Справа № 249/7350/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 січня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко О.М.

при секретарі Грузновій О.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шахтарська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Шахтарської міської ради, про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Шахтарської міської ради
про визнання права власності на
земельну ділянку, мотивуючи свої
вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її мати ОСОБА_2. Позивачка є єдиним
спадкоємцем за законом. 09.07.2013 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на АДРЕСА_1. 23.11.2013
року нотаріусом позивачці було
відмовлено у вчиненні нотаріальних дій
щодо оформлення права на спадщину на
земельну ділянку, розташовану за
вищевказаною адресою, оскільки не було
надано правовстановлюючого документу.
Посилаючись на ст.ст.78, 81 Земельного
Кодексу України. а також на те, що при
житті спадкодавець ОСОБА_3 постійно,
безперешкодно користувалась земельною
ділянкою без реєстрації права
власності на неї після смерті свого
чоловіка, просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування на
земельну ділянку, площею 0.100га/0.414 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер не
визначений.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала позов, просила його
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, просив
розглянути справу в його відсутності
на розсуд суду.

Судом в межах заявлених позовних
вимог і на підставі пояснень позивачки,
встановлені наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки
ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації
смертей 23.04.2012 року зроблено
відповідний актовий запис за № 027, та
видано свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_1.

Після її смерті позивачка прийняла
спадщину - житловий кам'яний будинок
під літ.А, загальною площею 49,8 кв.м., в
тому числі житловою площею 23.1 кв.м. з
надвірними спорудами: кухня Б, сарай В,
душ Д, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений житловий будинок і
приватизовану під ним земельну ділянку
померла ОСОБА_3 прийняла в порядку
спадкування після смерті чоловіка
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, але не
оформила своє спадкове право на
земельну ділянку.

Після прийняття спадщини
чоловіка ОСОБА_3 користувалася
земельною ділянкою без реєстрації
права власності.

Після смерті матері позивачка
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Того ж дня було зареєстровано
право приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями,
індексний номер: 3782266.

23.11.2013 року позивачці нотаріусом
було відмовлено в оформленні права на
спадщину на земельну ділянку, оскільки
спадкодавець за життя не зареєструвала
право приватної власності на земельну
ділянку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78
Земельного кодексу України, право
власності на землю - це право володіти,
користуватися та розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України, та
Земельного Кодексу, а також інших
законів, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з п. п. «а», «г» ч. 1 ст. 81
Земельного Кодексу України, громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі придбання
за договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами, прийняття
спадщини.

Частиною 1 ст. 131 Земельного
Кодексу України передбачене право
громадян та юридичних осіб України, а
також територіальних громад та
держави, набувати у власність земельні
ділянки на підставі міни, ренти,
дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
його розміщено, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника.

Відповідно до ст.120 ЗК України до особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або
право користування земельною
ділянкою, на якій вони розміщені. До
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її
розмір не визначений заповітом.

Як роз'яснено в п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування зі
збереженням її цільового призначення,
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди 1земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

До переоформлення земельної
ділянки і її реєстрації, виходячи з
умов частини 5 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець має певні майнові права на
цю ділянку, які засвідчуються
свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1218,1219 ЦК
вищезазначені права, які залишилися
після смерті ОСОБА_3, входять до складу
спадщини і тому мають перейти до
позивачки як до єдиного спадкоємця .

Визнання права власності на
земельну ділянку потрібно позивачці
для проведення державної реєстрації
права власності.

За таких підстав позовна заява
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1218, 1234, 1268, 1297, 1301 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 10, 57, 60, 88, 130, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Шахтарської міської
ради, про визнання права власності на
земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в
порядку спадкування на земельну
ділянку, площею 0,100га/0,0414га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та для ведення
особистого підсобного господарства за
адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер не
визначений.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
О.М. Вірченко