Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/775/14 Головуючий у 1
інстанції: Михайлова А.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 30
вересня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_4, який діє в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району м.
Запоріжжя, ОСОБА_7, про скасування
свідоцтва про нотаріальне посвідчення
права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_4, який діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_5, звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_3, треті
особи: приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району м.
Запоріжжя, ОСОБА_7, про скасування
свідоцтва про нотаріальне посвідчення
права власності на квартиру.

Зазначив, що з 23 грудня 2003 р. по 11 грудня
2008 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_7 Під час
шлюбу спільно придбали квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Квартира була оформлена на його ім'я, є
спільною сумісною власністю подружжя.
З серпня 2006 року в квартирі
зареєстрована та проживає їх малолітня
дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.12.2009 року Комунарським ВДВС
Запорізького МУЮ винесено постанову
про відкриття провадження на підставі
виконавчого листа №2-3535, виданого 15
грудня 2009 року Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя про стягнення з
нього на користь ОСОБА_3 285 973,37 грн. 27
січня 2010 року державним виконавцем
було винесено постанову про звернення
стягнення на його майно.

18 березня 2010 року було проведено
перевірку його майнового стану,
відповідно до якої складено акт опису й
арешту майна серії АА №2870471 від 18
березня 2010 року. Згідно даного акту
описано і накладено арешт на
вищеозначену квартиру. З 30 липня 2010
року по 15 жовтня 2010 року квартира
винесена на прилюдні торги. Проте торги
не відбулися за відсутністю покупців.

13 січня 2011 року на адресу Комунарського
ВДВС надійшла відповідь, у якій
Відповідач зазначає про свій намір
прийняти у власність дану квартиру в
рахунок погашення заборгованості. 19
січня 2011 року державним виконавцем
Носовою І.С. було винесено постанову ВП
16517691 про передачу майна стягувачу у
рахунок погашення заборгованості. На
виконання зазначеної постанови
складено акт державного виконавця про
передачу нереалізованого майна
боржника стягувачу.

21 січня 2011 приватним нотаріусом
відповідачу видано Свідоцтво,
відповідно до якого ОСОБА_3 належить на
праві власності квартира, розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

На час передачі квартири відповідачу
та на час подання позову за вказаною
адресою зареєстрована малолітня
дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
попередній дозвіл органу опіки та
піклування не отримувався.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року апеляційну скаргу
Прокурора Комунарського району м.
Запоріжжя задоволено; постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2011 року - скасовано; позовні вимоги
Прокурора Комунарського району м.
Запоріжжя - задоволено; визнано
незаконною та скасовано постанову
державного виконавця ВП 16517691 від 19
січня 2011 року.

Таким чином, на його думку, з
встановленням судом факту
незаконності процедури передачі
відповідачу квартири, виконаної в
рамках виконавчого провадження, та
після скасування судом постанови
державного виконавця ВП 16517691 від 19
січня 2011 року, свідоцтво про право
власності ОСОБА_3 на майно, що
складається з квартири загальною
площею 50,42 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, видане та посвідчене
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6 21
січня 2011 року, зареєстроване в реєстрі
за № 196, підлягає визнанню незаконним
та скасуванню.

На підставі ст.ст. 17, 18 Закону України
«Про охорону дитинства», ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», ст. 177 СК України,
ст. 405 ЦК України, просив визнати
незаконним та скасувати Свідоцтво про
право власності ОСОБА_3 на майно, що
складається з квартири, загальною
площею 50,42 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, видане та посвідчене
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6 21
січня 2011 року, зареєстроване в реєстрі
за № 196, скасувати державну реєстрацію
права власності ОСОБА_3 на зазначену
квартиру.

Заочним рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 30
вересня 2013 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано
свідоцтво про право власності ОСОБА_3
на майно, що складається з квартири,
загальною площею 50,42 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане
та посвідчене приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 21 січня 2011 року,
зареєстроване в реєстрі за № 196.
Скасовано державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 23 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що позивачем не було доведено належним
чином факт реєстрації неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в оспорюваній
квартирі, згода органу опіки та
піклування не є обов'язковою, оскільки
майно, на яке видавалось свідоцтво про
право власності, належало ОСОБА_4,
позовна вимога про визнання незаконним
та скасування свідоцтва про право
власності пред'явлена до неналежного
відповідача, просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

ОСОБА_3 отримав повістку,що
підтверджується його розпискою від 25
січня 2014 р.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. В
заяві про відкладення розгляду справи
ОСОБА_3 не зазначає причини своє неявки,
просив відкласти розгляд справи у
зв'язку з тим, що представник ОСОБА_9
приймає участь у розгляді справи у
Вільнянському районному суді. Із
довіреності від 17.05.2011 р. вбачається, що
ОСОБА_3, окрім ОСОБА_9, уповноважив на
представництво ще 8 осіб. В заяві ОСОБА_3
не обґрунтував необхідність прийняття
участі в засіданні саме ОСОБА_9 та не
зазначив неможливості забезпечити у
засідання явку іншого представника.

Доводи щодо незаконності рішення суду
ОСОБА_3 викладено в апеляційній скарзі,
клопотання про дослідження будь-яких
нових доказів не заявлялося.

За наведених обставин та у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка апелянта не є процесуальною
перешкодою для розгляду справи за його
відсутності за наявними у справі
матеріалами, тому колегія суддів
відхилила клопотання про відкладення
розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Порядок реалізації майна, на яке
звернуто стягнення, визначено ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст.
57 цього Закону, здійснюється шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно ч. 9 ст.62 цього Закону про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Ч.3 ст. 72 Закону України «Про нотаріат»
встановлено, що свідоцтва про
придбання жилого будинку (квартири) з
прилюдних торгів видаються на підставі
акта про продаж будинку (квартири) з
прилюдних торгів чи акта про те, що
будинок (квартира) залишено за
стягувачем у зв'язку з тим, що торги не
відбулися.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 у виконавчому провадженні по
виконанню рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 14
жовтня 2009 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 боргу має статус
стягувача. В порядку статті 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
ОСОБА_3 було запропоновано залишити за
собою нереалізоване майно.

19 січня 2011 року державним виконавцем
Комунарського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції винесена
постанова ВП №165117691, яка затверджена
начальником ВДВС, про передачу
квартири ОСОБА_3, і складено акт.

21 січня 2011 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу видано свідоцтво, яким
посвідчила право власності на вказане
нерухоме майно за ОСОБА_3

Судом встановлено і це підтверджено
поквартирною карткою, карточкою
реєстрації, довідкою КП «Основаніє»
№1/33 від 18.03.13, що в квартирі АДРЕСА_1 на
час передачі майна зареєстрований та
проживав малолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.87-89).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
України від 29 січня 2013 року визнано
незаконною та скасовано зазначену
постанову державного виконавця у
зв'язку з порушенням вимог ст.ст.17,18
Закону України «Про охорону дитинства»
при передачі нерухомого майна,
нереалізованого на прилюдних торгах (
а.с.11).

Оскільки ОСОБА_3 набув право власності
в порядку ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» і свідоцтво про
право власності було оформлено на
підставі постанови державного
виконавця, яке скасовано судовим
рішенням, суд обґрунтовано визнав
свідоцтво незаконним та скасував
державну реєстрацію права власності.

Зазначені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач
посилався на те, що з встановленням
судовим рішенням факту незаконної
передачі квартири відповідачу в
процедурі виконавчого провадження і
скасування постанови державного
виконавця, на підставі якого право
власності на квартиру перейшло від
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і саме з цих підстав
просив визнати незаконним свідоцтво
про право власності та скасувати
державну реєстрацію права власності.

Згідно з ч.3 ст. 72 Закону України «Про
нотаріат» та п. 247 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 за № 20/5, якщо публічні
торги (аукціон) оголошено такими, що не
відбулися, нотаріус видає відповідне
свідоцтво про придбання такого майна
стягувачеві на підставі складеного та
затвердженого в установленому порядку
акта із зазначенням того, що публічні
торги (аукціон) не відбулися.

Тобто у разі пред'явлення нотаріусу
постанови державного виконавця та акта
про передачу майна стягувачу він
зобов'язаний видати свідоцтво і за
даних обставин правовідносини не
регулюються п.п.40,73 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України.

Тому твердження суду про те, що дії
нотаріуса при видачі свідоцтва не
відповідають п.п.40,73 Інструкції є
безпідставними, виходять за межі
підстав позову, і до нотаріуса позовні
вимоги не заявлялися. Проте це не
впливає на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 30
вересня 2013 року змінити, виключивши з
мотивувальної частині рішення
висновок що «дії нотаріуса при видачі
оспореного свідоцтва суперечили п.п.40,73
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: