УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного
суду Київської області від 10 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
звернулися до суду із зазначеним
позовом та посилаючись на те, що за
життя їх батько уклав з відповідачем
ОСОБА_8 договір про надання послуг,
згідно якого відповідач ОСОБА_8, як
виконавець, зобов'язався надати їх
батьку ОСОБА_9, як замовнику, послуги по
розпаюванню землі, за обумовлену суму в
50 000 доларів США, про що свідчить
розписка. Зазначають, що даний
обов'язок відповідач не виконав у
зазначений строк, тому з нього на їх
користь, як спадкоємців померлого,
підлягають стягненню дані кошти,
проценти з простроченої суми в рівних
частинах та судові витрати.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що дійсно розписку він написав, однак
кошти не отримував, зазначена розписка
була складена для того, щоб ОСОБА_9
розпаював землю і передав ОСОБА_8
чотири державні акти на право
власності на частину земельної
ділянки. Крім того, відповідно до
розписки, що була написана ОСОБА_9 від 29
квітня 2009 року для вчинення зазначених
дій відповідач передав ОСОБА_9 27 600
доларів США. Оскільки останній своїх
зобов'язань не виконав, землю не
передав, просив суд стягнути із
спадкоємців на його користь 27 600
доларів США.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 липня 2013 року первісний позов
задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 Ѕ частину боргу у
розмірі 199 825,00 грн, трьох процентів
річних з простроченої суми - в розмірі 10
692,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_7 Ѕ частину боргу у розмірі 199 825, 00
грн, трьох процентів річних з
простроченої суми - в розмірі 10 692,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. Зустрічний позов залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 10 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7
відмовлено.

У касаційній скарзі заявники порушують
питання про скасування рішення
апеляційного суду Київської області
від 10 вересня 2013 року та залишення в
силі рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 липня 2013 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов суд
першої інстанції виходив з того, що між
спадкодавцем та ОСОБА_8 виникли
відносини, що випливають з договору про
надання послуг, замовлені послуги
виконавець надав, проте замовник
зазначену послугу не оплатив.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що доказів на підтвердження
заявлених вимог матеріали справи не
містять.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів, апеляційний суд виходив з
того, що фактично між ОСОБА_8 та ОСОБА_9
було укладено договір купівлі-продажу
землі, де покупцем виступав ОСОБА_8, а
продавцем ОСОБА_9, який в якості
завдатку по розписці від 29 квітня 2009
року взяв у покупця кошти в розмірі 27 600
доларів США для розпайовки землі та
продажу її ОСОБА_8 шляхом передачі
чотирьох державних актів на землю, за
що останній мав ще протягом двох років
розрахуватися платою в розмірі 50 000
доларів США протягом двох років.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції повністю
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_9 на
підставі рішення Бориспільської
районної ради Київської області №
197-XXIII від 29 лютого 2000 року отримав
земельну ділянку площею 50 га в постійне
користування для створення
фермерського господарства, яке
зареєстрував 23 квітня 2001 року під
назвою «Весна». Державний акт на
земельну ділянку виданий 19 березня 2001
року.

Згідно статуту селянського
фермерського господарства «Весна»
господарство нараховує 14 його членів.
ОСОБА_8 членом вищезазначеного
господарства не являвся.

Відповідно до розпоряджень
Бориспільської районної державної
адміністрації виданих у 2008 році членам
селянського фермерського господарства
«Весна» надано дозвіл на складання
технічної документації щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення фермерського
господарства.

01 липня 2008 року між ОСОБА_9, як головою
селянського фермерського господарства
«Весна» (замовник), та ТОВ
«Науково-виробнича фірма «Фастівзем»
(виконавець) було укладено договір на
виготовлення технічної документації,
відповідно до якого замовник доручає, а
виконавець бере на себе зобов'язання
виготовити технічну документацію із
землеустрою, щодо розпаювання
земельної ділянки СФГ «Весна» між
членами в розмірі середньої частки
(паю) для ведення фермерського
господарства на території
Вишенківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Відповідно до розписки від 29 квітня 2009
року ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_8 27 600
доларів США за розпайовку землі.

Згідно розписки від 30 квітня 2009 року
ОСОБА_8 винен за роботу по розпайовці
землі ОСОБА_9 50 000 доларів США.

30 листопада 2011 року помер ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Прийшовши до висновку про фактичне
укладання між ОСОБА_8 та ОСОБА_9
договору купівлі-продажу земельних
ділянок апеляційний суд не навів у
рішенні достатніх мотивів для такого
висновку, оскільки із спірних
правовідносин не вбачається
істотності умов договору
купівлі-продажу та не звернув увагу на
те, що розписка не може підтверджувати
укладеність зазначеного договору.

У порушення вимог ст. 214 ЦПК України
суди не встановили фактичні обставини,
від яких залежить правильне вирішення
спору, не з'ясували правову природу
спірних розписок та не визначили
земельні ділянки відповідно до яких
надавалися послуги та чи були надані
такі послуги саме ОСОБА_8

За таких обставин висновок суду
апеляційної інстанції не можна визнати
таким, що відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
апеляційного суду Київської області
від 10 вересня 2013 року підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 10 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук