У Х В А Л а

3 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко
С.О.,

Олійник А.С., Парінової
І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила визнати спільною сумісною
власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та
гаражне місце у будинку АДРЕСА_1,
поділити спільне майно подружжя,
визнавши за нею право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину
гаражного місця у будинку
АДРЕСА_1; Ѕ частину автомобіля марки
Мерседес-Бенц 320 Е, чорного кольору, 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; право власності на Ѕ частину
автомобілю марки «Лексус» GX-470,
державний номерний знак НОМЕР_2 та
стягнути з відповідача на її користь
витрати щодо сплати судового збору.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що
вказане майно придбане подружжям під
час шлюбу за сумісні кошти і вона має
право на його рівну частину. Просила
позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 березня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
квартиру АДРЕСА_1 та гаражне місце у
будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя. Поділено майно, яке
є спільною сумісною власністю
подружжя, таким чином. Виділено ОСОБА_3
у приватну власність Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1; Ѕ частини гаражного
місця у будинку АДРЕСА_1; Ѕ частини
автомобілю марки Мерседес-Бенц 320 Е,
чорного кольору, 2004 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1; Ѕ
частини автомобілю марки Лексус GX-470,
державний номерний знак НОМЕР_2.

Виділено ОСОБА_4 у приватну власність Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1;
Ѕ частини гаражного місця у будинку
АДРЕСА_1; Ѕ частини автомобілю марки
Мерседес-Бенц 320 Е, чорного кольору, 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; Ѕ частини
автомобілю марки Лексус GX-470, державний
номерний знак НОМЕР_2.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17 червня 2013 року
рішення районного суду у частині
поділу майна та виділення ОСОБА_3 у
приватну власність Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1; Ѕ
частини гаражного місця у будинку
АДРЕСА_1; Ѕ частини автомобілю марки
Мерседес-Бенц 320 Е, чорного кольору, 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; Ѕ частини автомобілю марки
Лексус GX-470, державний номерний знак
НОМЕР_2 та виділення ОСОБА_4 у приватну
власність Ѕ частини квартири АДРЕСА_1;
Ѕ частини гаражного місця у будинку
АДРЕСА_1; Ѕ частини автомобілю марки
Мерседес-Бенц 320 Е, чорного кольору, 2004
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; Ѕ частини автомобілю марки
Лексус GX-470, державний номерний знак
НОМЕР_2 скасовано. Ухвалено у цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання
квартири АДРЕСА_1 та
гаражного місця у будинку АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя;
поділу майна та виділення ОСОБА_3 у
приватну власність Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1; Ѕ частини
гаражного місця у будинку АДРЕСА_1; Ѕ
частини автомобілю марки Мерседес-Бенц
320 Е, чорного кольору, 2004 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1;
Ѕ частини автомобілю марки Лексус
GX-470, державний номерний знак НОМЕР_2 та
виділення ОСОБА_4 у приватну власність
Ѕ частини квартири АДРЕСА_1; Ѕ частини
гаражного місця у будинку АДРЕСА_1; Ѕ
частини автомобілю марки Мерседес-Бенц
320 Е, чорного кольору, 2004 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1; Ѕ
частини автомобілю марки Лексус GX-470,
державний номерний знак НОМЕР_2 -
відмовлено. У решті рішення залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 16 жовтня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення апеляційного суду
Одеської області від 17 червня 2013 року
залишено без змін.

15 листопада 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернулася ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами положень ст. 57 СК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на підставу перегляду заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 16 лютого 2011 року, 12 червня 2013 року, 23
жовтня 2013 року, ухвалу Верховного Суду
України від 25 червня 2008 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

В ухвалі від 16 жовтня 2013 року Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ виходив
із встановлених обставин фактичного
припинення сторонами шлюбних відносин
та придбання спірного майна
відповідачем за час окремого
проживання за власні кошти, що
встановлено судами нижчої інстанції. В
ухвалі Верховного Суду України від 25
червня 2008 року, постановленої у
подібних правовідносинах, Верховний
Суд виходив із встановлених судом
нижчої інстанції обставин про те, що
спірне майно сторонами було придбано у
зареєстрованому шлюбі без припинення
шлюбних відносин. Тобто, у наведених
справах встановлені різні фактичні
обставини.

23 жовтня 2013 року Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ переглядав позов,
предметом поділу у якому було майно,
набуте до укладення шлюбу між
сторонами спору. Обставини, які
підлягають встановленню на підставі ч.
6 ст. 57 СК України, не досліджувалися.

Посилання заявника на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 16 лютого 2011 року та від
12 червня 2013 року також не обґрунтовує
підстави неоднакового застосування
судом касаційної інстанції положень
ст. 57 СК України, оскільки наданими для
порівняння ухвалами скасовано рішення
судів нижчих інстанцій із передачею
справи на новий розгляд, що не означає
остаточного вирішення спору у справах
й застосування норм матеріального
права для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник

І.К. Парінова