УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І., Мостова
Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, за
касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 на рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 23 квітня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Луганської області від 12 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те що він, 20 березня 2012
року о 21 год. 15 хв. передав відповідачу
на зберігання автомобіль ЗАЗ SENS д.н.з.
НОМЕР_1, 2011 року випуску, а саме поставив
його на автостоянку, оплатив послуги та
отримав квитанцію, яку залишив у
автомобілі.

Факт приймання автомобіля на
автостоянку підтверджується
відповідним записом у журналі та
знаходженням автомобіля на
автостоянці відповідача.

21 березня 2012 року йому стало відомо, що
внаслідок підпалу на автостоянці
відповідача його автомобіль, разом з
іншими машинами, був пошкоджений
вогнем.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження
автомобіля кузов автомобіля, силові
агрегати та всі комплектуючі
відновленню не підлягають. Вартість
матеріальної шкоди складає 68 513 грн.

З урахуванням наведеного просив суд
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду, заподіяну
пошкодженням автомобіля у розмірі 68 513
грн та судові витрати.

Рішенням Краснодонського міського
суду Луганської області від 23 квітня
2013року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 12 вересня 2013 року, рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове, яким позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 68 513 грн
вартості пошкодженого внаслідок
пожежі автомобіля. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій, із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не мав необхідного обсягу прав
для визначення місця стоянки
автомобіля та укладання договорів
цивільно-правового характеру.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач має право на звернення до
суду за захистом своїх прав, як суб'єкт
права володіння чужим майном. Крім
того, апеляційний суд дійшов висновку,
що між сторонами виникли спірні
правовідносини щодо належного
виконання зберігачем обов'язку щодо
забезпечення схоронності речі та
відповідальності зберігача перед
поклажодавцем за завдані збитки.

Судами встановлено, що автомобіль ЗАЗ
SENS д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску
зареєстрований за ОСОБА_8

За нотаріально посвідченою
довіреністю від 18 січня 2013 року ОСОБА_8
уповноважив ОСОБА_6 продати зазначений
автомобіль за ціною та на умовах на
його розсуд, для чого надав йому право
представляти його інтереси у
відповідних органах, установах,
підприємствах та організаціях,
керувати автомобілем, визначати на
власний розсуд місце стоянки
автомобіля, одержувати та сплачувати
за угодами про відшкодування
заподіяної шкоди грошові суми у
розмірах, згідно з калькуляцією або за
домовленістю, тощо.

Відповідач є керівником автостоянки за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_7 є фізичною-особою
підприємцем, вид діяльності -
«Функціонування інфраструктури
автомобільного та місцевого
транспорту», що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Земельну ділянку за даною адресою ФОП
ОСОБА_7 орендував на підставі договору
оренди від 26 січня 2010 року для
обслуговування автостоянки на 49
автомобілів строком на п'ять років.
Вказана автостоянка була збудована у
відповідності з проектною
документацією, вимогами державних
стандартів, будівельними нормами та
правилами, що підтверджується
відповідним свідоцтвом та актом.

З витягу із журналу приймання
автомобілів на автостоянку вбачається,
що автомобіль ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 був
прийнятий на зберігання до
вищевказаної автостоянки 20 березня 2012
року о 21 год. 15 хв.

21 березня 2012 року о 03 год. 00 хв. на
автостоянці виникла пожежа, внаслідок
якої були знищені автомобілі, зокрема,
автомобіль ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1, про що
було складено відповідний акт про
пожежу.

Постановою Краснодонського МВ УМВС
України в Луганській області від 21
березня 2012 року за фактом знищення
майна шляхом підпалу було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2
ст. 194 КК України.

Постановою Краснодонського МВ УМВС
України в Луганській області від 28
березня 2012 року ОСОБА_7 було визнано
потерпілим та цивільним позивачем по
вказаній кримінальній справі.

Особи, які скоїли підпал, на час
розгляду справи, не встановлені.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження № 03/34
від 30 березня 2012 року ринкова вартість
автомобіля ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року
випуску на момент ушкодження складала
68 513 грн, витрати на ремонтні роботи
склали 68 814 грн.

За положеннями ст. ст. 936, 937, 977 ЦК
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.
Договір зберігання між фізичною та
юридичною особою укладається у
письмовій формі. Письмова форма
договору вважається дотриманою, якщо
прийняття речі на зберігання
посвідчене розпискою, квитанцією або
іншим документом, підписаним
зберігачем.

Статтею 951 ЦК України встановлено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем, зокрема, у
разі втрати (нестачі) речі у розмірі її
вартості.

Згідно з п. п. 8, 10 - 12, 15 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 року №
115 (далі - Правила) на території
автостоянки забороняється знаходитися
стороннім особам. Здавання
транспортного засобу на автостоянку
провадиться власником, а також особою,
яка має оформлене відповідно до
законодавства доручення на право
користування (або) розпоряджання даним
транспортним засобом. Під час здавання
транспортного засобу на автостоянку
його володілець зобов'язаний
пред'явити черговому приймальнику
документи, що посвідчують його особу,
та реєстраційні документи на
транспортний засіб. Під час оформлення
приймання на зберігання черговий
приймальник вносить необхідні дані про
володільця транспортного засобу і
транспортний засіб до відповідного
журналу обліку транспортних засобів і
розписується в ньому. Плата за
зберігання транспортних засобів на
автостоянках та інші супутні послуги
справляється за тарифами,
встановленими відповідно до
законодавства, з видачею квитанції чи
касового чека.

За п. п. 21, 23 Правил транспортний засіб
видається з автостоянки після здавання
черговому приймальнику перепустки у
разі його довготермінового зберігання
чи пред'явлення квитанції (касового
чека) про оплату - у разі тимчасового
зберігання та після того, як одержувач
розпишеться в журналі обліку щоденного
та одноразового заїзду і виїзду
транспортних засобів. Наступна
постановка транспортного засобу на
зберігання посвідчується відміткою і
розписом чергового приймальника в
цьому журналі. При цьому перепустка чи
квитанція (касовий чек) повертається
володільцеві транспортного засобу. У
разі втрати перепустки чи квитанції
(касового чека) транспортний засіб
видається володільцеві на підставі
його письмової заяви та документів, які
посвідчують його особу і підтверджують
права на приналежність транспортного
засобу. Відомості про пред'явлені
документи заносяться до журналу обліку
транспортних засобів.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційний суд
обґрунтовано виходив з того, що між
сторонами укладено договір зберігання,
за яким автостоянки гарантують
схоронність прийнятих на зберігання
транспортних засобів і несуть
відповідальність за їх пошкодження, а
також вірно встановив, що пошкодження
автомобіля сталася внаслідок
неналежного виконання зберігачем ФОП
ОСОБА_7 своїх обов'язків.

Мотивованими є висновки суду і щодо
вартості пошкодженого внаслідок
пожежі автомобіля ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1,
оскільки інших доказів, які б
підтверджували вартість зазначеного
автомобіля, ніж тих, що визначені у
висновку автотоварознавчого
дослідження № 03/34 від 30 березня 2012 року
матеріали справи не містять.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваного судового
рішення, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 12 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук