Справа № 362/1016/13-ц
Головуючий у І інстанції Медведєв К.В.
Провадження № 22-ц/780/14/14
інстанції Мережко М.В.
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянула в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Міністерства
юстиції України на ухвалу
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 10 квітня 2013 року
по справі за скаргою ОСОБА_2,
правонаступниками якої є ОСОБА_3, який
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, на дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, зацікавлена особа:
Державна судова адміністрація України,
Державне казначейство України.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 13 лютого 2013 року звернулася до
суду із скаргою на дій та бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 вересня 2010 року були частково
задоволенні вимоги ОСОБА_2 про
забезпечення її житлом та стягнення
коштів для придбання житла.

Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС Маєвською Д.В. 16
травня 2011 року були винесені дві
постанови про відкриття виконавчого
провадження на підставі двох
виконавчих листів від 20 вересня 2010
року № 2 -8742010, виданих Васильківським
місьскрайонним судом Київської
області про зобов'язання Державного
казначейства України провести видатки
з державного бюджету, передбачені
Державній судовій адміністрації
України і виділені для придбання житла
суддям в сумі 561 014 грн. цільовим
призначенням для придбання
Фастівським міськрайонним судом
Київської області і надання в
користування благоустроєної квартири
для ОСОБА_2 в м. Фастові Київської
області (виконавче провадження № 26462147),
і про стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 коштів в розмірі 561 014 грн.,
перерахувавши їх на рахунок
Фастівського міськрайонного суду з
цільовим призначенням для придбання і
надання в користування благоустроєної
квартири в м. Фастові для
ОСОБА_2 (виконавче провадження № 26462456).

У скарзі ОСОБА_2 зазначала, що державний
виконавець майже два роки не
розпочинає реального примусового
виконання рішення суду, та ніяких
заходів до виконання рішення не
вживала.

ОСОБА_2 зазначає, що Державна судова
адміністрація України самостійно
перераховує кошти стягувачам в порядку
черговості, згідно із реєстром
виконавчих документів по стягненню
коштів на користь суддів, складеного в
порядку надходження виконавчих
документів на виконання до державної
виконавчої служби і затвердженого
протоколом спільної наради від 30
березня 2009 року між Міністерством
юстиції України та Державною судовою
адміністрацією України. При цьому
стягнення на користь ОСОБА_2
знаходиться в реєстрі виконавчих
документів за номером 902 і повинно
виконуватись в порядку черговості та
відповідно до бюджетної програми 0501150
«виконання рішень судів на користь
суддів».

Крім того, як зазначає ОСОБА_2,
звернувшись 18 січня 2013 року до
електронних ресурсів Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, вона дізналась, що 29 грудня
2012 року державний виконавець винесла
постанову про повернення заявнику
виконавчого документу № 2-8742010 від 20
вересня 2010 року, виданого
Васильківським міськрайонним судом
Київської області про стягнення з
Державної судової адміністрації
України на користь ОСОБА_2 коштів в
розмірі 561 014 грн., з перерахуванням їх
на рахунок Фастівського
міськрайонного суду Київської області
з цільовим призначенням для придбання
і надання в користування
благоустроєної квартири в м. Фастові
для ОСОБА_2 (виконавче провадження №
26462456) з посиланням в постанові, як на
підставу винесення, на п.9 ч.1 ст. 47 , ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, на існування
встановленої Законом заборони для
даного виду стягнень у 2012 році,
оскільки у вказаному році кошти,
передбачені Законом України «Про
Державний бюджет України» на програму
КПКВ 0501150 «виконання рішень судів на
користь суддів» використані в повному
обсязі.

ОСОБА_2 просила - поновити строк для
подання скарги, пропущений з поважних
причин;

Визнати неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В., яка полягає у невиконанні
нею вимог ст.ст. 11, 47, 65, 66 Закону України
«Про виконавче провадження»;

Визнати незаконною і скасувати
постанову старшого державного
виконавця Кушнір Л.В. про повернення
виконавчого документу стягувачу від 29
грудня 2012 року ( виконавче провадження
№ 26462456);

Зобов'язати старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби Кушнір Л.В.
усунути вищевказані порушення шляхом
зобов'зання її відновити виконавче
провадження № 26462456 з виконання
виконавчого листа № 2-8742010, виданого
Васильківським міськрайонним судом
Київської області 20 вересня 2010 року про
стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 коштів в розмірі 561 014 грн., з
перерахуванням їх на рахунок
Фастівського міськрайонного суду
Київської області з цільовим
призначенням для придбання і надання в
користування благоустроєної квартири
в м. Фастові для ОСОБА_2;

Зобов'язати старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби Кушнір Л.В.
вжити всіх передбачених Законом
України „Про виконавче провадження"
заходів щодо примусового виконання
виконавчих листів № 2 -8742010, виданих
Васильківським міськрайонним судом
Київської області 20 вересня 2010 року
щодо зобов'язання Державного
казначейства України провести видатки
з державного бюджету, передбачені
Державній судовій адміністрації
України і виділені для придбання житла
суддям в сумі 561014 грн. з цільовим
призначення для придбання Фастівським
міськрайонним судом Київської області
і надання в користування
благоустроєної квартири для ОСОБА_2 в м.
Фастові Київської області та про
стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 коштів в розмірі 561 014 грн.,
перерахувавши їх на рахунок
Фастівського міськрайонного суду з
цільовим призначенням для придбання
квартири та виконати рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 19 березня 2010
року.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 листопада 2013 року скаргу
задоволено частково.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Міністерства
юстиції України подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
та постановити нову ухвалу про відмову
у задоволенні заяви. У скарзі
посилались на те, що Постановою КМ
України від 03 серпня 2011 року
затверджений Порядок виконання рішень
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, які суд не взяв до уваги при
розгляді справи.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 164).

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 04 липня 2013 року провадження
у справі було зупинено до вступу у
спадщину правонаступників.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 09 грудня 2013 року
провадження відновлено. До участі у
справі в якості правонаступників
залучені - ОСОБА_3, який діє в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України
скарги учасників виконавчого
провадження та осіб, які залучаються до
проведення виконавчих дій, на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення ухваленого
відповідно до ЦПК України 2004 року,
подаються до загального суду першої
інстанції і розглядаються за правилами
розділу VII ЦПК цього Кодексу.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її права чи свобод.

Як встановлено судом першої інстанції,
Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС Маєвською Д.В.

16 травня 2011 року були винесені дві
постанови про відкриття виконавчого
провадження на підставі двох
виконавчих листів від 20 вересня 2010 року
№2-8742010, виданих
Васильківським мсіськрайонним судом
Київської області про зобов'язання
Державного казначейства України
провести видатки з державного бюджету,
передбачені Державній судовій
адміністрації України і виділені для
придбання житла суддям в сумі 561 014 грн.
з цільовим призначенням для придбання
Фастівським міськрайонним судом
Київської області і надання в
користування благоустроєної квартири
для ОСОБА_2 в м. Фастові Київської
області (виконавче провадження № 26462147
), і про стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 коштів в розмірі 561 014 грн.,
перерахувавши їх на рахунок
Фастівського міськрайонного суду з
цільовим призначенням для придбання і
надання в користування благоустроєної
квартири в м. Фастові для ОСОБА_2
(виконавче провадження № 26462456).

Вимогу № 17496 про виконання рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби було направлено 12 березня 2012
року Державній судовій адміністрації
України.

Повторну вимогу про виконання було
направлено 11 вересня 2012 року (а.с. 60-64).

Постановою старшого державного
виконавця від 20 березня 2012 року
зупинено виконання провадження ( а.с. 85),
яке поновлене постановою державного
виконавця від 15 травня 2012 року ( а.с. 87).

Постановою від 29 грудня 2012 року
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Кушнір Л.В.
( а.с. 12), повернуто виконавчі документи
стягувачу ОСОБА_2 з посиланням на норми
Бюджетного кодексу України. Крім того,
у постанові зазначено, що у 2012 році
державною судовою адміністрацією
використано кошти за цільовою
програмою 0501150 «виконання рішень судів
на користь суддів». Підставою
винесення постанови вказано п.9 ч.1 ст.47
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст.11 Закону України „Про
виконавче провадження„ державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» ( в редакції
чинній на час винесення оскаржуваної
постанови) визначені умови повернення
виконавчого документу стягувачу,
зокрема в разі наявної встановленої
законом заборони щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
якщо у нього відсутнє інше майно чи
кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення ( п.9.ч1
ст. 47).

Відповідно до ч.4 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» про
повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови в
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Посилання в апеляційній скарзі на ту
обставину, що програма КПКВ 0501150
«Виконання рішень судів на користь
суддів» передбачена на 2005-2010 роки
виконана, є безпідставними, оскільки
дана обставина відповідно до ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» не є підставою для
закриття виконавчого провадження і
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 04.11.1950 року) кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Судове рішення
проголошується публічно, але преса і
публіка можуть бути не допущені в зал
засідань протягом усього судового
розгляду або його частини в інтересах
моралі, громадського порядку чи
національної безпеки в демократичному
суспільстві, якщо того вимагають
інтереси неповнолітніх або захист
приватного життя сторін, або - тією
мірою, що визнана судом суворо
необхідною, - коли за особливих
обставин публічність розгляду може
зашкодити інтересам правосуддя.

Рішення, відповідно до якого заявник
ОСОБА_2 має право на відшкодування суми
або на вчинення певних дій на свою
користь, набрало законної сили та стало
таким, що підлягаює виконанню. Однак
заявник ОСОБА_2 не домоглася повного
або своєчасного виконання цього
рішення через невжиття органами влади
певних заходів.

Постанова державного виконавця від 29
грудня 2012 року порушує права стягувача
в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
щодо надмірної тривалості невиконання
рішення суду ( більше трьох років на час
подання заяви), та не відповідає
практиці Європейського суду з прав
людини, висловленій в рішеннях по
багатьох справах (справа «Скрипняк та
інші проти України» - 10 липня 2008 року,
справа «ПМП «Фея» та інші проти
України» (Заява № 27617/06 та 126 інших заяв
21.02.2013 року)

Враховуючи, що виконання рішення суду
відбувалося із порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження»
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
скарги, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, є безпідставними, оскільки
Постанова КМ України від 03 серпня 2011
року № 845 стосується виконання рішень,
які прийняті і надійшли на виконання
після 03 серпня 2011 року.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції є
законної і обґрунтованою, підстави для
її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Міністерства юстиції України -
відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 10 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: