Кодимський районний суд Одеської
________________________________________________________________________
________________________
Справа № 503/564/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в особі головуючого судді
Сопільняка О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Кодимі Одеської області в
порядку письмового провадження
відповідно до ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК
України (без участі сторін та без
здійснення повного фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу) цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Загнітківської сільської
ради Кодимського району Одеської
області про поновлення строку позовної
давності, встановлення факту прийняття
спадщини та визнання в порядку
спадкування за законом права на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Кодимського районного суду Одеської
області з позовом до Загнітківської
сільської ради Кодимського району
Одеської області про поновлення строку
позовної давності, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання в
порядку спадкування за законом права
приватної власності на спадкове майно,
яке залишилось після смерті його
матері - ОСОБА_2.

В своєму позові позивач вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2,
яка за життя отримала право на земельну
частку (пай) із земель Загнітківської
сільської ради Кодимського району
Одеської області. До моменту своєї
смерті ОСОБА_2 державного акту на
земельну ділянку не отримала. На даний
час позивач є єдиним спадкоємцем
спадщини померлої матері за законом, на
момент її смерті проживав разом з нею,
утримував її хоронив, доглядає її
майно, тому відповідно до вимог ст.549 ЦК
УРСР вважається таким, що прийняв
спадщину, однак оформити прийняття
спадщини та отримати свідоцтво про
право на спадщину за законом не може
через давність смерті матері. У зв'язку
з цим просив позов задовольнити,
розглянувши справу без його участі.

Представник відповідача -
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської, в судове
засідання також не прибув, попередньо
надавши до суду заяви про розгляд
справи без нього (заява №187 від 31
березня 2014 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності цих осіб, а фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

У зв'язку з цим, суд вважає можливим
розглянути зазначену цивільну справу
без участі сторін та без здійснення
повної фіксації судового процесу
звукозаписувальною технікою.

Дослідивши позовну заяву позивача та
надані сторонами письмові докази,
враховуючи визнання позову
відповідачем, що не суперечить вимогам
закону та не порушує законних прав і
інтересів сторін і інших осіб, суд
відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 03 серпня
2011 року Загнітківською сільською радою
Кодимського району Одеської області.

За життя померла ОСОБА_2 отримала право
на земельну частку (пай), розміром 2.29
умовних кадастрових гектарів із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району (сертифікат на
право на земельну частку (пай) серії
ОД-12 №0134621, виданий 28 серпня 1996 року
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської області).

Статтею 257 ЦК України, який набув
чинності 01 січня 2004 року (ст.71 ЦК УРСР)
встановлений трирічний строк позовної
давності для захисту порушеного права.
Початок перебігу строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов, тобто коли особа
дізналась про порушення свого права.

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з
позовом до суду позивач звернувся у
березні місяці 2014 року, пропустивши,
при цьому, строк позовної давності.

Порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності.

Позивач є юридично неграмотною особою,
постійно проживає у віддаленому
сільському населеному пункті, з яким
відсутнє регулярне транспортне
сполучення і в якому відсутній
нотаріус, втратив правовстановлюючий
документ на спадщину, який тривалий час
відшукував. Ці обставини зашкодили
йому своєчасно звернутись до суду з
позовом про захист свого порушеного
права, а тому причину пропуску ним
строку позовної давності суд визнає
поважною та поновлює цей строк.

Визначаючи якими правовими нормами
слід керуватися при вирішенні
зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК
Української РСР в ред.1963 року чи ЦК
України в ред.2004 року), суд виходить з
наступного.

Відповідно до п.4 та 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 01 січня 2004 року,
норми цього кодексу застосовуються до
правовідносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004
року. Правила Книги 6 цього кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання цим
кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах по
спадкування» роз'яснив, що у разі
відкриття спадщини до 01 січня 2004 року
застосуванню підлягає чинне на той час
законодавство, зокрема Цивільний
кодекс Української РСР, якщо строк на
її прийняття закінчився до 01 січня 2004
року.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав,
що норми у відповідності з п.5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України правила
книги шостої ЦК можуть застосовуватись
лише до спадщини, яка відкрилась після
01 липня 2003 року і не була прийнята ніким
із спадкоємців, право на спадкування
яких виникло відповідно до норм
ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Таким чином, шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
закінчився 02 лютого 2002 року, тобто до
набуття чинності Цивільним кодексом
України, а тому, з врахуванням абз.3 п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року та абз.13
і 14 п.1 та п.2 інформаційного листа
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року,
застосуванню для вирішення заявленого
позивачем позову підлягають норми
Цивільного кодексу УРСР, який втратив
чинність з 01 січня 2004 року, але був
чинним на момент виникнення та
існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а місцем її
відкриття - останнє постійне місце
проживання спадкодавця.

Встановлено, що ОСОБА_2 постійно
проживала та померла в с.Загнітків
Кодимського району Одеської області.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК
УРСР).

Підставою для задоволення свого позову
позивач ОСОБА_1 вказав фактичний вступ
ним у володіння та управління
спадковим майном померлої матері,
здійснений ним одразу після її смерті.

За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. При цьому, такі дії
мають бути вчинені протягом шести
місяців з моменту смерті спадкодавця
(ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

На момент відкриття спадщини позивач
ОСОБА_1 проживав разом з померлою
матір'ю в одному помешканні, доглядав
та утримував мати, що за змістом п.1 ч.1
та ч.2 ст.549 ЦК України є свідченням
прийняття ним спадщини померлої матері
(довідки Загнітківської с/ради №783 та 784
від 12 березня 2014 року).

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР до числа
спадкоємців за законом першої черги
належать діти спадкодавця.

Факт родинних відносин між позивачем
та померлою ОСОБА_2, як між сином та
матір'ю, підтверджується копією
свідоцтва про народження позивача
серії НОМЕР_2, виданого 13 січня 1969 року
Загнітківською сільською радою
Кодимського району Одеської області,
де в графі «Мати» вказано «Гуменна
Ольга Антонівна».

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» №4 від 24 червня 1983 року,
(втратила чинність, але роз'яснювала
спірні правові відносини на момент їх
виникнення та існування), якщо позивач
протягом встановленого строку для
прийняття спадщини вступив в
управління та володіння спадковим
майном чи його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття
позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті
матері ОСОБА_2, суд вважає можливим його
позов задовольнити, оскільки за
нормами ст.ст.529, 549 ЦК України в ред.1963
року він є таким, що прийняв спадщину
померлої матері.

На підставі викладеного, керуючись
ст.549 ЦК УРСР, ст.ст.213,215,218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску
ОСОБА_1 строку позовної давності для
звернення до суду з позовом про
прийняття спадщини померлої матері
ОСОБА_2 та поновити позивачеві цей
строк.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право на
земельну частку (пай), розміром 2.29
умовних кадастрових гектарів із земель
Загнітківської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
яка відповідно до сертифікату на право
на земельну частку (пай) серії ОД-12
№0134621, виданого 28 серпня 1996 року
Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської, належить
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суду протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя
Сопільняк О.М.