Єдиний унікальний номер 255/1877/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/35/2014
Головуючий першої інстанції Цукуров
Доповідач Зайцева С.А.
05 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
Головуючого: Янчук Т.О.
Суддів: Кіянової С.В., Зайцевої С.А.
при секретарі Сачко І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гратиум»,
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький автомобілебудівний
завод» на рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 03
вересня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа Страхування»,
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький автомобілебудівний
завод», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гратиум» про захист
прав споживачів, визнання події
страховим випадком, стягнення суми
Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 03
вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 -
задоволено частково: стягнуто з ПАТ
«Запорізький автомобілебудівний
завод» на користь позивача суму
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 78 560 грн., вирішено питання щодо
судових витрат.

В апеляційних скаргах ТОВ «Гратиум» та
ПАТ «ЗАЗ» просять рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі. В обґрунтування
доводів зазначають, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення
порушено норми процесуального і
матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представники ПАТ « Запорізький
автомобілебудівний завод» ,що діють за
довіреністю
ОСОБА_2,ОСОБА_3,представники
відповідачів ТОВ «Гратиум», що діють
за довіреністю Кріт А.В.,Гулько
Є.А.,Белоус К.Г.підтримали доводи
апеляційних скарг.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9 просили
апеляційні скарги відхилити,рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник ПрАТ «Страхова компанія
«Альфа Страхування» у судове
засідання не з*явився, належним чином
були повідомлені про час і місце
розгляду справи,відповідно ч.2.ст.305 ЦПК
України неявка представника не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ч.1.ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим у
відповідності до вимог процесуального
судочинства на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень,підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального
закону,тому підстав для його
скасування немає.

Ухвалюючи рішення ,суд першої
інстанції всебічно,повно і об*єктивно
дослідив надані сторонами
докази,правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки .

У рішенні наведені відповідні мотиви ,
з яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарг.

Суд першої інстанції встановив, що 16
вересня 2011 року між позивачем та ТОВ
«Гратиум» було укладено договір №
4 купівлі-продажу автомобіля із
використанням банківського кредиту.
Згідно договору ТОВ «Гратиум» було
надано позивачу пакет документів для
оформлення банківського кредиту на
придбання автомобіля ЗАЗ Ланос.
Позивач попередньо погодив із
структурним підрозділом банку ПАТ
«Астра Банк» питання про кредитування
на придбання автомобіля і
уповноваженим органом банку було
прийнято рішення щодо кредитування
позивача, про що банком надано
Гарантійний лист від 15 вересня 2011 року,
що є невід'ємним додатком до договору
№4470.206.11.01/2 ( т.1.а.с. 7-15).

Згідно акту прийому-передачі ТОВ
«Гратиум» 16 вересня 2011 року передало
позивачу автомобіль ЗАЗ Ланос, 2011 року
випуску, загальною вартістю 78 560 грн.
(т.1.а.с. 16).

21 вересня 2011 року між позивачем та ПАТ
«Астра Банк» укладено кредитний
договір,відповідно якого банк надав
позивачу кредит у сумі 70 704 грн., термін
користування кредитом строком з 21.09.2011
року до 21.09.2016 року включно (т.1.а.с. 18-23).

Згідно довідки ПАТ «Астра Банк» станом
на 08.11.2012 року заборгованість
позичальника за кредитом перед банком
відсутня, кредит повністю погашено
(т.1.а.с. 24).

20 вересня 2011 року між позивачем та
відповідачем - ПрАТ «СК «Альфа
страхування» укладено договір №0312166
про добровільне страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу, а саме -
автомобілю марки ЗАЗ Ланос, 2011 року
випуску, д/н НОМЕР_1 (а.с. 28-39), та поліс №
АА/6275733 про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (т.1.а.с. 40).

22 листопада 2011 року внаслідок
самозаймання сталося повне згорання
автомобіля ЗАЗ Ланос, 2011 року випуску,
д/н НОМЕР_1, що підтверджується довідкою
відділу ДАІ м. Донецька від 02.12.2011 року
(а.с. 50). Дана дорожньо-транспортна
пригода була зафіксована протоколом
про адміністративне правопорушення
серії АН1 №564847 (а.с. 41), відповідача
винним у її скоєнні визнано не було.

23 листопада 2011 року позивач звернувся
до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з
повідомленням про настання страхового
випадку через подію, що сталася 21
листопада 2011 року. 24 листопада 2011 року
страхова компанія повідомила позивача
про номер його страхової справи (т.1.а.с.
39).

ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
звернулося до Центру незалежних
експертиз ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
та поставило питання вартості
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля марки ЗАЗ Ланос,
д/н НОМЕР_1, без урахування втрати
товарної вартості. Висновком
автотоварознавчого дослідження
фахівця №1652/11-11 від 09.12.2011 року
встановлена вартість матеріального
збитку, заподіяного позивачу у розмірі
78 560 грн. (т.1.а.с. 51-62).

Висновком експертного дослідження №
145/20 Донецького
науково-дослідницького інституту
судових експертиз від 12.03.2012 року на
лист ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від
12.01.2012 року про проведення
пожежно-технічного експертного
дослідження по страховому випадку
події 22.10.2011 року з автомобілем ЗАЗ
Ланос, д/н НОМЕР_1, було встановлено, що
причиною загорання автомобіля стала
його технічна несправність, яка
реалізовувалася в займанні ізоляції
жил електропроводів внаслідок
аварійних режимів роботи в електричній
мережі автомобіля (т.1.а.с. 63-70).

26 січня 2012 року ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» направило до ТОВ
«Гратиум» лист із проханням надати
інформацію про проведення СТО
ремонтних робіт вищевказаного
автомобіля з вказівкою дати звернення
на СТО власника, виявлених
несправностей у роботі автомобіля,
перелік проведених ремонтних робіт і
замінених непридатних до експлуатації
деталей (т.1.а.с. 71).

Як вбачається з листа від 30.01.2012 року та
пояснювальної записки від 02.09.2013 року
ТОВ «Гратиум» повідомило про те, що
20.10.2011 року позивач звертався зі
скаргою на витік електроліту з
акумулятора. 02.11.2011 року при пробігу 6 640
км в ході гарантійного ремонту
акумуляторна батарея була замінена. У
той же день за заявкою власника в ході
комерційного ремонту була проведена
антикорозійна обробка кузова і
установка захисту моторного відсіку.
Інших робіт по технічному
обслуговуванню й ремонту на цьому
автомобілі ТОВ «Гратиум» не проводило.
Після заміни акумулятора від власника
не поступало будь-яких письмових
звернень, пов'язаних з якістю
автомобілю (т.1.а.с. 73).

Як вбачається з п. 1.3 гарантійних
зобов'язань до договору
купівлі-продажу автомобіля №4
від 16.09.2011 року (т.1. а.с. 152), станом на
дату дорожньо-транспортної події, що
сталася 22.11.2011 року, гарантійні
зобов'язання на акумуляторну батарею
закінчилися.

Листом №18735-10 від 08.10.2012 року ПрАТ «СК
«Альфа Страхування» відмовило
позивачу у виплаті страхового
відшкодування, мотивуючи відмову тим,
що зібрані матеріали справи дають
підстави чітко прослідкувати
взаємозв'язок між технічною
несправністю придбаного авто та
загоранням авто. У зв'язку з тим, що
перевірки та усунення несправності
електричної сеті авто мали бути
проведеними в гарантійний строк шляхом
гарантійного обслуговування, а п. 4.1.21 ч.
2 договору страхування вказує, що події,
які стали безпосереднім наслідком
несправностей транспортного засобу,
усунення яких здійснюється згідно з
гарантійними зобов'язаннями, не є
страховим випадком, пошкодження
транспортного засобу позивача є
виключно відповідальністю як
заводу-виробника, так і сервісного
центру, який мав виконати гарантійне
обслуговування належним чином. На дані
пошкодження дія договору страхування
не розповсюджується, а умови п. 4.1.21 ч. 2
договору страхування обмежують дію п.
2.1.1 в) Ризик «ПВС» (пожежа, вибух або
займання), на який посилався позивач у
своїй заяві (т.1.а.с. 76).

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов*язується у разі
настання певної події (страхового
випадку ) виплатити другій стороні
(страхувальникові ) або іншій
особі,визначеній у договорі ,грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов*язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої сооби, визначеної договором
,і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до ч.2. ст.8 Закону України «
Про страхування» страховий випадок
-подія, передбачена договором
страхування або законодавством ,яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов*язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє
дійти висновку про те,що обов*язок
страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику виникає у разі, якщо
такий страховий випадок прямо
передбачений умовами договору
страхування . Якщо ж подія ,що настала
,не може бути кваліфікована як
страховий випадок відповідно до вимог
договору страхування або закону
,обов*язок у страховика здійснити
страхову виплату не виникає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог позивача в частині визнання
події страховим випадком ,суд першої
інстанції виходив з того,що ПрАТ « СК
«Альфа Страхування» не несе
відповідальності ,так як
дорожньо-транспортна пригода ,що
сталася 21 листопада 2011 року ,є
виключенням зі страхових випадків в
розумінні п.4.1.20 договору № 0312166 про
добровільне страхування ризиків,
пов*язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу,а відтак не
породжує у страховика обов*язку
виплатити страхове відшкодування
страхувальнику. Вказаний висновок суду
ґрунтується на законі .

Також не має відповідати за даним
позовом й ТОВ «Гратиум», оскільки
згідно дилерського договору ЗАЗ №198-д
від 31.12.2010 року дане підприємство є
дилером. Як вбачається з вказаного
договору, ТОВ «Гратиум» не зобов'язано
відшкодовувати збитки, спричинені
технічною несправністю продукції.

Згідно ст. 7 Закону України «Про захист
прав споживачів» виробник (виконавець)
забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції,
в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором.

Так, згідно з гарантійними
зобов'язаннями до договору
купівлі-продажу автомобіля №4
від 16.09.2011 року, виробник - ПАТ «ЗАЗ»
надав покупцю автомобіля ЗАЗ Ланос
гарантію, яка діє протягом 24 місяців
від дати продажу автомобіля або до 50 000
км його пробігу (т.1.а.с. 152).

У той же час, висновком експертного
дослідження №145/20 встановлено, що
причиною самозаймання автомобіля
стала саме його технічна несправність
(т.1.а.с. 70).

Згідно ст. 16 Закону України «Про захист
прав споживачів» шкода, завдана
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відшкодовується
відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції»
визначено, що продукція є такою, що має
дефект, у разі, коли вона не відповідає
рівню безпеки, на яку споживач або
користувач має право розраховувати
виходячи з усіх обставин, зокрема
пов'язаних з розробленням,
виробництвом, обігом,
транспортуванням, зберіганням,
встановленням, технічним
обслуговуванням, споживанням,
використанням, знищенням (утилізацією,
переробкою) цієї продукції тощо.

Так, суд прийшов до правильного
висновку про те, що автомобіль ЗАЗ
Ланос, д/н НОМЕР_1, має бути визнаний
таким, що мав дефект, у зв'язку з яким
сталося самозаймання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції», за
шкоду, завдану внаслідок дефекту в
продукції, відповідає її виробник.

Таким чином, саме відповідач ПАТ «ЗАЗ»
має відповідати за спричинення
позивачу як власнику автомобіля ЗАЗ
Ланос, д/н НОМЕР_1, матеріальної шкоди у
зв'язку з його загоранням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позов та стягуючи з
ПАТ»ЗАЗ» на користь позивача суму
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 78 560 грн.,суд першої інстанції
правильно керувався положеннями
вказаних норм законів та виходив із
того ,що саме відповідач ПАТ «ЗАЗ» має
відповідати за спричинення позивачу як
власнику автомобіля матеріальної
шкоди у зв*язку з його загоранням.

Доводи апеляційних скарг,щодо
неправильного застосування судом
першої інстанції норм Закону України «
Про відповідальність за шкоду,завдану
внаслідок дефекту в продукції «
неспроможні, оскільки закон регулює
відносини щодо відповідальності за
шкоду, завдану потерпілим внаслідок
дефекту в продукції, яка введена в обіг
в Україні. Потерпілими особами за
Законом визнаються споживачі або
користувачі (суб*єкти підприємництва
та працівники), яким завдано шкоду
внаслідок дефекту в продукції.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону основним
чинником для визнання продукцією
дефектною є невідповідність товару
певному рівню безпеки. До понятійного
змісту рівня безпеки, на яку споживач
або користувач може розраховувати під
час нормального застосування товару,
включено загальні вимоги, "виходячи з
усіх обставин", зокрема пов"язаних з
розробленням, обігом,
транспортуванням, використанням,
утилізацією тощо. При цьому виробники
та постачальники товарів зобов"язані
інформувати покупців про застереження
щодо товару та надавати іншу
інформацію про продукцію (перелік
інформації не є вичерпним). В даному
аспекті необхідно зазначити, що на
законодавчому рівні діє
термінологічне визначення належної
якості товару, яке є ще вужчим за
нормативним змістом. Так, належна
якість товару - це властивість
продукції, що відповідає вимогам,
встановленим для цієї категорії
продукції у нормативно-правових актах
і нормативних документах, та умовам
договору із споживачем (п. 13 ст. 1 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 12 травня 1991 року № 1023-XII). Відтак,
Закон визначає пріоритет користувачів
та споживачів на загальну безпеку
товарів та посилює відповідальність
виробників товару, які зобов"язані
вводити у обіг продукцію, яка не лише
відповідає встановленим стандартам, а
і унеможливлює виникнення шкоди в
наслідок її використання за прямим та
можливим суміжним призначенням. Для
притягнення до відповідальності за
дефект продукції потерпілим особам
необхідно довести факт завдання шкоди.
Згідно ст. 6 Закону доведенню підлягає:
1) наявність шкоди;2) наявність дефекту в
продукції;3) наявність
причинно-наслідкового зв*язку між
дефектом в продукції та шкодою.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України
підставами позову, які відповідно до
статей 31, 215 цього Кодексу суд не може
змінити без згоди позивача, є
обставини, якими останній обґрунтовує
вимоги, а не саме по собі посилання на
певну норму закону.

Доводи апеляційної скарги про те,що
ТОВ « Гратиум» та ПАТ» ЗАЗ « не були
залучені як співвідповідачі до участі
у справі ,спростовуються матеріалами
справи,а саме ухвалою суду від 17.07.2013
року (т.1.а.с.120) ,та уточненнями позовних
вимог від 03.09.2013 року
(т.1.а.с.144),відповідно яких позивач
просив стягнути матеріальну шкоду з
належного на розгляд суду відповідача
по справі. Суд першої інстанції
розглянув справу в межах заявлених
позовних вимог позивача з урахуванням
обраного ним способу захисту права.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідно до ч. 1
ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Доводи апеляційних скарг про те,що в
причинному зв*язку знаходиться факт
наїзду автомобіля ,який належить
ОСОБА_1 на бордюрний камінь з
виникненням короткого замикання або
займанням в моторному відсіку
вказаного автомобіля, спростовуються
висновком судової пожежно-технічної
експертизи Донецького
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 5612/22 від 12 лютого 2014 року ,
відповідно якого причиною займання
автомобіля стала його технічна
несправність,яка реалізувалася в
займанні ізоляції жил електропроводів
внаслідок аварійних режимів роботи в
електричній мережі автомобіля.
Причасність скоєної дії ,а саме наїзду
автомобіля на бордюрний камінь , з
можливих причин виникнення пожежі
виключається (т.2.а.с.71-78). Відповідачами
з цього приводу на спростування
викладеного жодного доказу не надано.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді,на
правильність висновків суду вони не
впливають ,тому апеляційний суд
вважає,що апеляційні скарги слід
відхилити як безпідставні ,рішення
суду як таке ,що відповідає вимогам
закону ,залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, апеляційний суд -

У Х В А
Л И В:

Апеляційні скарги Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Гратиум» та Публічного акціонерного
товариства «Запорізький
автомобілебудівний завод» - відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 03
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий :

Судді: