Номер провадження № 22-ц/785/990/14
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Криворучці Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 05 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа - приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання договору ренти дійсним,-

встановила:

Позивачка звернулася з позовом до
відповідачки про визнання договору
ренти від 24 липня 2013 року дійсним. (а. с.
2)

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 05 листопада 2013 року заяву
ОСОБА_3 про забезпечення позову -
задоволено. Заборонено приватному
нотаріусу Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 проводити
певні дії, щодо спадкового майна
ОСОБА_5, а саме: видавати ОСОБА_2
свідоцтво на спадщину, яка залишилась
після смерті ОСОБА_5; заборонено КП
«ОМБТІ та РОН» проводити будь-які дії,
щодо спадкового майна ОСОБА_5

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вказану ухвалу, посилаючись
на її необґрунтованість, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
процесуального права. (а. с. 22-23)

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову є
цивільно-процесуальним заходом, що
вживається судом та направлений на
охорону-матеріально правових
інтересів позивача, що гарантує за його
позовом реальне виконання судового
рішення.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст.152 ЦПК України,
способами забезпечення позову, зокрема
заборона вчиняти певні дії (п.2 ч.1).

Керуючись нормами
процесуального законодавства та
враховуючи роз'яснення Верховного Суду
України які наведенні у Постанові
Пленуму «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» за №9 від 22 грудня
2006 року, суди при вирішенні питання про
забезпечення позову мають здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
позивача щодо необхідності вжиття
заходів забезпечення позову з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення суду в разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
та просила ухвалити рішення, яким
визнати договір ренти від 24 липня 2013
року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
дійсним.

Вживаючи заходи забезпечення
позову, які визначені ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 05 листопада 2013 року, суд вийшов за
межі заявлених позовних вимог,
оскільки вимога про визнання договору
ренти, укладеного сторонами по справі в
простій письмовій формі, дійсним не
кореспондується із забороною
нотаріусу видавати свідоцтво про право
на спадщину.

Заходи забезпечення позову, які
застосовані судом першої інстанції,
суперечать сенсу забезпечення і меті
його застосування. Мета застосування
заходів забезпечення позову полягає в
захисті інтересів учасника процесу, а
не в позбавленні (порушенні) прав інших
осіб.

Таким чином, постановляючи
ухвалу про вжиття заходів
забезпечення позову, суд першої
інстанції обрав заходи забезпечення,
якій не перебувають у необхідному
(обов'язковому) правовому зв'язку із
позовними вимогами та предметом
позову.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд першої
інстанції зазначене не врахував,
належним чином не з'ясував правову
сутність виниклих між сторонами
правовідносин та межі забезпечення, не
прийняв до уваги інтереси осіб, права
яких можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням заходів визначених
ухвалою суду.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що ухвала Приморського
районного суду м. Одеси від 05 листопада
2013 року не може вважатись законною та
обґрунтованою, у зв'язку з чим вона
підлягає скасуванню з постановленням
нової по суті цього питання.

Судова колегія не вбачає правових
підстав для забезпечення позову ОСОБА_3
шляхом заборони приватному нотаріусу
ОСОБА_4 видавати свідоцтво про право на
спадщину на ім'я ОСОБА_2, у зв'язку з чим
у задоволенні заяви про вжиття заходів
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312,
314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 05 листопада 2013 року -
скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову ОСОБА_3 про
визнання договору ренти дійсним -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сидоренко І.П.

Сєвєрова Є.С.