У х в а л а

03 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

Касьяна О.П., Писаної
Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
визнання права власності та поділ
спільного майна,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності та поділ спільного майна.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 11 березня 2013 року позов
задоволено частково. Встановлено факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1994
року по листопад 2002 року. У задоволенні
іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 04 липня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано у частині задоволення позову
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1994 року по листопад
2002 року, ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову в цій
частині. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення у цій справі за його
касаційною скаргою на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 11 березня 2013 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 4 липня 2013 року.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч. ч. 1, 2
ст. 17 Закону України «Про власність»,
ст. 357, 372, ч. 6 ст. 235 ЦК України, ч. 2 ст. 64, ч.
ч. 3, 4 ст. 156 ЖК України, ст. 112, ч. 5 ст. 283 ЦК
України (редакція 1963 року), ч. ч. 2, 4 СК
України, ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяця з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 355
цього Кодексу, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

До заяви про перегляд судового рішення
заявником подано клопотання про
поновлення строку на звернення із
заявою, вказуючи на поважність
пропуску встановленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Причини пропуску строку, зазначені
заявником, з урахуванням доданих до
заяв матеріалів можна визнати
поважними.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, постанова Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року не може
бути підставою неоднаковості
застосування норм матеріального права,
оскільки винесена не в результаті
перегляду справи в касаційному
порядку.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справи в яких
постановлено ухвалу від 25 липня 2013 року
є різними, то наведені заявником доводи
не містять ознак неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 жовтня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності та поділ спільного майна, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

О.В. Ступак

П.О. Писана