МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
_________________________________________
Номер провадження № 2/521/592/14
19 березня 2014 року
Малиновський районний суд м. Одеси у
головуючого - судді Жуган Л.В.,
при секретарі судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення та встановлення
порядку користування квартирою, -
До Малиновського районного суду м.
Одеси 29.11.2013 року звернувся позивач
ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 про
вселення та встановлення порядку
користування квартирою, зазначаючи, що
рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 29.08.2011 року за ним було
визнано право власності на 5/12 частин
квартири АДРЕСА_1. Власником іншої
частини вказаної квартири є відповідач
ОСОБА_3

ОСОБА_2 зазначає, що квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 81,6 кв.м., житловою
площею 50,4 кв.м., підсобною площу 27,4 кв.м.,
розташована на 7-му поверсі 9-ти
поверхового будинку та складається з
4-х кімнат площею 11,4 кв.м, 12,2 кв.м., 9,4
кв.м., 17,4 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м.,
ванної кімнати площею 3 кв.м., туалету
площею 1,4 кв.м., коридору площею 12,6 кв.м.,
вбудованої шафи площею 0,7 кв.м., балкону
площею 0,9 кв.м. до кімнати площею 17,4
кв.м., лоджії площею 2,9 кв.м., яка з'єднана
проходами з кімнатами площею 11,4 кв.м. та
12,2 кв.м.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_3
перешкоджає йому у вселенні та
користування квартирою АДРЕСА_1, чим
порушує його права як співвласника
вказаної квартири.

Посилаючись на спірні правовідносини з
приводу користування спільною
частковою власністю, та перешкоди з
боку відповідача у володінні та
проживанні позивача в квартирою
АДРЕСА_1, позивач просить суд: вселити
його у квартиру АДРЕСА_1; встановити
порядок користування квартирою, згідно
якого виділити в користування ОСОБА_2
житлові кімнати площею 11,4 кв.м. та 12,2
кв.м., лоджію 2,9 кв.м., а ОСОБА_3 виділити в
користування житлові кімнати площею 17,4
кв.м., та 9,4 кв.м., балкон площею 1,4 кв.м.,
вбудовану шафу площею 0,7 кв.м.; коридор
площею 12,6 кв.м., кухню площею 9,7 кв.м.,
туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату
площею 3,0 кв.м. - залишити в загальному
користуванні сторін.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити в повному
обсязі, про що надала відповідну заяву,
згідно якої просила розглянути справу
за її відсутності, не заперечувала
проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, повідомлялась судом про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, про причини своєї
неявки суд не сповістила.

У зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про поважні причини
такої неявки в судове засідання, суд, зі
згоди представника позивача, ухвалив
провести розгляд справи в заочному
порядку та постановити заочне рішення,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 є власником 5/12 частини квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 29.08.2011 року.

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано
КП «ОМБТІ та РОН» за №138 в книзі 764пр-145,
згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ
та РОН» №34656813 від 27.06.2012 року.

Зі змісту рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.08.2011 року
вбачається, що власником іншої частини
квартири АДРЕСА_1, є відповідач ОСОБА_3

Судом встановлено, що між сторонами
виникли спірні правовідносини з
приводу користування спільною
частковою власністю, відповідач
перешкоджає позивачу в володінні та
проживанні в АДРЕСА_1.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

За ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України передбачені
способи захисту цивільних прав та
інтересів, а саме:1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Оскільки право власності позивача на
частину квартири є незаперечним та
таким, що набуто з правових підстав,
відповідач не має права перешкоджати
позивачу у проживанні та користуванні
спірною квартирою, тому суд вважає
можливим в порядку ст. 16 ЦК України
захистити порушене право позивача,
шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру
АДРЕСА_1

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не досягнуто згоди щодо порядку
користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту,
виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 09.02.2012
року, судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 81,6 кв.м.,
житловою площею 50,4 кв.м., розташована на
сьомому поверсі дев'ятиповерхового
будинку, та складається із: житлової
кімнати (2) площею 11,4 кв.м, житлової
кімнати (3) площею 12,2 кв.м., житлової
кімнати (6) площею 9,4 кв.м., житлової
кімнати (8) площею 17,4 кв.м., кухні (9)
площею 9,7 кв.м., коридору (1) площею 12,6
кв.м., ванної кімнати (5) площею 3,0 кв.м.,
туалету (4) площею 1,4 кв.м., вбудованої
шафи (7) площею 0,7 кв.м., балкону площею 0,9
кв.м., лоджії площею 2,9 кв.м.

З технічного плану квартиру
вбачається, що балкон площею 0,9 кв.м. є
прилеглим до кімнати площею 17,4 кв.м., а
лоджія площею 2,9 кв.м. з'єднана
проходами з житловими кімнатами (2)
площею 11,4 кв.м. та (3) площею 12,2 кв.м.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові № 2 від 12.04.1985 року
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового Кодексу України» квартира,
яка є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що при визначенні порядку користування
квартирою особі може бути виділено в
особисте користування лише ізольоване
приміщення житлової кімнати.

При таких обставинах, запропонований
позивачем порядок користування
квартирою, шляхом виділення в
користування ОСОБА_2 житлової кімнати
(2) площею 11,4 кв.м, житлової кімнати (3)
площею 12,2 кв.м., лоджія площею 2,9 кв.м., а
в користування ОСОБА_3 житлової кімнати
(6) площею 9,4 кв.м., житлової кімнати (8)
площею 17,4 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м.,
вбудованої шафи (7) площею 0,7 кв.м.,
залишення місць загального
користування - у користуванні за усіма
співвласниками, підлягає задоволенню
судом, оскільки не порушуватиме права
та охоронювані законом інтереси
сторін, в користування яких виділені
ізольовані приміщення житлових кімнат.

Враховуючи вищевикладене, суд
встановлює порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, шляхом: - виділення в особисте
користування ОСОБА_2 житлової кімнати
(2) площею 11,4 кв.м, житлової кімнати (3)
площею 12,2 кв.м., лоджії площею 2,9 кв.м.; -
виділення в особисте користування
ОСОБА_3 житлової кімнати (6) площею 9,4
кв.м., житлової кімнати (8) площею 17,4
кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., вбудованої
шафи (7) площею 0,7 кв.м., та залишення в
загальному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 кухні (9) площею 9,7 кв.м., коридору
(1) площею 12,6 кв.м., ванної кімнати (5)
площею 3,0 кв.м., туалету (4) площею 1,4 кв.м.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 202, 203, 209-215, 224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення та встановлення порядку
користування квартирою - задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділити: - у
користування: ОСОБА_2 житлову кімнату (2)
площею 11,4 кв.м, житлову кімнату (3)
площею 12,2 кв.м., лоджію площею 2,9 кв.м.; - у
користування ОСОБА_3 житлову кімнату (6)
площею 9,4 кв.м., житлову кімнату (8)
площею 17,4 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м.,
вбудовану шафу (7) площею 0,7 кв.м.; кухню
(9) площею 9,7 кв.м., коридор (1) площею 12,6
кв.м., ванну кімнату (5) площею 3,0 кв.м.,
туалет (4) площею 1,4 кв.м. - залишити у
сумісному користуванні.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Жуган