Хотинський районний суд Чернівецької
Справа № 724/2446/13-ц Провадження № 2/724/151/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької
області в складі:

головуючого Єфтеньєва О. Г.

при секретарі Мошин І. В.,

з участю сторін у справі: позивача:
ОСОБА_1

представників позивача:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хотині цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті
особи на стороні позивача ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_5, треті особи
на стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що вона є власником
70/100 частин домоволодіння що
розташоване по АДРЕСА_1 Крім неї,
співвласниками 70/100 домоволодіння є
треті особи у справі: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Власником іншої частини домоволодіння
в розмірі 30/100 є ОСОБА_8 відповідно до
ухвали Хотинського районного суду
Чернівецької області від 23.02.1995 р.
Вказана частина домоволодіння
значиться за адресою АДРЕСА_1

Вхід до кожної частини
будинковолодіння обладнаний окремим
входом.

Зазначає, що своїй частині
домоволодіння вона періодично
проживаю з 2003 року - з часу її виїзду на
роботу за межі України, однак на час
відпустки вона проживала в будинку. У
листопаді 2012 року вона повернулася на
проживання до свого будинку.

З приводу того, що позивачка має намір
постійно проживати в будинку, у неї з
колишньою невісткою виник конфлікт.
Відповідачка ОСОБА_5 поміняла замок від
вхідних дверей, що ведуть до частини
будинку позивачки, та не впускає її в
будинок та в господарські споруди. Як
тільки вона намагається зайти в
будинок, відповідачка викликає
працівників Хотинського РВ УМВС та
сільського голову.

Відповідачка ОСОБА_5 є колишньою
дружиною сина позивачки ОСОБА_6 та
проживає у спірній частині
домоволодіння без належної правової
підстави.

Проживаючи в шлюбі з моїм сином до 2009
року ОСОБА_5 не була зареєстрована в
будинку.

19 жовтня 2012 року ОСОБА_8, власник 30/100
частин будинку, дав згоду на реєстрацію
місця проживання ОСОБА_5 та її
неповнолітніх дітей - ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, у своїй частині будинку, що
значиться за адресою АДРЕСА_1 яка
складається з приміщень: жила кімната
1-2 площею 26,50 кв.м.; коридор 1-1 площею 8,0
кв.м.

Отже, у відповідності до реєстрації
відповідачка вправі займати лише
вказане приміщення за адресою АДРЕСА_1
А право користування житлом за адресою
АДРЕСА_1 у відповідачки ніколи не
виникало, позивачка своєї згоди на її
проживання не надавала. Попереднє
місце реєстрації у відповідачки було -
с. Грозинці Хотинського району.

Однак незважаючи на те, що відповідачка
має визначене місце проживання, вона
неправомірно перешкоджає позивачці у
користуванні належним їй жилим
приміщенням, чим порушує її право як
власника.

Тому відповідачка поміняла замок на
вхідних дверях до частини жилого
будинку позивачки, фізичними діями не
дає ОСОБА_1 як власнику заходити у жиле
приміщення та користуватися ним.

Позивачці на даний момент доводиться
проживати в не своєму будинку. Крім
того, проживаючи в у спірній частині
будинку не здійснює за ним вчасний та
належний догляд, що призводить до
руйнації будинку. Враховуючи агресивну
поведінку ОСОБА_5 позивачка не маю
змоги проводити ремонт у своєму житлі.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1
просила суд задовольнити її позовні
вимоги.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладенні в
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовну заяву не
визнав, так як вважає, що відповідачка
ОСОБА_5 не перешкоджає позивачці ОСОБА_1
у користуванні даним житловим
приміщенням.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показав, що він дійсно дав згоду на
реєстрацію та проживання ОСОБА_5 і її
двох неповнолітніх дітей у своїй
частині будинку, але вони проживали
іншій частині будинковолодіння, що
належить ОСОБА_1, так як його частина не
є придатною для проживання в ній
неповнолітніх дітей. Він особисто
поміняв замок від вхідних дверей в
частині житлового будинку, що належить
ОСОБА_1 та надав ключ від вхідного замку
ОСОБА_5 заборонив останній впускати
ОСОБА_1 в 70/100, що ОСОБА_5 і робила.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_1 показала, що її дійсно не
допускала у вказані 70/100 будинку ОСОБА_5,
не надала їй ключ від заміненого замка
у вхідних дверях від частини будинку,
що належить їй на праві спільної
сумісної власності. Крім того, ОСОБА_5
погіршала стан будинку, зокрема і 70/100
частини будинку, також, не надає
можливості його відремонтувати, не
допускає майстрів для проведення
ремонтних робіт та не дає їй, як
власниці, проживати в частині будинку.
ОСОБА_1, будучи допитаною як свідок,
також показала, що з приводу порушень
ОСОБА_5 її прав на користування житлом,
вона зверталася в правоохоронні органи
та до виконкому Шиловецької сільської
ради.

ОСОБА_1 просила суд задовольнити її
уточнену позовну заяву.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка, ОСОБА_6 показав, що
ОСОБА_5 чинить перешкоди в користуванні
70/100 частини будинку його матері ОСОБА_1

ОСОБА_6 просив суд задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1

ОСОБА_12 подала до суду заяву, в якій
просить позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити, оскільки ОСОБА_5 чинить
перешкоди її матері ОСОБА_1 в
користуванні житлом.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_5 доглядає житловий
будинок, користується обома входами в
житловий будинок.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_1 на підставі витягу із
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 26.08.2013 р., яке видане
реєстраційною службою Хотинського
районного управління юстиції
Чернівецької області на підставі
ухвали Хотинського районного суду від
23.02.1995 р. про затвердження мирової угоди
є співвласником 70/100 частин
домоволодіння, яке розташоване по
АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_6

Суд встановив, що в 30/100 частини
вищевказаного домоволодіння, яке
належить ОСОБА_8, також зареєстрована
відповідачка ОСОБА_5 та її неповнолітні
діти - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що вбачається
з довідки Шиловецької сільської ради
Хотинського району Чернівецької
області за № 164 від 31.05.2013 р.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Конституції України, Житлового Кодексу
України та Цивільного Кодексу України.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Житлові
права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Із ст. 155 ЖК України вбачається, що жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути в
них вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності непорушно, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
або обмежений в його здійсненні,
власник може бути позбавлений права
власності або обмежений в його
здійсненні тільки у випадках і в
порядку, встановленому законом,
примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване тільки
як виняток по мотивах суспільної
необхідності на підставах і в порядку,
встановленому законом, і за умови
попереднього і повного відшкодування
їх вартості.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

У відповідність до ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст.47 Конституції України,
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_5 маючи ключ від замка вхідних
дверей до частини житлового будинку, що
належить позивачці ОСОБА_1, фізичними
діями не дає їй як власнику заходити у
житлове приміщення та користуватися
ним, що підтверджується показами
свідків ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Крім цього відповідачка неодноразово
зверталася в Хотинський РВ УМВС
України в Чернівецькій області, коли
позивачка намагалася потрапити в
частину свого житлового будинку, що
підтверджується заявами в Хотинському
РВ УМВС України та висновками по
заявах.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона
зверталася у виконком Шиловецької
сільської ради із приводу порушення її
прав на користування житлом.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_6
та ОСОБА_5 було розірвано 15 серпня 2013
року, що вбачається з рішення
Хотинського районного суду
Чернівецької області.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, ст. 41
Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17 липня 1997 року,
право власності - це право особи на
майно, яке він здійснює відповідно до
закону, по своїй волі і незалежно від
волі інших осіб. Зміст права власності
складаються із володіння, користування
і розпорядження. Володіння майном - має
на увазі юридично закріплену
можливість фактично володіти майном,
впливати на нього у будь-який момент,
здійснювати відносно такого майна свою
волю. Право користування полягає в
юридично закріпленій можливості
власника використовувати корисні
якості майна для себе, отримувати з
цього користь, вигоду. Розпорядження
майном - це можливість власника
встановлювати, змінювати, припиняти
юридичне існування майна.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на
захист цивільних прав та інтересів: « 1.
Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися й розпоряджатися своєю
власністю. У відповідності зі ст. 319 ЦК
України власник на свій розсуд
володіє, користується й
розпоряджається приналежним йому
майном. Власник має право робити
відносно свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону.

У відповідності до положень ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом встановлено з матеріалів справи,
що відповідачка ОСОБА_1 вправі займати
70/100 житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1

Із показів всіх свідків вбачається, що
ОСОБА_5 користується обома входами в
будинок та має ключ від вхідних дверей
70/100 частини житлового будинку.

Із матеріалів справи , пояснень
учасників судового засідання та
показів свідків вбачається, що ОСОБА_5
не допустила осіб, які мали робити
ремонтні роботи в частині житлового
будинку, що належить як співвласнику
ОСОБА_1, та чинила перешкоду в створенні
нормальних житлових умов у вказаному
житлі.

Отже, заслухавши та дослідивши
пояснення сторін, покази свідка, суд
вважає їх належними та достатніми для
вирішення справи по суті, та такими, що
відповідають вимогам ст. 59-60 ЦПК
України, згідно яких належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування, а сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні власністю та вселення.

Таким чином, вирішуючи відповідно до
вимог статті 88 ЦПК України питання
щодо розподілу судових витрат, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 4114 грн. 70 коп. .

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи на
стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні 70/100 частини житлового
будинку, що розташований по АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_5:

передати ОСОБА_1 ключ від вхідних
дверей до її частини будинку;

не чинити ОСОБА_1 перешкод фізичними
діями у користуванні вказаним жилим
приміщенням - її частиною будинку;

не чинити ОСОБА_1 перешкод у
застосуванні заходів щодо припинення
руйнування будинку, проведенні
ремонту;

Вселити ОСОБА_1 у 70/100 частини житлового
будинку, що розташований по АДРЕСА_1
який належить їй на праві власності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 4114 (чотири тисячі
сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Хотинський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. Г. Єфтеньєв