Справа № 339/1/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

27 березня 2014 року м.
Болехів
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді
Поляниця М.М.

з участю: секретаря судового
засідання Ганчар
Т.І.

позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
адвоката ОСОБА_2

представника прокуратури
Івано-Франківської області Юхман
Л.Я.

представника Державної
казначейської служби
Варшавського О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури
Івано-Франківської області, Державної
казначейської служби України "Про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду",-

В И Р І Ш И
В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
зазначеним позовом в обґрунтування
якого вказує наступне. Долинською
міжрайонною прокуратурою 16 червня 2006
року проти посадових осіб дільничної
виборчої комісії №62 с. Міжріччя,
Болехівської міської ради було
порушено кримінальну справу за
ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.191
та ст.366 КК України. Стосовно неї
кримінальну справу за ознаками
злочинів передбачених ч.2 ст.191 та ч.1
ст.366 КК України було порушено 10 серпня
2006 року. Вироком Болехівського
міського суду від 31 жовтня 2007 року її
було визнано винуватою за ч.1 ст.191 КК
України та призначено покарання у
вигляді штрафу розміром 850 грн. з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з функціями виборчого
процесу на три роки та за ч. 1 ст.366 КК
України до штрафу розміром 800 грн. з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з функціями виборчого
процесу на три роки. Остаточне
покарання визначено у вигляді штрафу
розміром 850 грн. з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з функціями
виборчого процесу на три роки.
Задоволено цивільні позови. Рішення
судів по вказаній справі неодноразово
скасовувалися судами вищої інстанції.
Прокуратурою також було змінено
обвинувачення. Вироком Болехівського
міського суду від 20 червня 2012 року, який
набрав законної сили її визнано
невинуватою та виправдано. Незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури їй було завдано,
як матеріальну так і моральну шкоду.
Просить стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку, на її
користь матеріальну шкоду в розмірі 22
252,66 грн. та 1 000 000 грн. моральної шкоди.

В ході судового розгляду позивачка
збільшила позовні вимоги в частині
стягнення заподіяної матеріальної
шкоди на 625 грн. а саме вартості
проїзних квитків у м. Київ.

ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшені
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі з підстав викладених у позовній
заяві додатково пояснивши наступне.
Долинською прокуратурою 10 серпня 2008
року безпідставно було порушено щодо
неї кримінальну справу за ознаками
злочинів передбачених ч.2 ст.191 ч.1 ст.366
КК України. Вказана кримінальна справа
була предметом неодноразових судових
розглядів. Прийняті рішення судові
рішення неодноразово скасовувалися
судами вищих інстанцій. Також
змінювалось і пред'явлене
обвинувачення. І тільки 20.06.2012 р.
вироком Болехівського міського суду в
даній кримінальній справі, залишеним
без змін Апеляційним судом
Івано-Франківської області та Вищим
спеціалізованим судом України її
визнано невинуватою та виправдано в
зв'язку з відсутністю в її діях складу
злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК
України. В ході досудового слідства по
даній кримінальній справі
здійснювались неправомірні дії з метою
отримання незаконних доказів її
винуватості. Після постановлення
обвинувального вироку з її пенсії
проведено утримання згідно виконавчих
листів нібито заподіяної шкоди.
Загальний розгляд кримінальної справи
щодо неї тривав з 10 серпня 2006 року до 4
квітня 2013 року тобто майже 7 років.
Неправомірними діями органів
досудового слідства прокуратури їй
була заподіяна крім матеріальної також
і моральна шкода яку оцінює в сумі 1 000 000
грн. Заподіяна моральна шкода
проявилась у різкому погіршенні
здоров'я внаслідок порушення
кримінальної справи. Вона була
позбавлена можливості вільно
пересуватися та вести звичайний спосіб
життя та як більше шести років
перебувала під слідством та судом. До
неї був обраний запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд. Про
вчинення нею злочину повідомлено було
в пресі, була змушена більше шість
років постійно з'являтись на виклики
слідчих та суду, не могла займатися
своїми справами та приділяти увагу
родині. Незаконне кримінальне
переслідування викликало в неї
тривалий емоційний стрес, відчуття
приниження та страху за її майбутнє,
внаслідок чого погіршився стан
здоров'я та немала можливості отримати
медичну допомогу в інших лікувальних
закладах за межами регіону проживання
через підписку про невиїзд

Представник прокуратури
Івано-Франківської області позов не
визнала та вказала, що позивачкою
необгрунтовано та не доведено розмір
понесених нею матеріальних витрат.
Квитанція щодо сплати ОСОБА_1 гонорару
захиснику ОСОБА_5 у сумі 4800 грн. не може
братися судом до уваги, оскільки ОСОБА_5
за вказані роки задекларував меншу
суму доходів ніж отримав від позивачки.
Витрати на проїзд не підтверджуються
часом розгляду справи у м. Києві. Також
позивачкою не обґрунтовано критерії з
яких вона визначала підстави
відшкодування моральної шкоди та її
розмір.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України
заперечив проти позову ОСОБА_1, вважає
його безпідставним та таким, що не
підлягає до задоволення, посилаючись
на недоцільність та необґрунтованість
вимог щодо зобов'язання Державного
казначейства України виплатити
позивачці з Державного бюджету України
суми матеріальної та моральної шкоди,
оскільки такий обов'язок прямо не
передбачений чинними
нормативно-правовими актами. Державна
казначейська служба України не може
бути відповідачем.

Заслухавши пояснення позивачки та
представників відповідачів,
дослідивши зібрані по справі докази у
їх сукупності, давши їм правову оцінку,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, і таке
підтверджується матеріалами
кримінальної справи №1-8/2007 р., що 10
серпня 2006 року Долинською міжрайонною
прокуратурою порушено кримінальну
справу стосовно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів передбачених ч.2 ст. 191 ч.1 ст.366
Кримінального кодексу України та 11
серпня її притягнуто як обвинувачену
за вказаними статтями (а.с.95-96 т.1)
Вироком Болехівського міського суду 31
жовтня 2007 року ОСОБА_1 визнано
винуватою за ч. 1 ст.191 КК України та
призначено покарання у вигляді штрафу
розміром 850 грн. з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з функціями
виборчого процесу на три роки та за ч. 1
ст.366 КК України до штрафу розміром 800
грн. позбавленням права обіймати
посади пов'язані з функціями виборчого
процесу на три роки. Остаточне
покарання визначено у вигляді штрафу
розміром 850 грн. з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з функціями
виборчого процесу на три роки.
Задоволено цивільні позови на суму 1700
грн. та стягнуто 250 грн. судових
витрат.(а.с.88-94 том 1).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Івано-Франківської області вирок
Болехівського міського суду від 23
січня 2008 року відносно ОСОБА_1 змінено
та перекваліфіковано неправомірні дії
останньої з ч. 1 ст. 191 та ч.1 ст.366 КК
України відповідно на ч.1 ст.190 і ч.1 ст. 358
КК України (а.с.108-110 том 1)

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Верховного Суду
України від 05 лютого2009 р.- ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 23
січня 2008 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а
справу було направлено на новий
апеляційний розгляд (а.с.-111-113 том І)

23.06.2009р. ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області скасовано
вирок Болехівського міського суду від
31.10.2007 року та справу направлено на
новий судовий розгляд.

Постановою від 11 листопада 2011 р.
старшим слідчим Долинської
міжрайонної прокуратури
Івано-Франківської області
кримінальну справу щодо обвинувачення
ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.191 КК України
закрито за відсутністю в її діях ознак
цього злочину (а.с.114-115 том І).

При перегляді справи Болехівським
міським судом 20 червня 2012 року
постановлено виправдувальний вирок,
яким ОСОБА_1 визнано не винною та
виправдано в зв'язку з відсутністю в її
діях складу злочину, передбаченого ч.1
ст. 358 КК України (а.с.8-11 том І)

Згідно довідки №12 від 01.08.2007р.
Болехівської ЦМЛ ОСОБА_1 перебувала на
лікуванні в терапевтичному відділенні
Болехівської ЦМЛ з 16.07.2007р. по 31.07.2007р.
(а.с.154 том І). З довідки №34 від 27.09.07
вбачається, що остання перебувала на
стаціонарному лікуванні в Долинській
ЦРЛ з 05.09.07р. по 21.09.07р. (а.с.153 том І).
Згідно довідки №277 від 08.04.11р. виданої
ОСОБА_1, остання з 16.03.2011 року по 08.04.2011
року перебувала на стаціонарному
лікуванні неврологічному відділі
Стрийської ЦРЛ Львівської області
(а.с.25 том І). З 15.05 до 05.06.2007 року ОСОБА_1
знаходилась в Моршинській лікарні на
обстеженні та амбулаторному лікуванні,
що підтверджується довідкою
Моршинської міської лікарні та
виписками із історії хвороби картки
хворого (а.с.192-195 том І)

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, виникає в разі постановлення
судом виправдувального вироку,
скасування незаконного вироку суду,
закриття кримінальної справи органом
попереднього (досудового) слідства, а
також: у разі закриття провадження у
справі за адміністративне
правопорушення.

Частина 7 ст.1176 ЦК України визначає, що
порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Зазначений порядок відшкодування
шкоди визначений Законом України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року
№ 266/94 ВР

Відповідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого.

Крім того, п.2 ч.1 ст.2 зазначеного Закону
передбачає право на відшкодування
шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, у випадку
закриття кримінальної справи за
відсутністю події злочину, відсутністю
у діянні складу злочину або
недоведеністю участі обвинуваченої у
вчиненні злочину.

Відповідно до ст.ст. 3,4 Закону у
наведених у статті 1 Закону випадках
громадянинові відшкодовуються
(повертаються): моральна шкода, причому
відшкодування шкоди у зазначених
випадках провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди
провадиться в разі, коли незаконні дії
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" розмір
моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування, і
полягає, зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі, гідності, а також: ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31
березня 1995 року спори про
відшкодування заподіяної фізичній
особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема, коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає із її положень, у випадках,
передбачених статтями ЦК України та
іншим законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди, при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону України „ Про захист прав
споживачів" чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди"
визначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ.
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з ч. 3 ст.3 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Крім того, право на відшкодування шкоди
в повному обсязі гарантоване й ч.5 ст.5
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод 1950 року, норми
якої згідно із ст.17 Закону «Про
виконання рішень та застосування
Європейського суду з прав людини» є
джерелом національного права.

Наказом Міністерства юстиції,
Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 04
березня 1996 року N 6/5/3/41 затверджено
Положення про застосування Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду". Відповідно до п.10 Положення, крім
відшкодування заробітку та інших
грошових доходів, громадянинові
згідно з п.3 ст.3 Закону підлягають
поверненню суми штрафу, стягнуті на
виконання вироку суду як міри
покарання, судові витрати та інші
витрати. До інших витрат відносяться
суми, стягнуті з громадянина на
виконання вироку в частині
задоволеного цивільного позову, суми,
внесені ним на відшкодування
матеріальної шкоди добровільно або за
вимогою адміністрації, а також суми,
витрачені на оплату проїзду за
викликами орга-нів розслідування і
суду та найом жилого приміщення.
Відповідно до п.4 ст.3 Закону
громадянинові підлягають також
поверненню суми, сплачені ним у зв'язку
з наданням юридичної допомоги. До цих
сум відносяться суми, сплачені ним
адвокатському об'єднанню (адвокату) за
участь адвоката у справі, написання
касаційної і наглядної скарги, а також
внесені ним в рахунок оплати витрат
адвоката у зв'язку з поїздками у справі
до касаційної та наглядної інстанції.

У п.17 Положення зазначається, що
передбачене частиною 5 ст.4 зазначеного
Закону відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду завдали
моральної втрати громадянинові,
призвели до порушення його нормальних
життя.

Суд встановив, що незаконним
порушенням кримінальної справи 10
серпня 2006 року, а у наступному
застосування до позивачки запобіжного
заходу, до дня набрання
виправдувальним вироком законної сили,
у вигляді підписки про невиїзд,
тривалим досудовим слідством, оскільки
кримінальна справа розслідувалася
понад строки, встановлені КПК України,
незаконним засудженням ОСОБА_1 було
порушено її майнові права та
спричинено значну моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи,
повідомлення про те що ОСОБА_1
притягувалася до кримінальної
відповідальності було опубліковано, у
газеті Болехівської міської ради
"Ратуша", що призвело до заподіяння
позивачці значних моральних страждань
у вигляді приниження честі і гідності в
очах оточуючих, рідних друзів.
Надруковане через шість років
спростування у вказаній газеті не
змогло компенсувати заподіяної шкоди
(а.с.161,247-248 т.1) Незаконне притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної
відповідаль-ності відобразилося на її
онукові ОСОБА_6, якому прокуратура
Івано-Франківської області відмовила у
наданні рекомендації на навчання у
Харківську юридичну академію ім.
Ярослава мотивуючи тим, що його бабуся
була засуджена Долинським районним
судом Івано-Франківської області у 1985
році за ч.2 с.84 ст.172 КК України і станом
на 19 липня 2012 року притягується до
кримінальної відповідальності, що не
тільки спростовується матеріалами
справи а є абсурдним по свої суті. (
(а.с.159-160 том І). Кримінальна справа про
обвинувачення ОСОБА_1 за вказаними
статтями закрита за відсутністю
складу, а на час відмови Болехівським
міським судом було винесено
виправдувальний вирок (а.с.140-141,8-11 т.1)

Суд визнає, що ОСОБА_1 була позбавлена
можливості отримати належну медичну
допомогу в інших лікувальних закладах
за межами регіону через застосований
до неї запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд.

Зазначені посилання ОСОБА_1 не
спростовано як відповідачами так і
матеріалами справи.

Незаконне кримінальне переслідування
викликало в неї тривалий емоційний
стрес, відчуття приниження та страху за
її майбутнє, внаслідок чого погіршився
стан здоров'я

Враховуючи встановлені обставини
справи та норми закону, що регулюють
спірні правовідносини, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 була незаконно
притягнута до кримінальної
відповідальності, а саме, відносно неї
було безпідставно було порушено
кримінальну справу. Щодо неї було
застосовано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд, що
підтверджується відповідною
постановою.

Як досудове слідство, так і запобіжний
захід продовжувалися тривалий час а
саме з 10 серпня 2006 року до 20 червня 2012
року - постановленням виправдувального
вироку Болехівським міським судом
Івано-Франківської області про
визнання ОСОБА_1 не винною та
виправдано в зв'язку з відсутністю в її
діях складу злочину, передбаченого ч.1
ст. 358 КК України

Вищенаведені обставини спричинили як
втрату можливості отримання засобів
існування не тільки її самої, але і
членів його сім'ї, обмежили пересування
територією України та унеможливили
виїзд за межі України.

Позивачкою надано докази про витрати
на правову допомогу адвокатів при
проведенні досудового розслідування
та розгляду кримінальній справі згідно
з якими, сплачений нею гонорар
адвокатам становив 14800 грн., що
підтверджується квитанціями, які є
фінансовими документами (адвокат
ОСОБА_2) та листом засвідченим
адвокатом ОСОБА_5 про розмір отриманого
ним гонорару за надання правової
допомоги (а.с.4-5 т.1). Суд визнає
заперечення представника прокуратури
Івано-Франківської області, щодо
відсутності підстав стягнення на
користь позивачки 4800 грн. витрат за
надання правової допомоги адвокатом
ОСОБА_5, оскільки останнім не
задекларовано вказані суми, як такі, що
не ґрунтуються на вимогах закону.
Обов'язок декларування отриманих
доходів у відповідності до діючого
законодавства лежить на особі, які їх
отримала, а не на особі, яка понесла
витрати ( оплатила надані послуги). Про
те, що ОСОБА_5 надавав ОСОБА_1 послуги, як
захисник при провадженні по
кримінальній справі підтверджується
угодою про надання правової допомоги
від 11 серпня 2006 року, що укладена між
ними (а.с.139 т.1).

Суд визнає, що здійснення прокурором
Долинської міжрайонної прокуратури
Павлюк Ф.В. перевірки декларування
адвокатом ОСОБА_5 отриманих доходів під
час розгляду вказаної справи, свідчить
про неправомірне втручання прокурора у
здійснення адвокатської діяльності,
оскільки до компетенції прокурора не
входять повноваження щодо перевірки
повноти та сплати адвокатом
податків.(а.с.145 т.1).

З позивачки на виконання вироку
Болехівського міського суду від 31
жовтня 2007 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Болехові було
відраховано з пенсії 1673.72 грн. (а.с.6 т.1).

Крім того позивачкою витрачено на
придбання проїзних документів на
поїздку в м Київ на розгляд її
касаційної скарги Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ 4 квітня 2013 р. кошти в сумі 625,20
грн., які також підлягають стягненню в
рахунок відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди.

Таким чином на користь ОСОБА_1 підлягає
відшкодуванню заподіяна матеріальна
шкода в сумі 17098.92 грн.14800 грн. (витрати
за надання правової допомоги
адвокатами) + 1673.72 ( відраховані з пенсії
на виконання виданих виконавчих
листів) + 625,20 грн. витрат на придбання
проїзних документів) = 17098.92 грн..

Решта позовних вимог на суму 5778.74 грн.
(22877,66 грн. -17098,92 грн. = 5778.74 грн.) не
підлягає до задоволення, оскільки
позивачкою не доведено належними
доказами, що вона понесла вказані
витрати внаслідок незаконних дій
органів досудового слідства, прокурори
суд ( чеки на придбання лікарств, не
вказують, що вони використовувались
для лікування спричиненого незаконним
притягненням до кримінальної
відповідальності, проїзними
документами на поїздки у м. Київ, у той
час коли не відбувались судові
засідання у касаційних інстанціях).

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з ч. 3 ст. 13 Закону провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

При цьому розмір мінімальної
заробітної плати, згідно до п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №4 Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди, враховуються під час розгляду
справи.

Тривалість порушення прав ОСОБА_1
внаслідок незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності
становила з 10 серпня 2006 року з часу
порушення кримінальної справи
стосовно неї і до 4 квітня 2013 року коли
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ винесена ухвала про залишення в
силі вироку Болехівського міського
суду від 20 червня 2012 року, яким ОСОБА_1
виправдано тобто 6 років 7 місяців і 24
дні.

Окрім того суд визнає і це
підтверджується матеріалами справи, що
з часу порушення щодо ОСОБА_1
кримінальної справи а саме з 10 серпня
2006 року у неї різко погіршився стан
здоров'я. З 29 січня 2003 року до 6
листопада 2006 року не зверталась за
медичною допомогою. Після вказаної
дати позивачка неодноразово
зверталась за медичною допомогою. У неї
загострились хронічні хвороби. Вказане
підтверджується випискою з медичної
картки амбулаторного хворого. (а.с.190
т.1). Окрім того суд визнає і похилий вік
позивачки, якій на час порушення
кримінальної справи щодо неї
виповнилось 57 років, і вона змушена
була у такому віці добиватися
відновлення свого чесного імені та
репутації.

Крім того, право на відшкодування шкоди
в повному обсязі гарантоване й ч.5 ст.5
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод 1950 року, норми
якої згідно із ст.17 Закону «Про
виконання рішень та застосування
Європейського суду з прав людини» є
джерелом національного права.

З урахуванням ст.8 Закону України "Про
Держаний бюджет України на 2013 рік" щодо
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати -1 218 грн., тривалості
порушень прав ОСОБА_1, враховуючи, що
внаслідок незаконно порушення
кримінальної справи та постановлення
обвинувального вироку вона зазнала
суттєвого порушення стану здоров'я,
було підірвано її репутацію та її
внуків, як законослухняну громадянку, з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини, у рішеннях суду
Руденко проти України, Колесніков
проти України, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
вважає, що розмір моральної шкоди
повинен становити 300 000, 00 грн.

В решті позову про стягнення
заподіяної моральної шкоди на суму 700 000
грн. відмовити за недоведенністю.

Відповідно до ст..ст.79.84.88 ЦПК України
позивачу на користь якого ухвалено
рішення, суд присуджує понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати та витрати на правову допомогу.

Сплачені позивачкою 3 000 грн., гонорару
адвокату ОСОБА_2 за участь у розгляді
цивільної справи підтверджується
квитанцією № 024140 та підлягаю стягненню
з Державного бюджету України Зазначена
квитанція є фінансовим документом, яку
суд приймає як належний доказ, що
відповідає вимогам Закону. (а.с.225 том І).

Виходячи з вищенаведеного ст.5
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод, ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування Європейського суду з прав
людини», ст.ст.3,13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», ст.ст.23,1176 ЦПК
України та керуючись ст.
ст.ст.3,10,79,84,88,208,209,212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до прокуратури
Івано-Франківської області, Державної
казначейської служби України "Про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду"
задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом безспірного списання Державною
казначейською службою України з
відповідного казначейського рахунку
на користь ОСОБА_1 на відшкодування
матеріальної шкоди 17098 (сімнадцять
тисяч дев'яносто вісім) грн. 92 коп., 300 000
(триста тисяч) грн. моральної шкоди,
заподіяної незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду та 3 000 (три тисячі)
грн. за надання правової допомоги
адвокатом при розгляді справи.

В решті позовних вимог відмовити у
зв'язку з недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Болехівський міський суд шляхом подачі
в десяти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
М.М.Поляниця