Справа № 0312/2664/2012 Головуючий у 1
інстанції: Ушаков М.М. Провадження №
22-ц/773/104/14 Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Приватного виробничо-торгового
підприємства «Світязь», фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства «ПЗУ Україна»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна», третя
особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
за апеляційною скаргою відповідача
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «Провідна» на
рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 21 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В
И Л А:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 та у вересні
2013 року ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовами до ПВТП «Світязь», фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна», ПрАТ «СК «Провідна» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

9 жовтня 2013 року Нововолинським міським
судом постановлено ухвалу, про
об'єднання позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в одне провадження.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 1
вересня 2012 року в м. Нововолинську,
Волинської області на перехресті
вулиць Маяковського і Соборна за
участю автомобіля ЗІЛ -431410 під
керуванням ОСОБА_3 та автобуса марки
«Богдан-А 09202», в якому вони знаходились
як пасажири маршрутного таксі, яким
керував ОСОБА_6, їм завдана матеріальна
та моральна шкода.

Враховуючи, що ОСОБА_3 керував
автомобілем, який належить на праві
власності ПВТП «Світязь», з яким він
перебував у трудових відносинах, а
ОСОБА_6 працював у підприємця ОСОБА_5
водієм автобуса, дані транспортні
засоби на час ДТП були застраховані
відповідно у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та
у ПрАТ «СК «Провідна», позивачі
уточнивши позовні вимоги, просили суд
стягнути: в користь ОСОБА_1 із страхових
компаній солідарно 3132 грн. 91 коп. за
матеріальну шкоду і по 5000 грн. за
моральну шкоду та з ПВТП «Світязь» і
підприємця ОСОБА_5 солідарно 90000 грн. за
моральну шкоду та судові витрати; в
користь ОСОБА_2 із страховиків
солідарно 1983 грн. 17 коп. за матеріальну
шкоду і по 5000 грн. за моральну шкоду та з
транспортного підприємства «Світязь»
і підприємця ОСОБА_5 солідарно 20000 грн.
за моральну шкоду та відшкодування
судових витрат.

21 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням
Нововолинського міського суду
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та
ПрАТ «СК «Провідна» солідарно в
користь ОСОБА_1 2766 грн. 83 коп.
матеріальної шкоди та по 5000 грн. за
моральну шкоду.

Стягнуто з ПВТП «Світязь» солідарно з
ОСОБА_5 в користь позивачів 3000 грн.
відшкодування моральної шкоди та 500
грн. з кожного судових витрат.

Стягнуто солідарно з ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» і ПрАТ «СК «Провідна» в
користь ОСОБА_2 5000 грн. за моральну
шкоду.

В решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ПрАТ «СК «Провідна» просить
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення відшкодування шкоди
в користь позивачів з страхової
компанії «Провідна»скасувати як
незаконне і необґрунтоване та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду ніким не
оскаржується і судом апеляційної
інстанції не переглядається.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачів частково та стягуючи з
апелянта в користь ОСОБА_1
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, а в користь ОСОБА_2
грошові кошти лише за моральну шкоду,
суд першої інстанції виходив з того, що
у випадку заподіяння шкоди третім
особам під час взаємодії джерел
підвищеної небезпеки, така шкода
вважається завданою ними спільно і
відшкодовується незалежно від їхньої
вини. Страховик, який застрахував
відповідальність таких джерел
підвищеної небезпеки також
відшкодовує у межах встановленого у
договорі ліміту відповідальності
шкоду, заподіяну в результаті ДТП
життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Такі висновки суду є правильними.

Встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 1 вересня 2012 року
з вини ОСОБА_3, водія автомобіля ЗІЛ
-431410, номерний знак НОМЕР_1, який
належить на праві власності ПВТП
«Світязь», сталась ДТП зіткнення з
автобусом - маршрутним таксі марки
«Богдан - А09202», реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6.,
який належить підприємцю ОСОБА_5 з якою
останній перебував у трудових
відносинах. Унаслідок даної автоаварії
були травмовані пасажири автобусу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1, з
приводу отриманих тілесних ушкоджень
середньої важкості, лікувався
стаціонарно у медичному закладі та
поніс матеріальні затрати.

Вироком Нововолинського міського суду
від 11 червня 2013 року ОСОБА_3 визнано
винним у вказаній ДТП, яка сталась під
час виконання ним трудових обов'язків.

Крім того встановлено, що цивільна
відповідальність ПВТП «Світязь»,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК
«ПЗУ Україна» та ПрАТ «СК «Провідна»
відповідно до полісів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а застрахованими
транспортними засобами відповідно
були автомобіль «ЗІЛ -431410» та автобус
«Богдан - А09202» (а. с. 262, 266 т. 1).
Відповідно до вказаних полісів
зазначені страховики, забезпечують
відшкодування шкоди, завданої життю,
здоров'ю та майну третіх осіб під час
ДТП, що сталась за участі забезпеченого
транспортного засобу, та внаслідок
цієї пригоди настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застраховано.

Також встановлено, що згідно вимог п.
33.1.2 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальник ОСОБА_5 3
вересня 2012 року повідомила страховика
ПрАТ «СК «Провідна» про настання ДТП за
участю забезпеченого транспортного
засобу, належного їй автобусу «Богдан -
А09202» (а. с. 94 т. 1).

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1188 цього
Кодексу якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди» роз'яснено, що
володільці джерел підвищеної
небезпеки за шкоду, заподіяну при
зіткненні джерел підвищеної небезпеки,
іншим особам, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими.

Наведені норми права дають можливість
зробити висновок про те, що відповідачі
ПВТП «Світязь» та підприємець ОСОБА_5
будуть нести перед позивачами
цивільно-правову відповідальність за
шкоду заподіяну внаслідок ДТП їх
працівниками.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та (або)
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням)

Згідно п. п. 22.1, 22.3 ст. 22 вказаного Закону
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена п. п. 1, 2 ч. 2
ст. 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судому розмірі відповідно до вимог ст.
23 ЦК України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Наведені обставини та норми
матеріального права свідчать про те, що
відповідач - апелянт ПрАТ «СК
«Провідна» як страховик
цивільно-правової відповідальності
страхувальника фізичної особи
підприємця ОСОБА_5 зобов'язаний у
солідарному порядку з іншим
страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»
відшкодувати, у межах встановленого
ліміту, матеріальну та моральну шкоду
заподіяну під час ДТП з участю
застрахованих транспортних засобів
позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як іншим
особам - потерпілим внаслідок
автоаварії.

Встановивши такі обставини та давши їм
вірну правову оцінку, суд першої
інстанції цілком підставно ухвалив
рішення про часткове задоволення
позову, поклавши цивільно-правову
відповідальність на апелянта як
страховика разом із іншими
співвідповідачами.

Таким чином, рішення в оскарженій
частині ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України
слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу відповідача
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «Провідна»
відхилити, рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 21
листопада 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді