Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/123/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Павелко І.Л.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді :
Авраменко Т.М.

суддів:
Белінської І.М., Суровицької Л.В.

при секретарі :
Крисановій Ю.О.

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» та за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30 жовтня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування
Кіровоградської міської ради, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н
О В И Л А:

В травні 2012 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Альфа-Банк» (далі-банк) звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Кіровоградської міської
ради, про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення.

Зазначав, що між банком та ОСОБА_5
укладено кредитний договір, відповідно
до якого банк надав кредит в сумі 35 000
доларів США зі сплатою 13,80 відсотків
річних, з кінцевим терміном повернення
23 травня 2023 року. Для забезпечення
належного виконання зобов'язань по
кредитному договору, між банком та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в цей день
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого поручителі і позичальник
відповідають перед банком як солідарні
боржники. Предметом договору іпотеки є
нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що
належить відповідачам на праві
власності.

Умови кредитного договору щодо
внесення щомісячного платежу ОСОБА_5
виконував не належним чином, внаслідок
чого виникла прострочена
заборгованість за кредитом 33 767,64
доларів США, за відсотками 17 647,36
доларів США, пені 160 278,71 доларів США, що
становить 1691284 грн.56 коп.

Просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1
шляхом проведення публічних торгів,
виселити мешканців, які там проживають
без надання іншого житла, стягнути з
відповідачів на користь банка судові
витрати.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року
позов задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. В
позовних вимогах про виселення
мешканців відмовлено, оскільки банк не
вказав їх прізвище, ім'я та по батькові
і не попереджав їх про виселення.
Стягнуто з відповідачів на користь
банка 1 073 грн. судового збору з кожного
(том 2 а.с.32-34).

В апеляційній скарзі банк просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
виселення відповідачів та ухвалити
нове рішення про задоволення вимог в
цій частині. Зазначає, що одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового приміщення.

В апеляційній скарзі
відповідачі просять скасувати рішення
суду першої інстанції, ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Зазначають, що суд
не залучив до участі у справі в якості
третьої особи самого боржника, орган
опіки та піклування не був належним
чином повідомлений про розгляд справи.
Крім того, оскільки банк протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимоги до майнових
поручителів, то порука є припиненою.

В засіданні апеляційного суду
представник відповідача
ОСОБА_2підтримав доводи її апеляційної
скарги та просив відхилити апеляційну
скаргу банка.

Представник позивача, відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа орган опіки
та піклування про час та місце розгляду
справи повідомлені в установленому
законом порядку під розписку (т.2
а.с.156,165, 170-173), в судове засідання не
прибули повторно, причини неявки суду
не повідомили.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідачів
підлягає задоволенню частково, а
апеляційна скарга банку - відхиленню з
наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Як встановлено судом першої
інстанції і підтверджується
матеріалами справи, 23 травня 2008 року
ОСОБА_5 і банк уклали кредитний
договір, відповідно до якого банк
надав йому в кредит на власні потреби
грошові кошти в сумі 35000 доларів США,
які він повинен повернути не пізніше 23
травня 2023 року (т.1 а.с.9-14). Невід'ємною
частиною договору є додаток №1 до
договору - графік платежів та
розрахунок сукупної вартості
споживчого кредиту, підписаний
сторонами та яким встановлено
щомісячний платіж в сумі 461 дол. США (т.1
а.с.15-19).

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що банк має право вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов'язань за кредитним
договором, зокрема, у разі затримання
сплати частини кредиту та /або
процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць
(т.1 а.с.12).

Позичальник ОСОБА_5 зобов'язання
за кредитним договором не виконує
належним чином. Рішенням постійно
діючого третейського суду від 13 травня
2010 року встановлено, що станом на 03
лютого 2010 року ОСОБА_5 прострочив
виконання зобов'язання на 386 днів, що є
підставою для дострокового виконання
зобов'язань за кредитним договором,
стягнуто на користь банку
заборгованість в сумі 456332 грн.33 коп., та
видано виконавчий лист (т.2 а.с.24-27).

Однак боржник ОСОБА_5 рішення суду
не виконав, зобов'язання за кредитним
договором добровільно не виконує,
кількість днів прострочення становить
1125, внаслідок чого станом на 23 грудня
2011 року виникла заборгованість за
кредитним договором в сумі 211693,71 дол.
США , що за курсом НБУ на 23 грудня 2011
року становить 1691284 грн.56 коп. , яка
складається з :

з заборгованості за кредитом 33767,64 дол.
США 269779 грн.81 коп.,

за відсотками 17647,36 дол.
США 140990 грн.05 коп.,

пеня 160278,71 дол.
США 1280514грн.70 коп.

що підтверджується розрахунком (т.1
а.с.56,59-60).

Розмір заборгованості
відповідачами не оспорюється, заява
про застосування позовної давності або
зменшення пені ні в суді першої
інстанції, ні в суді апеляційної
інстанції не подавалася.

23 травня 2008 року банк та
відповідачі ОСОБА_4,ОСОБА_3, ОСОБА_2
уклали іпотечним договір, за умовами
якого в забезпечення виконання
кредитного договору від 23 травня 2008
року передали банку в іпотеку
трьохкімнатну квартиру, що знаходиться
в АДРЕСА_1, яка на час укладення
договору оцінена в сумі 315165 грн.45 коп.
(т.1 а.с.28-35). У випадку невиконання
основного зобов'язання
іпотекодаржатель набуває право
звернення стягнення на предмет іпотеки
(п.6.1 іпотечного договору).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572 ЦК України
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави
нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про іпотеку» у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

У разі невиконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1
ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,
вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»).

02 лютого 2012 року банк направив
всім відповідачам повідомлення про
погашення заборгованості за кредитним
договором в сумі 211693,71 дол. США, що
еквівалентно 1691284 грн.56 коп. у строк 30
днів з дня отримання вимоги (т.1
а.с.56,61-66), проте заборгованість ними не
погашена.

Рішення Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 30 вересня 2013
року про відмову в позові
ОСОБА_4,ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання
іпотечного договору недійсним
залишено без змін 05 лютого 2014 року
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області (т.1 а.с.232-237, т.2
а.с.137-142).

За таких обставин суд дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки порушення
боржником основного зобов'язання
завдає збитків іпотекодержателю.
Доводи апеляційної скарги такого
висновку суду не спростовують.

Заборгованість за основним
зобов'язанням навіть за виключенням
пені становить 51415 дол. США , що є
співмірним з вартістю іпотеки.

Передбачені ст. 17 Закону України
«Про іпотеку» підстави для припинення
іпотеки відсутні, тому посилання
відповідачів на припинення майнової
поруки відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України
є безпідставними.

Малолітній ОСОБА_7 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований в
квартирі після укладення 23 травня 2008
року договору іпотеки (т.1 а.с.104)., що
свідчить про відсутність порушення
прав малолітнього на час видачі
кредиту та передачу квартири в іпотеку.

Разом з тим, задовольняючи позов
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції не
дотримався норм матеріального і
процесуального права щодо змісту
резолютивної частини рішення, зокрема
в межах позовних вимог не зазначено
спосіб реалізації предмета іпотеки та
його початкову ціну.

Право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки передбачено ст. 38
Закону України «Про іпотеку», у ч. 6 якої
визначено, що ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

В абз. 1 п. 42 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що резолютивна частина
рішення суду у разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як ст.
39 Закону України «Про іпотеку», так і
положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій).

За таких обставин рішення суду в
частині звернення стягнення на
предмет іпотеки підлягає скасуванню
відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням в цій частині нового
рішення про задоволення позовної
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду про
відмову у задоволенні вимог про
виселення відповідачів з будинку
обтяженого іпотекою та зняття цих
осіб з реєстраційного обліку з таких
підстав.

Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнять житловий
будинок, на який звернуто стягнення як
на предмет іпотеки протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Оскільки відомостей про
отримання відповідачами письмової
вимоги щодо звільнення квартири
матеріали справи не містять, то підстав
для їх виселення з обтяженої іпотекою
квартири немає. Правильно також суд
зазначив, що в позовній заяві не
зазначено, хто саме підлягає виселенню
з квартири.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2
ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити. Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 30
жовтня 2013 року в частині задоволення
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Позов публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задовольнити .

Звернути стягнення на предмет
іпотеки: трьохкімнатну квартиру, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
житло, виданого 09 грудня 1996 року
Кіровоградською міською радою
народних депутатів згідно з
розпорядженням № 18837 від 09 грудня 1996
року, зареєстрованого
Кіровоградським обласним об'єднаним
бюро технічної інвентаризації 09 грудня
1996 року та записано в реєстрову книгу №
22334/89, договору дарування, посвідченого
04 грудня 1998 року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу за реєстром № 2586,
зареєстрованого Кіровоградським
обласним бюро технічної
інвентаризації 07 грудня 1998 року та
записано в реєстрову книгу, шляхом
проведення публічних торгів в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 800003956 від 23 травня 2008
року, яка станом на 23 грудня 2011 року
складає 1691284 грн. 56 коп.

Початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
встановити на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

В іншій частині рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: