АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Сп. № 22-ц/796/1871/2014 року
Головуючий в 1 ін.: Ключник
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Мурга М.В..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 21 жовтня 2013 року за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Інститут транспорту нафти» до ОСОБА_3
про стягнення надлишково
перерахованої грошової суми внаслідок
рахункової помилки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ «Інститут
транспорту нафти» (далі «Інститут»)
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення надлишково
перерахованої грошової суми внаслідок
рахункової помилки в розмірі 21350 грн. В
ході розгляду справи позичав зменшив
розмір позовних вимог а.с.29-30) і просив
стягнути 16604,98 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 21жовтня 2013 рок позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
«Інституту» надлишково перераховані
внаслідок рахункової помилки грошові
кошти, а саме авансовий платіж по
заробітній платі за лютий 2013 року в
розмірі 16604,98 грн.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь «Інституту»
судові витрати по справі у вигляді
судового збору в розмірі 229,40 грн.

На рішення суду першої інстанції
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3
(договір від 29 серпня 2013 року а.с.47),
подав апеляційну скаргу, в який,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового - про відмову у позові.

В судовому засіданні ОСОБА_2, діючи в
інтересах ОСОБА_3, підтримав
апеляційну скаргу; представник
Інституту - Марченков О.І. - скаргу не
визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення -
скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як вбачається з довідки № 26/04 від 29
квітня 2013 року ОСОБА_3 з 23 травня 2011
року (наказ 111-К від 24 травня 2011 р.) по
теперішній час відповідач перебуває на
посаді в.о. начальника сектора служби
зовнішньоекономічної діяльності ПАТ
Інститут транспорту нафти. З 16 січня 2013
року по 04 червня 2013 року знаходиться у
відпустці з вагітності та пологів
(лікарняний лист № 258522, л/л№258697) (а.с. 5).

Згідно листка не працездатності серії
АВО № 258522, ОСОБА_3 з 16 січня 2013 року по 22
травня 2013 року знаходиться на
лікарняному (а.с.6).

Згідно розрахунку оплати лікарняного
листка, ОСОБА_3 нараховано до виплати
42705,18 грн. (а.с. 7).

Згідно витягу зі списку перерахувань в
банк № 3 заробітної плати, аванс за
лютий 50% перераховано ОСОБА_3 26 лютого
2013 року в сумі 21350,00 грн. (а.с. 8).

Згідно відомостей виплати лікарняних
ФСС, ОСОБА_3 нараховано лікарняних за
січень 2013 року 5422,88 грн., лютий 2013 року
9490,04 грн., березень 2013 року 10506,83 грн.,
квітень 10167,90 грн., травень 2013 року 7117,53
грн. (а.с. 9), що становить 42705,18 грн.

Згідно списку перерахувань в банк № 16
лікарняні за січень - ОСОБА_3
перераховано 26 лютого 2023 року в сумі
42705,18 грн. (а.с.10).

Згідно акту виявлення лічильної
помилки від 11 березня 2013 року, комісією
у складі головного бухгалтера ОСОБА_5
та бухгалтера 1-ої категорії ОСОБА_6,
було виявлено факт лічильної помилки,
внаслідок чого виникла заборгованість
ОСОБА_3 перед підприємством в сумі 21350,00
грн. (а.с.12).

Листом від 13 березня 2013 року ОСОБА_3
позивач пред*явив вимогу про
повернення безпідставно перерахованих
грошових коштів в сумі 21350,00 грн..
Вимога направлено на її адресу
рекомендованим листом, який повернувся
без вручення у зв*язку із закінченням
строку зберігання (а.с. 13,14).

Як вбачається з бухгалтерської
довідки № 01-40/406 від 29 квітня 2013 року,
складеної за фактом виявлення
лічильної помилки, здійснити подальше
відрахування помилково виплаченої
грошової суми з заробітної плати
відповідача за рахунок наступних
розрахункових періодів у
відповідності до ст. 127 КЗпП України не
виявилось можливим, так-як розрахунок
за лікарняним листком між ПАТ
«Інститут транспорту нафти» та ОСОБА_3
є остаточним в зв'язку з виходом
відповідача у відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох
річного віку без збереження заробітної
плати (а.с. 15).

Згідно довідки наданої суду
представником позивача, іменованої
генеральному директору ПАТ Інститут
транспорту нафти виданої АТ Банк
Фінанси та кредит № 9-072000/30 від 30 серпня
2013 року, зазначено, що зарахування
коштів на картковий рахунок ОСОБА_3
було здійснено зарахування 26 лютого 2013
року сума в розмірі 21350 грн.,
призначення платежу заробітна плата за
лютий 2013 року, 26.02.2013 року, сума 42705,18
грн., призначення платежу лікарняні за
січень 2013 року (а.с. 51).

Та обставина, що відповідачкою
отримано суму в розмірі 21350,00 грн. не
оспорюється і самим позивачем та його
представником, проте оспорюється, що
вона повинна бути стягнута з
відповідача на користь позивача,
оскільки така сума, як стверджує
позивач та його представник,
перерахована не внаслідок лічильної
помилки.

Роботодавець може звернутися із
зазначеними вимогами до суду
відповідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України
протягом одного року з дня виникнення
права на відрахування відповідних сум.

Відповідно ст. 127 КЗпП України
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.
Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених внаслідок лічильних
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не поверненого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ (розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
р. Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці вимоги
про повернення працівником авансу,
виданого в рахунок заробітної плати, і
сум, зайво виплачених внаслідок
лічильних помилок, а також погашення
невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження, переведення до
іншої місцевості чи на господарські
потреби, розглядаються судами в тому
разі, коли роботодавець не має
можливості провести відрахування із
заробітної плати у зв'язку з тим, що
працівник оспорює підстави і розмір
останнього, або минув місячний строк
для видання відповідного наказу
(розпорядження), або з інших причин. До
лічильних помилок належать
неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної

плати за один і той самий період тощо.
Не можуть вважатися ними не пов'язані з
обчисленнями помилки в застосуванні
закону та інших нормативно-правових
актів, у тому числі колективного
договору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1215 ЦК України,
не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до загальних правил оцінки
доказів, передбачених ст.212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об`єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Як вбачається з розрахунку оплати
лікарняного листка серії АВО 258697
ОСОБА_3 за період з 22 травня 2013 року по 04
червня 2013 року до оплати нараховано за
лікарняним по вагітності та пологам
4745,02 грн. (а.с.31).

Як вбачається з розрахунку за липень 2013
року, ОСОБА_3 не було проведено виплату
по листку непрацездатності АВО 258697 за
період з 22 травня 2013 року по 04 червня 2013
року, згідно якого було нараховано суму
до оплати в розмірі 4745,02 грн. (а.с. 32), а як
стверджував представник позивача дана
сума була зарахована в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_3 перед
«Інститутом», залишилась сума
заборгованості в сумі 16604,98 грн. (а.с. 32).

Факт не отримання суми коштів по листку
непрацездатності АВО 258697 за період з 22
травня 2013 року по 04 червня 2013 року,
представником відповідача не
оспорюється.

Доводи апеляційної скарги стосовного
того, що акт про виявлення лічильної
помилки неправомірно взято судом до
уваги, оскільки він складено
заінтересованою особою, працівником
Інституту, не приймаються до уваги.

Суд першої інстанції , оцінивши акт
виявлення лічильної помилки від 11
березня 2013 року та довідку № 9-072000/30 від
30 серпня 2013 року, дійшов висновку, що
даним актом підтверджується факт
лічильної помилки, а даною довідкою
факт отримання безпідставно набутих
коштів в сумі 21350,00 грн. Тому дані докази
в повній мірі є належними та
допустимими.

В таким висновком суду першої
інстанції колегія судді погоджується.

Клопотань про призначення судової
бухгалтерсько-економічної експертизи
для визначення чи мала місце лічильна
помилка, перед судом не заявлялось, суд
з власної ініціативи в силу ст. 143 ЦПК
України не може призначити експертизу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 21 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: