося майно: 69/100
частин АДРЕСА_1 загальною площею 59,70
кв.м., житловою площею 43,50 кв.м.,
розташована на четвертому поверсі
п'ятиповерхового будинку, належна
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 7.12.2009 р.,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва згідно з
розпорядженням №162 від 7.12.2009 р.,
свідоцтво 14.12.2009 р. зареєстровано
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
записано у реєстрову книгу за №817;
грошові кошти, які знаходяться на
рахунку №39850/28 Печерського відділення
№3715/015 відкритого акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України".

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
із вимогами до відповідача, просить
встановити факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 з липня
2006 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3, такі вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом
та мають взаємні права і обов'язки.

Надані суду документи, пояснення
позивачки ОСОБА_1, покази свідків
свідчать про те, що у відносинах між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існували в повному
обсязі всі ознаки сім'ї, передбачені
законом. Твердження ОСОБА_1 про спільне
проживання із ОСОБА_2, про наявність
спільного побуту із ним, про існування
взаємних прав та обов'язків між нею і
відповідачем знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.
Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві, в
судовому засіданні стверджує, що вона,
ІНФОРМАЦІЯ_2, має доньку студентку 22
років, також з ними проживає її мама,
оскільки свою квартиру здає в оренду,
щоб оплатити навчання онуки. З 1999 р.
працює в автоматичній камері схову на
залізничному вокзалі в м. Києві, у 2000 р.
розлучилася з чоловіком - батьком її
дитини та основна причина розлучення -
азартні ігри, останнім часом він
зловживав алкогольними напоями,
піднімав на неї руку. Після розлучення
відношення із чоловіками не склалися, а
навесні 2006 р. під час зміни на роботі
познайомилася з ОСОБА_2, на той час він
часто користувався камерою схову, куди
ставив свої речі, казав, що давно
спостерігав за нею, йому сподобався її
спокійний характер, так вони і почали
спілкуватися. Виявилося, що ОСОБА_2
розуміє в електроніці, і погодився
подивитися її телевізор, який вийшов з
ладу. ОСОБА_2, побувавши у неї вдома,
сподобався її рідним, а з червня 2006 р.
став постійно проживати у її квартирі,
яка є трикімнатною, де місця вистачало
їм усім. ОСОБА_2 був інтелігентною,
начитаною і порядною людиною, можливо,
трохи дивакуватим, про свій діагноз
нічого не говорив, позивачка думає, що
соромився, знала що він отримує пенсію,
та ОСОБА_2 казав про серйозну операцію і
у нього дійсно був величезний шрам у
паху. ОСОБА_2 квартира дійсно на час їх
знайомства була дуже занедбана,
захаращена меблями та неприбрана,
оскільки його мама довго хворіла, їй
було відрізано ногу, а коли у
ІНФОРМАЦІЯ_4 вона померла, ОСОБА_2 тяжко
переживав, оскільки дуже її любив.
Після смерті матері йому важко було
самому знаходитись у квартирі, а тим
більше, щось там робити. ОСОБА_2 завжди
підтримував її і її родину, допомагав,
а, коли її донька вступила до
університету у 2008 р., частіше ходив на
підробітки, де працював електриком. Як
тільки у них з'явилися фінансові
можливості, влітку 2010 р. вирішили
почати ремонт у ОСОБА_2 квартирі, а
розпочали з кухні, туалету, коридору і
ванної, частково перенесли звідти речі
і меблі, розібрали антресолі, і тоді,
коли почали поновлювати сантехнічні
роботи, газо- та електропостачання,
звертаючись у відповідні інстанції,
пов'язані з такими роботами, наприкінці
2010 р. вона дізналась про діагноз ОСОБА_2
Звичайно, була дуже здивована, але
потрібно було жити далі, він просив її
оформити опікунство, говорив, що йому
дуже соромно, що не розповів про це
раніше, й 17.02.2011 р. вона стала його
офіційним опікуном. Тільки тоді ОСОБА_2
зізнався, що так йому спокійніше, бо
раніше він боявся сам знаходитись в
своїй власній квартирі, а до їхнього
знайомства жив в різних місцях, тільки
не вдома. За його словами, ця квартира
комусь сподобалася, і він почував себе
небезпечно там. Вони із ОСОБА_2 робили
ремонт у квартирі по мірі фінансових
можливостей, ОСОБА_2 самостійно
відновив всю електричну проводку і
його руками там багато всього зроблено,
а із літа 2011 р. вони стали менше
проживати у ОСОБА_2 квартирі, оскільки
здебільшого знаходилися у її квартирі
у Калинівці Васильківського району
Київської області, при цьому, ремонт у
квартирі ОСОБА_2 проводився їхніми
спільними коштами, там і тепер не все
закінчено та останні півроку до своєї
смерті ОСОБА_2 не знімав з рахунку свою
пенсію, планував замінити вікна.
Позивачка ОСОБА_1 додала, що про
існування у ОСОБА_2 опікуна вона не
знала, думає, що і ОСОБА_2 про це не знав,
адже опікун повинен піклуватися своїм
підопічним фактично, а не на паперах, що
у них із ОСОБА_2 була спокійна, мирна
родина, вони вдвох були домашніми
людьми, із ОСОБА_2 було цікаво
спілкуватися, ОСОБА_2 розповідав про
своїх батьків, які були політичними
в'язнями, а пізніше - репресованими, що
ОСОБА_2 ніколи не скаржився на своє
здоров'я, й насправді виглядав фізично
здоровою і сильною людиною, а його
раптова смерть шокувала всіх, при
цьому, три дні йому було зле, приїздила
швидка допомога, але від
госпіталізації ОСОБА_2 відмовлявся,
помер він ІНФОРМАЦІЯ_3, був похований на
Калинівському кладовищі. У суду
відсутні підстави не довіряти
зазначеним показам позивачки, оскільки
будь-яких доказів в їх спростування в
судовому засіданні добуто не було, такі
твердження ОСОБА_1 про спільне
проживання із ОСОБА_2 з липня 2006 р. по
день його смерті, про наявність
спільного побуту із померлим, про
існування взаємних прав та обов'язків
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_4,
хрещена мати доньки позивачки, ОСОБА_5,
яка працює разом із позивачкою
комірником стаціонарних камер схову
вокзалу станції «Київ-Пасажирський»
Державного територіального об'єднання
«Південно-Західна залізниця». У суду
відсутні підстави не довіряти
зазначеним показам свідків, оскільки
будь-яких доказів в їх спростування в
судовому засіданні добуто не було.
Зазначені обставини знайшли також своє
підтвердження в наданих суду:
свідоцтві про смерть ОСОБА_2, ощадній
книжці на ім'я ОСОБА_2 у Печерському
відділенні №3715/015 відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" (вид вкладу -
пенсійний), довідці настоятеля
релігійної громади Всіх Святих Землі
Української Української Православної
Церкви Київського Патріархату в селищі
Калинівка протоієрея Омеляна Білика,
економа громади Лариси Лагерчук від
1.03.2014 р., наданій ОСОБА_1 про те, що вона
дійсно 13.08.2013 р. організувала поховання
ОСОБА_2 й понесла витрат у сумі 3 180,00
грн., довідці про причину смерті ОСОБА_2
(до форми №106/о№2316, видається для
поховання) від 12.08.2013 р., зверненні
прокурора прокуратури Печерського
району м. Києва №14/12 вих-13 від 12.08.2013 р.
на адресу завідувача Київським міським
бюро судово-медичних експертиз,
завідувача районним відділом
реєстрації актів громадянського стану
стосовно видачі ОСОБА_2 для поховання
та стосовно реєстрації його смерті,
довідці вокзалу станції
«Київ-Пасажирський»
ДТГО«Південно-Західна залізниця» №39
від 13.02.2014 р. про доходи комірника (АКС)
ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2013
р., договорі дарування квартири,
посвідченого 6.07.1999 р. приватним
нотаріусом Васильківського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстраційний номер 2780 стосовно
належності позивачці трикімнатної
АДРЕСА_2 загальною площею 64,40 кв.м.,
житловою площею 39,30 кв.м., довідці
комунального підприємства
Калинівської селищної ради №794 від
3.12.2010 р. стосовно зазначеної квартири
(форма №3), договорі про проведення
розрахунків за водопостачання та
водовідведення за показниками
квартирних приладів обліку споживання
холодної та гарячої води від 10.01.2012 р.,
укладеному між ОСОБА_2 та комунальним
підприємством «Липкижитлосервіс»,
договорі про користування електричною
енергією від 1.10.2012 р., укладеному між
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та публічним
акціонерним товариством «Київенерго»,
договорі про надання населенню послуг
з газопостачання від 2.01.2013 р.,
укладеному між ОСОБА_2 та публічним
акціонерним товариством «Київгаз»,
типовому договорі про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 13.02.2013
р., укладеному між ОСОБА_2 та
комунальним підприємством
«Липкижитлосервіс», рахунках на сплату
за житлово-комунальні та інші послуги.

Відповідач територіальна громада
міста Києва в особі Київської міської
ради, заперечуючи проти позову ОСОБА_1,
свої заперечення обґрунтовує
інформацією, яка міститься у відповіді
Печерської районної в м. Києві
держадміністрації №105/02-2736/13 від 16.12.2013
р. на адресу департаменту Київської
міської ради, й у своїх заперечення
представник відповідача наголошувала,
що з березня 2002 р. по жовтень 2009 р.
ОСОБА_2 безперервно знаходився на
стаціонарному лікуванні в Київській
міській клінічній психоневрологічній
лікарні №1, суд не приймає до уваги
зазначені заперечення, докази в їх
обґрунтування, виходячи з наступного.
Так, Печерська районна в м. Києві
держадміністрація стверджує в цьому
листі, що у зв'язку з відсутність у
ОСОБА_2 близьких родичів та фізичних
осіб, бажаючих взяти над ним опіку,
згідно зі ст.65 ЦК України опіку над
недієздатним здійснювала Печерська
районна в м. Києві держадміністрація,
як орган опіки та піклування. Суд
звертає увагу, що в листі не зазначено
проміжок часу піклування органу опіки
над недієздатним, що відсутня
інформація й посилання на документи,
надані суду самою ОСОБА_1, стосовно
того, що протягом 10.04.2004 р. - 10.04.2008 р.
ОСОБА_3 був опікуном ОСОБА_2, й
розпорядженням районної
держадміністрації №423 від 10.04.2008 р. його
було звільнено від таких повноважень.
Та суд звертає увагу, що єдиним доказом
безперервного знаходження ОСОБА_2 з
березня 2002 р. по жовтень 2009 р. на
стаціонарному лікуванні в Київській
міській клінічній психоневрологічній
лікарні №1 є надана відповідачем
довідка №4/647 від 25.06.2007 р., при цьому
такий документ адресований
Печерському районному суду м. Києва,
який у липні 2007 р. розглядав позов
комунального підприємства
«Липкижитлосервіс» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги за адресою:
АДРЕСА_1 Суд погоджується із
представником позивачки в тій частині,
що безперервне перебування особи у
психіатричному закладі є неможливим,
оскільки є грубим порушенням Закону
України «Про психіатричну допомогу»,
що максимальний строк перебування у
такому закладі є шість місяців.
Поміщення та перебування ОСОБА_2 у
психіатричному закладі спростовується
й наданою позивачкою ощадною книжкою
на ім'я ОСОБА_2 у Печерському відділенні
№3715/015 відкритого акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" (вид вкладу - пенсійний),
зокрема, починаючи з 2006 р., ОСОБА_2
знімав кошти: тричі у березні, двічі у
червні, тричі в липні, двічі в серпні,
тричі у вересні, протягом 2009 р. він
знімав кошти: чотири рази у серпні,
чотири рази у вересні, тричі в жовтні,
тричі в листопаді, тобто у час, коли
нібито перебував у психіатричному
закладі. З тих же підстав суд не приймає
до уваги надану відповідачем путівку
№22 про направлення ОСОБА_2 до
Пуща-Водицького психоневрологічного
будинку-інтернату на державне
утримання, крім того, така дійсна до
22.01.2010 р., а наявні у путівці
повідомлення свідчать про те, що ОСОБА_2
не прибув до закладу та не був
зарахований на державне утримання.
Суду також надані документи, які
свідчать, що ОСОБА_2 був інвалідом П
групи загального захворювання, за
висновком МСЕК йому рекомендовано
надомну працю, він неодноразово
особисто звертався до голови
опікунської ради з проханням
призначити опікуном ОСОБА_1, про що
свідчить той же лист Печерської
районної в м. Києві держадміністрації
№105/02-2736/13 від 16.12.2013 р. на адресу
департаменту Київської міської ради.

