Справа № 541/3542/13-ц
Номер провадження 2/541/92/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року. Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі : головуючого - судді Чернюк
В.Д.,

при секретарі Міщанін
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миргороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Миргородської міської ради
Полтавської області про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності на автогараж
,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася в суд з цим позовом до
Миргородської міської ради,
посилаючись на те, що свого часу на
основі рішення виконавчого комітету
відповідача її покійний чоловік ОСОБА_2
спорудив автогараж у колективі
„Автомобіліст", що в м. Миргороді, однак
своєчасно не одержав відповідний
правовстановлюючий документ на це
майно, хоча весь цей час вільно та
відкрито володів ним. Після відкриття
спадщини після чоловіка, позивачка не
може оформити своїх спадкових прав
через відсутність правовстановлюючих
документів на цей гараж на ім'я
чоловіка. З цих підстав єдиним способом
захисту її права є звернення в суд з
даним позовом.

В судовому засіданні позивачка
заявлений позов підтримала, просила
задовольнити його, пояснивши, що на
день смерті її чоловіка перебувала з
ним в шлюбі та проживала разом однією
сім'ю, внаслідок чого вона фактично
прийняла спадщину після нього, проте
оформити автогараж не може по причині
відсутності на нього
правовстановлюючих документів.

Представник відповідача від
Миргородської міської ради
Полтавської області для розгляду
справи не прибув, направивши листа, за
змістом якого проти заявленого позову
він не заперечує та просить
розглянувши справу у його відсутність /
а.с. 37, 38 /.

Представник третьої особи від
Інспекції архітектурно - будівельного
контролю в Полтавській області в
судове засідання не прибув, хоча третя
особа належним чином повідомлена про
день, час та місце розгляду справи /
а.с. 22, 29 /. Від цього учасника процесу до
суду направлено листа, за змістом якого
заперечень щодо заявленого позову у
нього немає / а.с. 31, 32/.

Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши письмові докази по справі,
надані стороною позивача, та,
проаналізувавши їх в сукупності, суд
приходить до переконання про те, що
заявлений позов підлягає до
задоволення з наступних обгрунтувань.

Як встановлено судом, позивачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 з вересня 1961 року / а.с. 10 /.

01 вересня 1976 року рішенням виконавчого
комітету Миргородської міської ради №
535 чоловіку позивачки ОСОБА_2 виділено
земельну ділянку для будівництва
автогаража в колективі „Автолюбитель"
/ а.с. 13 /.

Для спорудження цього автогаража
чоловіку позивачки надано дозвіл № 299
на проведення робіт по його
будівництву / а.с. 14 /.

За довідкою голови колективу
„Автомобіліст", ОСОБА_2 в цьому
колективі, АДРЕСА_1 / а.с. 16 /.

Згідно копії технічного паспорта на
гараж АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловік позивачки
ОСОБА_2 помер, що підтверджується
копією свідоцтва про його смерть / а.с. 8
/, внаслідок чого відкрилася спадщина.

За довідкою Миргородського
комунального житлово -
експлуатаційного управління
Миргородської міської ради на момент
смерті чоловіка позивачка ОСОБА_1
проживала разом з ним за однією
адресою, в одній квартирі, в якій і
проживає дотепер, що вказує на фактичне
прийняття спадщини у порядку
визначеному пунктом 1 частини 1 ст. 549 ЦК
України в редакції 1964 року / а.с. 11, 5 /.

Постановою державного нотаріуса
позивачці відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину після померлого чоловіка у
виді гаража через відсутність
правовстановлюючих документів на цю
нерухомість / а.с. 12 /.

Аналіз зазначених доказів вказує на те,
що з 1977 року по день смерті ОСОБА_2
відкрито і безперервно володів і
користувався створеним ним на підставі
відповідного дозволу нерухомим майном,
а відтак вимоги позивачки про
встановлення цього юридичного факту
для підтвердження позову є
обґрунтованими.

Зважаючи на те, що функція реєстрації
нерухомого майна з видачею відповідних
правовстановлюючих документів
відповідачем втрачена, таке право
підлягає визнанню за позивачем в
судовому порядку.

При розгляді справи встановлено, що
інших спадкоємців на це майно немає /
а.с. 25, 26, 34, 35 /.

Оскільки позивачка є єдиним
спадкоємцем за законом та не заявила
про відмову від спадщини, а навпаки
вчинила дії по її прийняттю шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном,
вважається, що вона, як спадкоємець за
законом першої черги, прийняла цю
спадщину.

За результатами розгляду справи
встановлено, що інші спадкоємці на
спадщину після померлого ОСОБА_2 не
претендують. З цих підстав суд
приходить до висновку про те, що
позивачка набула повне право власності
на автогараж, що перебував у володінні
та користуванні спадкодавця, який за
життя набув відповідне право у спосіб
не заборонений законом, хоч і не
оформив його належним чином. Це право
ніким не оспорюється, а підстав для
визнання спадщини відумерлою немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 62, 64, 208, 209, 214,
215, 256, 259 ЦПК України, ст. ст. 524, 526, 527, 549 ЦК
України в редакції 1964 року, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт перебування у
володінні та користуванні ОСОБА_2,
включно по день його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, автогаража АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за законом, право
власності на автогараж АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а рештою осіб, які брали
участь у справі, проте не були присутні
під час проголошення судового рішення,
в той же термін - з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду
Чернюк В.Д.