Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 674/15/14-ц
Провадження № 2/674/110/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді
Артемчук В. М.

при секретарі
Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дунаївці, в порядку ст.

197 ЦПК України, цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до

Миньковецької сільської ради

Дунаєвецького району Хмельницької
області

про визнання права власності на
спадкове майно

(ціна позову 50199 грн.)

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько - ОСОБА_3.

Після смерті батька залишилося
спадкове майно - житловий будинку з
належними до нього господарськими
будівлями, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Він є єдиним спадкоємцем за заповітом.

В установлений законом строк він
звернувся до Дунаєвецької
нотаріального округу із заявою про
прийняття спадщини, однак згідно
постанови про відмову у вчинені
нотаріальних дій, отримати свідоцтво
про право на спадщину після смерті
батька він не може в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на домоволодіння, що
знаходиться в. АДРЕСА_1.

Батько позивача, ОСОБА_3, про житті на
належне йому домоволодіння
правовстановлюючого документу не
оформив, свідоцтва про право власності
не отримав.

Відповідно до довідки Миньковецької
сільської ради, рішення на видачу
свідоцтва про право власності на
будинок ОСОБА_3 сільська рада не
приймала.

Разом з тим, згідно виписки з по
господарської книги від 17.12.2013 р.
зазначене домоволодіння рахується за
померлим батьком, земельна ділянка
біля будинку становить 0,14 га.

Оскільки батько своє право власності
не оформив і він не може оформити
спадщину , а тому звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, однак подав заяву, в якій
позов підтримує повністю, просить
справу розглядати без його участі.

Відповідач: представник Миньковецької
сільської ради Дунаєвецького району
Хмельницької області в судове
засідання не з'явився, однак подав
заяву, в якій позов визнає повністю,
претензій до спадкового майна не має і
просить справу розглядати без його
участі.

Суд ухвалив проводити розгляд даної
справи у відсутності сторін по наявних
матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть.

До маси спадкового майна після смерті
ОСОБА_3 входить житловий будинок з
належними до нього господарськими
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією технічного паспорту на будівлі
особистої власності та зведеним актом
вартості будівель і споруд.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України
спадкоємцем за заповітом на спадкове
майно померлого є позивач, який прийняв
спадщину, що підтверджується копією
заповіту, складеного і посвідченого
Миньковецькою сільською радою
Дунаєвецького району Хмельницької
області 27 вересня 2005 року та
зареєстрованого в реєстрі за №160,
повідомленням нотаріуса, витягами із
Спадкового реєстру №36119504 та 36119482 від
17.12.2013 року та довідкою Миньковецької
сільської ради Дунаєвецького району
Хмельницької області №1002 від 17.12.2013
року.

Згідно повідомлення від 17.12.2013 року
приватний нотаріус Дунаєвецького
районного нотаріального округу
Хмельницької області не може видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, посвідченим Миньковецькою
сільською радою Дунаєвецького району
Хмельницької області 27 вересня 2005 року
зареєстрованим в реєстрі за №160 на
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1, який залишився після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я
позивача в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вказаний житловий будинок. Інші
спадкоємці до нотаріальної контори не
звертались.

Згідно з довідкою Дунаєвецького КП
"Інвентарбюро" від 23.12.2008 року акт про
завершення будівництвом житлового
будинку в АДРЕСА_1 не складався,
свідоцтво про право власності на
домоволодіння Дунаєвецькою районною
радою не видавалося на ім'я ОСОБА_3.

Як вбачається з довідок та виписок із
по господарських книг, виданих
Миньковецькою сільською радою
Дунаєвецького району Хмельницької
області власником житлового будинку ,
рік забудови 1960 та головою двору
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з 1961
року в сільській раді являвся ОСОБА_3,
земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку виділена площею 0,14
га.

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, яка затверджена
заступником Міністра комунального
господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка
втратила чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року №56 передбачено обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п.4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у по господарських книгах (п.20
Інструкції), проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК України та
Закону України від 01.07.2004 року

«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто записи у по господарських книгах
визнаються в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Зважаючи на те, що жилий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
побудований на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці розміром 0,14 га і прийнятий в
експлуатацію, з 1961 року зареєстрований
в сільській раді за ОСОБА_3, з того часу
він став власником зазначеного
житлового будинку.

Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК
України цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті; право власності
припиняється у разі смерті власника, у
зв'язку з чим позивач позбавлений
можливості іншим чином, ніж у судовому
порядку визнати за собою право
власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦП України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця).

Суд вважає, що позивач, прийнявши у
спадщину спадкове майно, відповідно до
ст. 1268 ЦК України та п. 208 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 року №20/5, вважається таким,
що прийняв спадщину. Тому, з огляду на
те, що ОСОБА_3 на час своєї смерті був
власником жилого будинку з належними
до нього господарськими будівлями,
його право власності на дане майно
перейшло у порядку спадкування до
позивача.

Відповідно до ст.1223 ЦК України позивач
ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і має
право на оформлення спадщини та
відповідне право власності на спадкове
майно, а тому вимоги обгрунтовані і суд
задовольняє їх.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, ч.4 ст. 25, ст.ст. 346, 1216, 1223, 1268-1270
ЦК України, , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
жилий будинок з належними до нього
господарськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, як за
спадкоємцем за заповітом, який належав
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Звільнити відповідача від сплати
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Дунаєвецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: /підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду
В. М. Артемчук