АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/65/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Іванов А.А. Доповідач в апеляційній
інстанції Храпко В. Д. УХВАЛА
16 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Храпко В. Д. суддів
Новіков О. М. , Дмитренко М. І. при
секретаріАнкудінов О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
розподіл спільно нажитого майна і за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про розподіл майна, -
в с т а н о в и л а :
В червні 2013 року ОСОБА_7 пред'явила
позов до ОСОБА_6 про розподіл спільно
нажитого майна. В обґрунтування своїх
вимог вказувала, що в період з 16.05.1987
року по 06.06.2013 року сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
мають двох дітей - доньку Катерину та
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Про
добровільний поділ майна, що є спільною
власністю подружжя, не змогли
домовитися. Позивачка зазначає, що за
час проживання у шлюбі було набуто таке
майно: квартира АДРЕСА_1; житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_8; земельна ділянка
, що знаходиться по АДРЕСА_8; земельна
ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_9;
нежитлове приміщення по АДРЕСА_10 та
транспортний засіб МАЗ. З таких підстав
просила суд поділити майно, що спільною
власністю: визнати за нею право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1; право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_8; право власності на ?
частину нежитлової будівлю по АДРЕСА_10;
право власності на ? земельної
ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_8;
право власності на ? земельної ділянки ,
що знаходиться по АДРЕСА_9; право
власності на ? транспортного засобу,
автомобіля марки МАЗ та визнати за
ОСОБА_6 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1; право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_8; право
власності на ? частину нежитлової
будівлю по АДРЕСА_10; право власності на
? земельної ділянки, що знаходиться по
АДРЕСА_8; право власності на ? земельної
ділянки , що знаходиться по АДРЕСА_9;
право власності на ? транспортного
засобу , автомобіля марки МАЗ.
В серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_7 про визнання особистою
приватною власністю нерухомого майна,
визнання спільною сумісною власністю
подружжя рухомого та нерухомого майна
і розподіл спільного сумісного майна
подружжя, усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення,
стягнення боргу, посилаючись на те, що
з ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому
шлюбі з 16.05.1987 року по 06.06.2013 року. В
період шлюбу було придбано майно, яке в
добровільному порядку поділити не
змогли. Тому змушений звернутися до
суду із зустрічним позовом , в якому
просив визнати спільною сумісною
власністю подружжя майно ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 набуте ними за час перебування у
шлюбі, а саме: квартири АДРЕСА_3;
квартири АДРЕСА_1; квартири АДРЕСА_5;
квартири АДРЕСА_6; квартири АДРЕСА_7;
земельної ділянки , розташованої по
АДРЕСА_9; причіпа бортового марки ГКБ,
модель 819, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1;
автомобіля марки МАЗ, модель 5551, 1986 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_2; автомобіля марки
МАЗ, модель 504 В, 1981 року випуску, д.н.з
НОМЕР_4; погрузчика, 1989 року випуску,
д.н.з НОМЕР_9; причіпа самоскид-Е 1993 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_3.; поділити спільне
сумісне майно подружжя та визнати за
ним право власності на ? частину всього
майна , набутого за час перебування у
шлюбі з ОСОБА_7, визнати особистою
приватною власністю майно ОСОБА_6
нежитлову будівлю - павільйон
автозаправки по АДРЕСА_10, садиби із
земельною ділянкою по АДРЕСА_8; просить
стягнути з ОСОБА_7 на його користь
ОСОБА_6 кошти в сумі 80 000 грн., також
просить усунути перешкоди в
користуванні житлом та вселити його в
квартиру № 3, в квартиру № 4, в квартиру
№ 17, в квартиру АДРЕСА_7 та в квартиру
У вересні 2013 року ОСОБА_7 подала до
суду заяву про забезпечення позову, в
якій просила накласти арешт на майно,
що являється спільною сумісною
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 вересня 2013 року заяву
Накладено арешт на :
напівпричіп-самоскид, марки ПР, д.н.з.
НОМЕР_3, 1993 року випуску, зареєстрований
за ОСОБА_6; МАЗ 5551, 1986 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_7; МАЗ
504В, 1981 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4,
зареєстрований за ОСОБА_7; МАЗ 9397, д.н.з.
НОМЕР_5, зареєстрований за ОСОБА_6; ОДАЗ.
модель 9357 , д.н.з. НОМЕР_6, зареєстрований
за ОСОБА_6; ММЗ, модель 4502. д.н.з. НОМЕР_7,
зареєстрований та ОСОБА_6 та погрузчик.
марка УМ-38, 1989 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_8, зареєстрований за ОСОБА_7
Зобов'язано ОСОБА_6 передати
ОСОБА_7 транспортні засоби, документи
та ключі від транспортних засобів, що
являються спільною сумісною власністю
подружжя та зареєстровані за нею, до
вирішення справи у суді, а саме: МАЗ 5551,
1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; МАЗ 504 В,
1981 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 та
погрузчик, марка УМ-38, 1989 року випуску,
В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить ухвалу суду скасувати, як
необґрунтовану та постановлену із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.
Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія проходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги по наступних підставах:
Відповідно до вимог п.2 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановлює ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.
Відповідно до ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
Частиною 2 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що у разі необхідності
судом можуть бути застосовані інші
види забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
Відповідно до п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006р., розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами
процесуального законодавства та
враховуючи роз'яснення Верховного Суду
України, при вирішенні питання про
забезпечення позову суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
позивача щодо необхідності вжиття
заходів забезпечення позову з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення і разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення суду в разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Постановляючи ухвалу про
задоволення заяви ОСОБА_7 суд першої
інстанції виходив з того, що вказані
транспортні засоби являються спільною
сумісною власністю подружжя.

У разі вжиття заходів до
забезпечення позову відповідні дії
мають бути мотивовані.

Проте як заява ОСОБА_7 про
забезпечення позову так і оскаржувана
ухвала суду про забезпечення позову, не
містять у собі обґрунтувань, яким чином
заборона ОСОБА_6 вчиняти дії, пов'язані
з відчуженням належних їй транспортних
засобів. Накладення арешту на
майно можливе, яке є предметом спору.

Ухвалою про забезпечення позову
суд не може вирішувати спір по суті.
Зобов'язавши ОСОБА_6 передати ОСОБА_7
транспортні засоби, суд фактично
вирішив спір по суті. При цьому суд не
впевнився в кого із сторін знаходяться
ключі від транспортних засобів, а також
документи на ці засоби.

За наведених вище обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про
необхідність забезпечення позову у
зазначеному виді, а тому оскаржувану
ухвалу слід скасувати та постановити
нову ухвалу про часткове задоволення
заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду
від 18 вересня 2013 року змінити.

В задоволенні заяви ОСОБА_7 про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл
спільно нажитого майна - в частині
передачі транспортних засобів -
скасувати і в цій частині в
задоволенні заяви відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення , але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :