Справа № 646/739/14-ц
№ провадження 2/646/497/2014
У Х В А Л А

03.02.2014 року
м. Харків

Суддя Червонозаводського
районного суду м. Харкова Васильєва
О.О., розглянувши клопотання про
забезпечення позову по справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, у якій просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача суму заборгованості за
договором позики у розмірі 239700 грн.

Також в позові позивач просить суд
прийнят міри по забезпеченню позовних
вимог шляхом накладення аресту на
майно та грошові кошти, які належать
відповідачу ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені
види забезпечення позову, а саме:
накладення арешту на майно або грошові
кошти відповідача; заборона вчиняти
певні дії; встановлення обов'язку
вчинити певні дії; заборона іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупинення продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису; зупинення
стягнення на підставі виконавчого
документу, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передача речі, яка є
предметом спору на зберігання іншим
особам. Види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими
позивачем вимогами.

Суд зазначає, що забезпечення позову -
це заходи цивільного процесуального
припинення дій, які можуть утруднити
виконання майбутнього рішення суду чи
зробити його виконання неможливим.
Вони повинні гарантувати можливість
реалізації позовних вимог у разі
задоволення позову. Вони
застосовуються лише до позовів про
визнання і про присудження.

Заходи забезпечення позову захищають
законні інтереси (права) позивача на
той випадок, коли відповідач буде діяти
недобросовісно або коли неприйняття
заходів може призвести до невиконання
судового рішення.

Забезпечення позову не порушує
принципів змагальності і
процесуального рівноправ'я сторін.

Заходи забезпечення позову в
цивільному процесі мають тимчасовий
характер і зберігають свою дію до
фактичного виконання судового акта,
яким закінчується вирішення спору по
суті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у постанові №9 від 22.12.2006 року
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.
Особам, які беруть участь у справі, має
бути гарантована реальна можливість
захистити свої права при вирішенні
заяви про забезпечення позову,
оскільки існує ризик спричинення їм
збитків у разі, якщо сам позов або
пов'язані з матеріально-правовими
обмеженнями заходи з його забезпечення
виявляться необґрунтованими.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності є
непорушним.

Заява позивача та матеріали справи не
містять даних про місцезнаходження
майна відповідача, належності
відповідачу на праві приватної
власності будь-якого нерухомого та
рухомого майна, наявності грошових
коштів та, відповідно установ та
розрахункових рахунків, на яких
обліковуються грошові кошти.

Розглянувши подане позивачем
клопотання про вжиття заходів до
забезпечення позову, зважаючи на
фактичні обставини справи, виходячи із
пов'язаності заходів до забезпечення
позову з його предметом, співмірності
таких заходів заявленим позовним
вимогам і відповідності виду
забезпечення позову позовним вимогам,
суд вважає, що в задоволенні заяви
необхідно відмовити, оскільки воно
необґрунтоване та безпідставне.

Позивачем не наведено підстав з яких, у
разі невжиття забезпечення позову,
неможливо буде виконати рішення суду, а
також, що існує реальна небезпека
правам та інтересам позивача.

Тому суд вважає за необхідне відмовити
у задоволенні клопотання про
забезпечення позову.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.О.Васильєва