Справа № 201/2132/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради,
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
про визнання права власності на
домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що в 1937 році її мати
без належного дозволу на земельній
ділянці 0,0505 га. розпочала будівництво
житлового будинку в АДРЕСА_1. В даному
домоволодінні позивач проживає з дня
свого народження по теперішній час та
підтримує його в належному стані.

06 квітня 2005 року «Дніпропетровським
науково - дослідним інститутом
будівельного виробництва» було
складено висновок про технічний стан
будівельних конструкцій житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. Згідно
даного висновку стан несучих
будівельних конструкцій будівлі
житлового будинку класифікується як
задовільний, відповідає будівельним
нормам ДБН 79-92, а саме архітектурним,
санітарним та будівельним нормам, є
придатним для подальшої експлуатації
за призначенням.

18 квітня 2007 року позивачу було надано
висновок Головного архітектурно-
планувального Управління міської ради
за № 10/1491 про категорію земельної
ділянки по фактичному розміщенню
об'єкта нерухомості, відповідно до
якого житловий будинок та господарські
споруди за адресою: АДРЕСА_1
відноситься до житлової садибної
забудівлі та відповідає вимогам
забудови території.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 155/45 від 08 квітня 2009 року
позивачу передано в оренду земельна
ділянка площею 0,0505 га. по АДРЕСА_1 по
фактичному розміщенню самочинно
збудованого будинку та господарських
споруд.

Розпорядженням Дніпропетровського
міського голови № 1047-р від 15 грудня 2010
року її будинку присвоєна адреса
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:157:0006, зареєстрованому в
Державному реєстрі земель. Оскільки
будинок був збудований до 05 серпня 1992
року, та не потребує введенню в
експлуатацію при оформленні права
власності, позивач просить суд визнати
за нею право власності на самочинне
збудоване майно, а саме АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивач підтримав заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача
Дніпропетровської міської ради в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

Представники виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради та
інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю
Дніпропетровської області в судове
засідання не з*явилися про день час та
місце розгляду справи повідомленні
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Вислухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши докази по
справі, суд дійшов до висновку, що
заявлені позовні вимоги є не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до ст.328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Судом встановлено, що в 1937 році мати
позивача без належного дозволу на
земельній ділянці 0,0505 га. розпочала
будівництво житлового будинку в
АДРЕСА_1. В даному домоволодінні ОСОБА_1
проживає з дня свого народження по
теперішній час та підтримує його в
належному стані /а.с. 43-44/.

06 квітня 2005 року «Дніпропетровським
науково - дослідним інститутом
будівельного виробництва» було
складено висновок про технічний стан
будівельних конструкцій житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1. Згідно
даного висновку стан несучих
будівельних конструкцій будівлі
житлового будинку класифікується як
задовільний, відповідає будівельним
нормам ДБН 79-92, а саме архітектурним,
санітарним та будівельним нормам, є
придатним для подальшої експлуатації
за призначенням /а.с.19-23/.

18 квітня 2007 року позивачу було надано
висновок Головного архітектурно-
планувального Управління міської ради
за № 10/1491 про категорію земельної
ділянки по фактичному розміщенню
об'єкта нерухомості, відповідно до
якого житловий будинок та господарські
споруди за адресою: АДРЕСА_1
відноситься до житлової садибної
забудівлі та відповідає вимогам
забудови території /а.с.6/.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 155/45 від 08 квітня 2009 року ОСОБА_1
передано в оренду земельна ділянка
площею 0,0505 га. по АДРЕСА_1 по фактичному
розміщенню самочинно збудованого
будинку та господарських споруд/а.с.7-10/
.

Розпорядженням Дніпропетровського
міського голови № 1047-р від 15 грудня 2010
року її будинку присвоєна адреса
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:157:0006, зареєстрованому в
Державному реєстрі земель /а.с. 11/.

Відповідно відповіді ДМБТІ
Дніпропетровської обласної ради від 10
березня 2012 року № 3574 право власності на
будинок АДРЕСА_1 ні за ким не
зареєстровано /а.с. 18/.

02 лютого 2014 року здійснена технічна
інвентаризація у вказаному
домоволодіння та виготовлено
технічний паспорт /а.с. 64-67/.

Згідно до положень ч.ч.1,3 ст. 22 Закону
України „ Про основи містобудування"
забудова земельних ділянок
здійснюється після виникнення права
власності чи права користування
земельною ділянкою в порядку
передбаченому законом, та отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт. Право на забудову ( будівництво)
полягає в можливості власника,
користувача земельної ділянки
здійснювати на ній у порядку,
встановленому законом, будівництво,
перебудову або знесення будинків та
споруд.

Статею 18 Закону України „ Про основи
містобудування" закону передбачено, що
закінчені будівництвом об"єкти
підлягають прийняттю в експлуатацію в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів. Експлуатація не прийнятих у
встановленому законодавством порядку
об'єктів забороняється.

Згідно до положень ст. 26 Закону
України „ Про регулювання
містобудівної діяльності" до порядку
проектування та будівництво
об'єктів власниками або
користувачами земельних ділянок
входить прийняття в експлуатацію
закінчених, будівництвом об"єктів.

У відповідності до положень ст. 39 того ж
закону прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об"єктів
здійснюється на підставі готовності
об"єкта до експлуатації шляхом видачі
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката в порядку , визначеному
КМУ,

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено,
що право власності на новостворене
нерухоме майно ( житлові будинки ,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Посилання на ст. 392 ЦК України може мати
місце за наявності спору між сторонами
по справі, однак, позивачка до
відповідачів, зокрема ,
Дніпропетровської міської ради з
заявою про оформлення права власності
на самочинно збудовані будівлі по
АДРЕСА_1 не зверталась і з цього
питання не приймалось відповідне
рішення, яке б свідчило про порушення
її права, яке підлягає захисту
відповідності до вимог статті 3 ЦПК
України та у спосіб, передбачений
статтею 4 ЦПК України та статті 16 ЦК
України.

У відповідності до положень
статті 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене суд вважає
за необхідне в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради,
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
про визнання права власності на
домоволодіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова