Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22-ц/797/326/2014р.
інстанції Гапонов Д.Ю.
Доповідач в апеляційній
інстанції Саліхов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого - Саліхова В.В.,

суддів - Володіної Л.В.,
Лівінського С.В.,

за участю секретаря - Івченка М.О.,

представника позивача -
Бадрєтдінової Ю.В.,

представників відповідача - ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» - Дмитренко
Наталії Гарифівни на рішення
Балаклавського районного суду міста
Севастополя від 05 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, в інтересах якого діють
законні представники - ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_11, в інтересах якої діють законні
представники - ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа - Відділ громадянства, імміграції
і реєстрації фізичних осіб
Балаклавського РВ УМВС України в місті
Севастополі, про виселення та зняття з
реєстраційного обліку без надання
іншого жилого приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулося до
місцевого суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, в
інтересах якого діють законні
представники - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, в
інтересах якої діють законні
представники - ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якому
просило виселити ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, які зареєстровані і проживають
у квартирі АДРЕСА_1 зі знаттям їх з
реєстраційного обліку у Відділі
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Балаклавського РВ УМВС
України в місті Севастополі, без
надання іншого жилого приміщення,
вирішити питання про судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що
внаслідок невиконання ОСОБА_8
зобов'язань за кредитним договором від
25.05.2007 року, укладеного між ним та
позивачем, останній звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_8 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
нерухоме майно - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 яка була передана ним в іпотеку
згідно іпотечного договору від 25.05.2007
року. Рішенням Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 10.10.2011
року вимоги Банку про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу останнього на прилюдних торгах
у межах процедури виконавчого
провадження для погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 446/07-И від 25.05.2007 року задоволені. Під
час проведення підготовки до
проведення прилюдних торгів в рамках
виконавчого провадження стало відомо,
що у вищевказаній квартирі
зареєстровані відповідачі ОСОБА_9 -
дружина ОСОБА_8, та їх діти ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, які на момент передачі
квартири в іпотеку не були в ній
зареєстровані. На виконання вимог
чинного законодавства позивачем були
направлені вимоги до відповідачів на
адресу їх реєстрації про їх виселення
та зняття з реєстраційного обліку,
однак останні на теперішній час
залишені без задоволення.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 05.12.2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить останнє скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.
Апелянт вважає, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини,
які мали значення для справи, невірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, висновки
останнього не відповідають обставинам
справи, у зв'язку з чим постановлене
рішення є незаконним та підлягає
скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог даного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем ОСОБА_9, яка є
також законним представником ОСОБА_10
та ОСОБА_11, не отримано письмової
вимоги позивача про звільнення
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 у
зв'язку з чим підстав для виселення
останніх з вказаної квартири не
вбачається, а відмовляючи у
задоволенні позовних вимог про зняття
відповідачів з реєстраційного обліку,
місцевий суд послався на те, що вони є
похідними від вимог щодо виселення, у
яких ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
відмовлено.

З такими висновками місцевого суду
погоджується і колегія суддів з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
заочним рішенням Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 10.10.2011
року по цивільній справі за позовом ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_8 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
позов задоволено, ухвалено в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 446/07-И від 25.05.2007 року в
розмірі 527865 грн. 77 коп. звернути
стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 що
належить ОСОБА_8 на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу,посвідченого ОСОБА_12,
приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу 25.05.2007 року за
реєстровим № 2949, шляхом його продажу.

На підставі вказаного заочного рішення
позивачу було видано виконавчий лист,
за яким 06.11.2012 року ВДВС Балаклавського
РУЮ у м. Севастополі відкрито виконавче
провадження.

Згідно довідки Комунального
підприємства «Ремонтно-експлуатаційне
підприємство №12» Севастопольської
міської Ради від 27.03.2013 року № 526 у
вищевказаній квартирі зареєстровані
відповідач ОСОБА_9, яка є також законним
представником ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
відповідач ОСОБА_8, який є власником
іпотечного майна, в останній не
зареєстрований.

Банком як іпотекодержателем квартири
АДРЕСА_1, на адресу відповідача ОСОБА_9,
яка також є законним представником
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за вих. №712/2 від 12.04.2013 року
направлена вимога про добровільне
звільнення спірної квартири (а.с.25, 26).

Направлена на адресу ОСОБА_9 вимога
була повернута відправнику по
закінченню терміну зберігання на
пошті, про що свідчать копія листа з
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.27).

Крім того, при розгляді даної справи в
апеляційному порядку, суду було
представлено копію рішення
Апеляційного суду м. Севастополя від
30.01.2014 року, яким заочне рішення
Балаклавського районного суду м.
Севастополя від 10.10.2011 року змінено у
частині способу реалізації іпотечного
майна, тобто останнє набрало законної
сили лише 30.01.2014 року.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.
Частини 2 і 3 зазначеної статті
встановлюють певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.
ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Суд першої інстанції, керуючись
вищевказаними нормами права, дійшов до
правильного висновку, що позивачем не
надано доказів отримання відповідачем
ОСОБА_9 вимоги банку про добровільне
звільнення квартири АДРЕСА_1, а факт
повернення такої вимоги поштою по
закінченню терміну зберігання не може
служити доказом отримання такого
повідомлення у розумінні ч. 1 ст. 40
Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів вважає, що місцевий суд
надав вказаному факту належну правову
оцінку, яка узгоджується з наведеними
вище положеннями закону та
підтверджується матеріалами справи.

Факт отримання такого повідомлення, на
думку судової колегії, є однією із
необхідних вимог для пред'явлення
позову в даному випадку, оскільки є
підтвердженням порушення
відповідачами прав позивача на
іпотечне майно шляхом невиконання
вимог про звільнення житлового
приміщення, а тому доводи апеляційної
скарги в цій частині також не
заслуговують на увагу колегії суддів.

Доказів про належне повідомлення
відповідача ОСОБА_9, яка є також
законним представником ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, про виселення із іпотечного
житла не представлено представником
позивача і в суді апеляційної
інстанції.

Щодо посилання апелянта на
повідомлення відповідача ОСОБА_8 про
звільнення спірної квартири, то
колегія суддів вважає їх
неспроможними, оскільки як було
встановлено в суді апеляційної
інстанції, вимогу, що була направлена
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
відповідачу ОСОБА_8, як власнику
вищевказаного іпотечного майна, на
адресу: АДРЕСА_1 про вручення якої є
відповідне повідомлення в матеріалах
справи, останній не отримував. Даний
факт у судовому засіданні не
заперечував і представник позивача.

Вимога позивача щодо виселення із
іпотечного житла відповідачу ОСОБА_8,
що була направлена останньому за
адресою предмету іпотеки, повернена
поштою по закінченню терміну
зберігання, що також не може свідчити
про належне повідомлення останнього
відносно вимог про виселення.

Крім того, вказане не може бути
підставою для скасування або зміни
оскаржуваного рішення, оскільки
позивачем пред'явлені вимоги про
виселення до ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
які зареєстровані у спірній квартирі.

Інші доводи апелянта являються
наслідком помилкового тлумачення норм
права, а тому теж не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів.

З наведених обставин, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно та
всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку всім наявним в
останній доказам, і ухвалив правильне
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» - Дмитренко
Наталії Гарифівни відхилити.

Рішення Балаклавського районного суду
міста Севастополя від 05 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної чинності з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
В.В. Саліхов

Судді: /підпис/ Л.В.
Володіна

/підпис/ С.В.
Лівінський

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя В.В. Саліхов