Пунктами 20,21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» визначено, що справи про
спадкування за законом мають
вирішуватись на основі правил глави 86
ЦК. Спадкування за законом
здійснюється позачергово. У четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), судам необхідно враховувати
правила частини другої статті 3 СК про
те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк
повинен виповнитися на момент
відкриття спадщини і його необхідно
обчислювати з урахуванням часу
спільного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги
не входить особа, яка хоча і проживала
спільно зі спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою. Зазначене положення
поширюється щодо осіб - чоловіка або
жінки, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, але перебувають в
іншому зареєстрованому шлюбі; проте не
поширюється щодо інших осіб, які
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою, але проживати однією
сім'єю зі спадкодавцем на інших
засадах, ніж фактичні шлюбі відносин
(п.5.1 листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013
р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»).

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна
померлого ОСОБА_2 четвертої черги
(особою, яка проживала зі спадкодавцем
однією сім'єю у фактичних шлюбних
відносинах протягом семи років), ані
позивачка, ані померлий не були в цей
час в іншому зареєстрованому шлюбу, що
знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні свідоцтві про розірвання
шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 серії
НОМЕР_3 виданому 16.05.2012 р. повторно
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Васильківського районного
управління юстиції Київської області.

Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд
вправі розглядати справи про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу.

Суд, враховуючи викладене, враховуючи
позовні вимоги ОСОБА_1, знаходить її
позов в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю як чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2
з липня 2006 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3,
обґрунтованим, в судовому засіданні
доведеним, таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадщину за
законом мають особи, які проживають зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати за
нею право власності на спадкове майно,
суд знаходить такі вимоги позову
обґрунтованими, в судовому засіданні
доведеними.

На підставі ст.3 СК України, ст.ст.16,1264 ЦК
України, керуючись
ст.ст.3,4,10,11,60,88,169,209,212-215,256,259 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади
міста Києва в особі Київської міської
ради про встановлення факту проживання
сім'єю як чоловік та жінка та визнання
права власності на майно -
задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
липня 2006 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
69/100 частини АДРЕСА_1 грошові кошти, які
знаходяться на рахунку НОМЕР_1
відкритому на ім'я ОСОБА_2 у Печерському
відділенні №3715/015 відкритого
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України", в порядку
спадкування за законом після померлого
у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