Справа №589/73/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидорчук О,М.Номер
провадження 22-ц/788/570/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 51
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Попруги С. В., Ільченко О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Переробка технічних
відходів»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду від 11 лютого 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Переробка технічних
відходів»

про стягнення грошової компенсації за
невикористану відпустку,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду від 11 лютого 2014 року позов
задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «Переробка технічних
відходів» на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку в сумі 12 858 грн. 11 коп.

Стягнуто з ТОВ «Переробка технічних
відходів» в дохід держави судові
витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Переробка
технічних відходів» посилається на
порушення судом при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального
права. Просить скасувати рішення
Шосткинського міськрайонного суду від
11 лютого 2014 року та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах
з ТОВ «Переробка технічних відходів» з
травня 2005 року та займав посаду
директора ТОВ «Переробка технічних
відходів». Звільнений з займаної
посади 25 лютого 2013 року. Відповідно до
довідки від 24 грудня 2013 року № 94 ТОВ
«Переробка технічних відходів» має
перед позивачем заборгованість із
виплати компенсації за невикористані
відпустки в сумі 12858 грн. 11 коп.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про відпустки», витрати, пов'язані з
оплатою відпусток, в тому числі
щорічної основної, здійснюються за
рахунок коштів підприємств,
призначених на оплату праці, або за
рахунок коштів фізичної особи, в якої
працюють за трудовим договором
працівники.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що
позивачем було пропущено строк
позовної давності і суд не мав
задовольняти позовні вимоги є
безпідставними. При ухваленні рішення,
суд дійшов обґрунтованого висновку про
те, що на дані правовідносини ч. 1 ст. 233
КЗпП України не поширюється.

Такий висновок суду узгоджується з
Рішенням Конституційного Суду України
№ 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу
законів про працю України, статей 1, 12
Закону України «Про оплаиу праці»,
згідно якого у частині першій ст. 233
КЗпП України передбачено скорочені в
строки позовної давності для звернення
працівника до суду: один місяць - у
справах про звільнення; три місяці -
щодо вирішення інших трудових спорів.
Однак відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП
України «у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати, тобто усіх виплат, на
які працівник має право згідно з
умовами трудового договору і
відповідно до державних гарантій,
встановлених законодавством, зокрема й
за час простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Таким чином, у суду були законні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не є
підставою для перегляду судового
рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Переробка
технічних відходів» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду від 11 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -