У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштан Б.П., Мацунич М.В.

при секретарі - Саварина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Іршавського районного суду від 23
жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням вищевказаний
позов частково задоволено: стягнуто з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі по 700 грн. щомісячно
на кожну дитину з дня звернення до суду
12.09.2013 року до досягнення їх повноліття.

Відповідач оскаржив це рішення в
апеляційному порядку, порушив питання
про його зміну шляхом зменшення розмір
аліментів до 600 гривень щомісячно на
кожну дитину.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Апелянт в судовому засіданні скаргу з
наведених підстав підтримав.

Позивачка вважала, що підстав для
задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
встановленого законодавством
мінімального розміру аліментів для
дитини віком до 6 років, врахування
стану здоров'я дітей, а також з того, що
відповідач є працездатним.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом не з'ясовано всі
обставини, з'ясування та врахування
яких, відповідно до ст.182 СК України, є
обов'язковими при визначенні розміру
аліментів. Також посилається на те, що
згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року
встановлено, що батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Однак, дані доводи не можуть бути
прийняті до уваги на підставі
наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 20
серпня 2013 року між сторонами було
розірвано шлюб, від якого мають двох
дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які згідно довідки
виконкому Ільницької сільської ради
Іршавського району № 2622 від 09.09.2013 року
знаходяться на повному матеріальному
утриманні матері /а.с. 9/. Відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає, має нерегулярний,
мінливий дохід, офіційно не працює, що
стверджується довідкою Загатянської
сільської ради № 997 від 01.10.2013 року та
довідкою № 1585 від 02.10.2013 року
Іршавського районного центру
зайнятості населення.

Згідно з ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач є здоровою,
працездатною особою, враховано розмір
мінімального прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку, їх стан
здоров'я та матеріальне становище
матері, а тому при вирішенні даної
справи ним враховано всі положення
статті 182 СК України.

На підставі наведеного доводи
апеляційної скарги до уваги не
приймаються, інших доводів скарга не
містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду
від 23 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня проголошення
шляхом подачі скарги безпосередньо до
цього суду.

Головуючий:

Судді :