РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року

Справа №-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року
м.Рівне

Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді
- Кучиної Н.Г.

при секретарі
- Цимбалюк А.І.

з участю представника позивача
- ОСОБА_1

позивача
- ОСОБА_2

представника відповідача
- Павлюк І.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» про стягнення
заборгованості по заробітній платі

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» про стягнення
заборгованості по заробітній платі, в
обґрунтування позову посилається на
те, що 27.07.2010 року позивач звільнився з
ВАТ «РЗТА» з посади менеджера з
технічно-комерційних питань 1
категорії за ст. 38 КЗпП України. Згідно
з наказом по ВАТ «РЗТА» від 27.07.2010 року
№ 5 про припинення трудового договору
останньому належить до виплати
компенсація за 44 дні невикористаної
відпустки.

В порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України
ОСОБА_2 письмово не повідомлений
роботодавцем про нараховані суми,
належні позивачу при звільненні та в
день звільнення не проведено виплати
належних при звільненні розрахункових
сум.

Просить суд стягнути з ВАТ
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» компенсацію за
невикористані 44 дні відпустки при
звільненні 27.07.2010 року у розмірі 4165, 04
грн.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
збільшили, про що подали до суду
письмову заяву ( а.с.63 ) і остаточно
просять суд стягнути з ВАТ
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» заборгованість по
заробітній платі в розмірі 8873 грн. 97
коп., яка складається з 4165 грн. 04 коп.
компенсація за невикористанні 44 дні
відпустки при звільнені 27.07.2010 р., та 4708
грн. 93 коп. нарахованої, але не
виплаченої при звільненні 27.07.2010 р.
заробітної плати.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
рахує їх необґрунтованими, подала
письмові заперечення на позовну заяву,
в якій зазначила на необґрунтованість
позовних вимог, вказала на повний
розрахунок із відповідачем та на той
факт, що сума зазначена відповідачем та
його представником не має жодного
документального підтвердження.
Просить суд у задоволенні позову
відмовити.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, письмові
заперечення, заслухавши їх пояснення,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 27.07.2010 року
позивач звільнився з ВАТ «РЗТА» з
посади менеджера з
технічно-комерційних питань 1
категорії за ст. 38 КЗпП України,
відповідно до наказу № 5 від 27.07 2010 р. по
ВАТ «РЗТА». В наказі головним
бухгалтером ОСОБА_6 вказана
заборгованість по заробітній платі
ОСОБА_2 станом на 01.07.2010 р. в розмірі 11513
грн. 31 коп., крім того, вказано
компенсацію за невикористані дні
відпустки в кількості 44 дні, оплата за
які, як розрахункові не була виплачена
ВАТ РЗТА при звільненні відповідно до
вимог, встановлених ст. 116 КЗпП України.
( а.с. 3)

Згідно з нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

За ст. 47 КЗпП України роботодавець
зобов'язаний виплатити працівникові
при звільненні всі суми, що належать
йому від підприємства, зазначені в ст.
116 Кодексу, а саме - в день звільнення
або не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Непроведення з
вини власника або уповноваженого ним
органу розрахунку з працівником у
зазначені строки є підставою для
звернення працівника до суду з вимогою
про стягнення компенсації за
невикористані дні відпустки.

Невиплата власником або уповноваженим
органом належних працівникові сум і
вимога звільненого працівника щодо їх
виплати є трудовим спором між цими
учасниками трудових правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 83 КЗпП
України та ч.2 ст. 24 Закону України «
Про відпустки» передбачено, що у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.
12.1999 року « Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці» розглядаючи спори про виплату
грошової компенсації за
невикористану відпустку, необхідно
виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП
вона може бути стягнена на вимогу
працівника за всі дні невикористаної
ним основної й додаткової щорічної
відпустки та

додаткової відпустки для працівників,
які мають дітей, тільки в разі
звільнення його з роботи.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладену норму закону, в
судовому засіданні, представники
відповідача визнали факт
заборгованості ВАТ РЗТА по заробітній
платі перед ОСОБА_2 в розмірі 16776 грн. 75
коп., встановлену в акті звірки
заборгованості по заробітній платі ВАТ
«РЗТА» та підрозділом ПВР відділу ДВС
ГУЮ в Рівненській області станом на
23.09.2010 р.( а.с. 35), а тому вказана
обставина не підлягає доказуванню.

З досліджених в судовому засіданні
оригіналів відомостей нарахування
заробітної плати працівникам та у
відомості за липень 2010 р. вказана
заборгованість ВАТ РЗТА по заробітній
платі перед ОСОБА_2 становить 16776 грн. 75
коп., в тому числі компенсація за
невикористані 44 дні відпустки в сумі 4176
грн. 92 коп., що підтвердила в судовому
засіданні 06.12.2013 р. свідок ОСОБА_6 ( а.с.
30-34).

В судовому засіданні свідок, колишній
головний бухгалтер ВАТ «РЗТА» ОСОБА_6,
підтвердила заборгованість ВАТ «РЗТА»
перед ОСОБА_2 по заробітній платі в
сумі 16776 грн. 75 коп., вказану у
відомостях про нарахування заробітної
плати працівникам ВАТ «РЗТА» за липень
2010 р., серпень 2010 р., які вона власноруч
складала.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача про відсутність
заборгованості із заробітної плати,
оскільки відповідно до рішення
Рівненського міського суду від 17.12.2010 р.
по справі № 2-13997/10 на користь ОСОБА_2
вже стягнуто заборгованість по
невиплаченій заробітній платі з
березня 2009 р. по липень 2010 р. включно в
розмірі 7902 грн.78 коп., винесеному на
підставі довідки від 22.10.2010р. № 418 А, з
огляду на наступне.

Стягнута за даним рішенням сума є
частиною заборгованості ВАТ «РЗТА» по
заробітній платі перед ОСОБА_2,
оскільки як зазначено в ухвалі
Апеляційного суду Рівненської
області по зазначеній вище справі
від 11 лютого 2011 року « суд вірно
виходив з доведеності розміру
заборгованості по заробітній платі
перед ОСОБА_2 на суму 7902 грн. Письмові
докази про зміну предмету або
підстав позову чи збільшення розміру
позовних вимог, оформлені у
відповідності до ст.31 ЦПК України, в
матеріалах справи відсутні»( а.с. 144-145)

За таких підстав, оскільки в
судовому засіданні представниками
відповідача ВАТ « РЗТА» визнано ту
обставину, що заборгованість по
невиплаченій заробітній платі за
період з березня 2009 року по липень
2010 року становила 16776 грн. 75 коп., з
яких 7902 грн. 78 коп. стягнуто на
підставі рішення Рівненського
міського суду від 17 грудня 2010 року,
то заборгованість на час розгляду
справи становить 8873, 97 коп, в тому
числі 4165 грн. 04 коп- компенсація за
невикористані 44 дні відпустки при
звільнення та 4708, 93 грн. нарахованої,
але невиплаченої заробітної плати.

Безпідставними суд визнає і
твердження відповідача про те, що
стягнення з ВАТ «РЗТА» заборгованості
по заробітній платі на користь ОСОБА_2 в
сумі 11954 грн. 76 коп. за посвідченнями КТС
від 10.11.2008р. №88 та від 27.04.2009р. №151
повинно бути включено у загальну суму
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 16776 грн. 75 коп., оскільки дані
твердження спростовуються фактом
відсутності бухгалтерської
документації, яка б підтверджувала
наявність суми заборгованості по
заробітній платі перед позивачем у
сумі 11954 грн. 76 коп., зазначеному у листі
керуючого санацією ВАТ «РЗТА» Гонтар
Н.Б від 18.02.2013р. №043/02 у відповідь на
заяву ОСОБА_2 від 14.01.2013р. про надання
йому довідки про кредиторську
заборгованість ВАТ «РЗТА», перед ним по
заробітній платі на суму 11954 грн. 76 коп.
у зв'язку із невиконанням ВАТ РЗТА
судового рішення від 26.06.2012 р.
відповідно до ч. 4 ст. 51 ЗУ «Про
виконавче провадження». ( а.с. 99)

Згідно з роз'ясненнями Територіальної
державної інспекції праці у
Рівненській області, наданими у листі
від 23.12.2010р. № 17-07/2138, відсутність
підтверджуючих документів не є
підставою в односторонньому порядку
відмовлятись роботодавцю від
виконання своїх обов'язків при умові,
що в наявності є інші документи, які
зобов'язують роботодавця виплатити
належні суми заробітку, зокрема,
постанови комісії по трудовим спорам
товариства, які знаходяться на
виконанні у відділі ДВС.( а.с.100)

Зазначений факт відсутності
бухгалтерських документів на
кредиторську заборгованість у сумі 11954
грн. 76 коп., був досліджений в судовому
засіданні та Рівненським міським
судом винесено рішення від 06.06.2013 р. про
стягнення з ВАТ «РЗТА» на користь
ОСОБА_2 заборгованості по заробітній
платі в сумі 11954 грн. 76 коп. при
відсутності бухгалтерської
документації, яка б підтверджувала
наявність суми заборгованості по
заробітній платі перед позивачем
ОСОБА_2 ( а.с.101).

Суд приймає до уваги і той факт, що
вказана заборгованість в сумі 11954
грн. 76 коп і сума заборгованості по
заробітній платі в розмірі 16776 грн.
75 коп обліковуються окремо в акті
звірки між ВАТ РЗТА та ДВС ( а.с. 35) .

Враховуючи визнання відповідачем в
судовому засідання заборгованості по
заробітній платі, перед ОСОБА_2 в
розмірі 16776 грн. 75 коп. , а також
зазначення в Акті звірки від 23.09.2010 р.,
оригіналах відомостей нарахування
заробітної плати працівникам ВАТ
«РЗТА» за липень 2010 р., серпень 2010 р.
вказаної заборгованості, приймаючи
до уваги стягнення з ВАТ «РЗТА» на
користь ОСОБА_2 згідно з рішенням
Рівненського міського суду від 17.12.2010 р.
по справі № 2-13997/10 частково
заборгованості по заробітній платі в
сумі 7902 грн. 78 коп., суд приходить до
висновку про обґрунтованість та
доведеність позовних вимог та
стягнення з ВАТ « РЗТА»
заборгованості по заробітній платі
в розмірі 8873 грн. 97 коп., в тому числі
4165, 04 грн. - компенсація за
невикористані 44 дня відпустки при
звільнення 27.07.2010 року та 4708, 93 грн. -
нарахованої, але невиплаченої при
звільнення 27.07.2010 року заробітної
плати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Рівненський завод тракторних
агрегатів» про стягнення
заборгованості по заробітній платі
задоволити повністю.

Стягнути з ВАТ « Рівненський
завод тракторний агрегатів »
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 8873 грн. 97 коп.( вісім тисяч
вісімсот сімдесят три грн.. 97 коп) в
тому числі 4165, 04 грн ( чотири тисячі
сто шістдесят п»ять грн.. 04 коп) -
компенсація за невикористані 44 дні
відпустки при звільнення 27.07.2010 року
та 4708, 93 грн - нарахованої, але
невиплаченої при звільнення 27.07.2010
року заробітної плати

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського
суду Н.Г. Кучина