АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: Усика Г.І.

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 28 листопада 2013 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання дій неправомірними,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся з
скаргою на дії державних виконавців
відділу ДВС Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві, в якій
просив визнати неправомірними дії
державних виконавців відділу ДВС
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Святецького Д.В.,
Дорогань С.Г., Василюшко В.В., та
стягнути з відповідача збитки у
розмірі 1 098,00 грн., а також на
відшкодування моральної шкоди 2 000,00
грн.

Зазначав, що 26.08.2013 р. його автомобіль
був затриманий на посту ДАІ, як такий що
перебуває в розшуку та відправлений на
штрафмайданчик на підставі постанови
про відкриття виконавчого провадження.
За послуги евакуатора по доставці
автомобіля на штрафмайданчик та
перебування його там на зберіганні він
змушений був сплатити 1 098,00 грн., що є
його збитками.

Посилаючись на те, що державний
виконавець в порушення ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження» не
направив йому копії постанови про
відкриття провадження щодо стягнення з
нього штрафу за порушення ПДР у розмірі
225,00 грн., який був на нього накладений
28.11.2012 р. та сплачений ним добровільно
12.12.2012 р., та на порушення державним
виконавцем вимог ст.ст. 40, 52 Закону
України «Про виконавче провадження»,
які регламентують порядок оголошення
розшуку майна та порядок і черговість
стягнення коштів з боржника, а також на
те, що внаслідок таких неправомірних
дій державних виконавців йому були
заподіяна матеріальна та моральна
шкода, просив його вимоги задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 28.11.2013 р. в задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_1 просить скасувати
зазначену ухвалу та постановити нову
ухвалу про задоволення скарги,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Справа № 761/17210/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/1767/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Петренко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. Зазначав,
що суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що державний виконавець в
порушення вимог ч.3 ст.11, ст.31 та ст.40
Закону України «Про виконавче
провадження» не довів до його відома
зміст постанов: про відкриття
виконавчого провадження, про розшук
майна боржника, чим було порушено
право боржника на своєчасне оскарження
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Крім того вказував на те, що
суд залишив поза увагою його доводи про
порушення судом ст.52 цього Закону щодо
черговості звернення стягнень з
боржника, зокрема про те, що в першу
чергу стягнення звертається на кошти у
боржника, в тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках.

В судовому засіданні ОСОБА_1
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній підстав.

Представник відділу ДВС
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві в судове засідання не
з'явився, направив до суду заперечення,
в яких просив відмовити в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 28.11.2012 р. відділом ДАІ
Святошинського району м. Києва
винесена постанова №197345 про стягнення
з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 255,00 грн.

18.01.2013 р. до відділу ДВС Святошинського
районного управління юстиції на
виконання надійшла зазначена
постанова.

20.01.2013 р. державним виконавцем відкрито
виконавче провадження №36068971 про
стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 255,00
грн.

17.05.2013 р. державним виконавцем
направлено боржнику вимогу про
необхідність сплатити штраф та надати
копію квитанції про його сплату.

11.06.2013 р. з метою виявлення належного на
праві власності майна боржника, місця
роботи державним виконавцем
направлені запити до ДАІ, ГУ Пенсійного
фонду України у м. Києві.

Відповідно довідки ДАІ м. Києва за
боржником зареєстровано автомобіль
марки Ford Sierra, д.н.з. НОМЕР_1

17.07.2013 р. державним виконавцем винесена
постанова про розшук майна боржника.

27.08.2013 р. державним виконавцем винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку зі сплатою 12.12.2012
р. ОСОБА_1 штрафу в добровільному
порядку.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що дії державного виконавця щодо
виконання рішення суду були вчинені з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.

Стаття 25 Закону України «Про виконавче
провадження» зобов'язує державного
виконавця прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження, в
якій вказує на необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів (у разі примусового виселення
боржника у строк до п'ятнадцяти днів) з
моменту винесення постанови, та
роз'яснює, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове його виконання із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією проведення виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

За змістом ст.31 цього Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження, які
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст.47 цього Закону, що
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Як убачається з матеріалів справи
копію зазначеної постанови, та вимогу
про сплату штрафу та суми судового
збору державний виконавець направляв
ОСОБА_1 за наявним у нього місцем
проживання боржника: АДРЕСА_1.

Твердження ОСОБА_1 про те, що державний
виконавець не мав права виносить
постанову про розшук транспортного
засобу не грунтується на положеннях ст.
40 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч.1 ст.52 цього Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Частиною 2 цієї норми Закону
передбачено, що стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності.

Вчинення такої дії як оголошення
транспортного засобу в розшук є одним
із способів вживання заходів
примусового виконання рішень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», а не
зверненням стягнення на майно
боржника, як це помилково ототожнює
апелянт.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів щодо
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно та в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи наведене, державним
виконавцем правомірно, відповідно до
вимог діючого законодавства були
винесені постанови: про відкриття
провадження від 20.01.2013 р., про розшук
майна боржника від 17.07.2013 р., а тому суд
дійшов правильного висновку про те, що
державний виконавець здійснив
виконавчі дії з дотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

Зважаючи на викладене, ухвала
Святошинського районного суду м. Києва
від 28.11.2013 р. є законною та
обґрунтованою, а доводи апеляційної
скарги безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а ухвалу Святошинського
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: