Справа № 466/9593/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

3 лютого 2014року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді
Білінської Г.Б.

при секретарі
Галоян К.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ
«Техносервіс-Львів» про оформлення
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за вимушений прогул
та про стягнення моральної шкоди,-

установив:

16 грудня 2013року ОСОБА_1 звернулась в суд
з позовом до відповідача про
оформлення поновлення на роботі,
виплату заробітної плати за вимушений
прогул та про стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона з 1979року
працювала на посаді комірника на
державному підприємстві, котре в
процесі приватизації було перетворене
у Відкрите акціонерне товариство
«Техносервіс-Львів», а пізніше - у
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів».

В кінці травня 2012року вона отримала
листа №40, датованого 21.05.2005року за
підписом ОСОБА_3 про те, що згідно з
наказом №18 від 21.05.2012року її звільнено
з роботи з 24.03.2012 р. на підставі п.4 ст.40
КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 16.01.2013року по
цивільній справі №1328/5958/12 задоволено
позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповіда льністю «Техносервіс-Львів»
та ОСОБА_3 про скасування наказу №18 від
21.05.2012року про звільнення з роботи,
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 19.03.2013року по справі
№1328/5958/12 апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, а рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 16.01.2013року
залишено без змін.

Разом з тим, необхідно зазначити, що
11.05.2012року рішенням господарського
суду Львівської області за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано недійсним
рішення зборів, оформлене протоколом
від 27.11.2011року про обрання директором
товариства ОСОБА_3.

29.08.2012року постановою Львівського
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Львівської області залишено без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Вищим господарським судом України
відмовлено в задоволенні касаційної
скарги на рішення суду першої і
постанови суду апеляційної інстанцій.

Незважаючи на це і на неодноразові
звернення ОСОБА_1, відповідачем до
теперішнього часу не оформлено її
поновлення на роботі, не внесено
відповідні записи в трудову книжку та
не виплачені кошти, які підлягали
стягненню на її користь згідно з
судовими рішеннями.

В подальшому позивач, не змінюючи
підстав та предмету позову, уточнила
позовні вимоги та просила Зобов'язати
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
оформити шляхом внесення відповідного
запису в трудову книжку поновлення
ОСОБА_1 на посаді комірника товариства
і допустити її до роботи; стягнути з
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу - за період з
16.01.2013 р. по 16.01.2014 р. включно в сумі 7000,00
грн.; стягнути з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 2000,00грн.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали,
покликаючись на мотиви викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
стверджується відмітками в журналі
реєстрації вихідної кореспонденції
суду та повідомлення про вручення
поштового відправлення з відміткою про
особисте вручення, заперечень на
позовну заяву відповідачем суду подано
не було. Зі згоди представників
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, згідно вимог
ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі
наявних доказів.

Заслухавши пояснення представників
позивача, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази суд приходить до висновку, що
позовна заява підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1979року
працювала на посаді комірника на
державному підприємстві, котре в
процесі приватизації було перетворене
у Відкрите акціонерне товариство
«Техносервіс-Львів», а пізніше - у
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів».

В кінці травня 2012року вона отримала
листа №40 датованого 21.05.2012року за
підписом ОСОБА_3 про те, що згідно з
наказом №18 від 21.05.2012р. її звільнено з
роботи з 24.03.2012р. на підставі п.4 ст.40
КЗпП України. Даний наказ вона
оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 16.01.2013року по
цивільній справі №1328/5958/12 задоволено
позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
та ОСОБА_3, скасовано наказ №18 від
21.05.2012р. про її звільнення з роботи,
ОСОБА_1 поновлено на роботі, стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу
без врахування обов'язкових податків
та зборів за період з 24.03.2012р. по 16.01.2013р.
включно в розмірі 5773,33грн., 2000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
223,00грн. витрат по оплаті судового
збору.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 19.03.2013р. по справі №1328/5958/12
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16.01.2013р. залишено без
змін.

Вищевказані судові рішення вступили в
законну силу. На їх виконання ВДВС
Кам'янка-Бузького району було відкрито
примусове виконавче провадження,
оскільки відповідач добровільно не
виконав вказаних судових рішень. В
результаті виконавчого провадження з
відповідача стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу
без врахування обов'язкових податків
та зборів за період з 24.03.2012р. по 16.01.2013р.
включно в розмірі 5773,33 грн. 2000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
223,00грн. витрат по оплаті судового
збору. В частині поновлення на роботі
судові рішення не виконані, ВДВС
Кам'янка-Бузького району скеровано
подання в Кам'янка-Бузький РВ ГУМВСУ У
Львівській області про притягнення
керівника ТзОВ «Техносервіс-Львів» до
кримінальної відповідальності за
невиконання рішення суду, а постановою
заступника начальника ВДВС
Кам'янка-Бузького району від 26.04.2013р.
виконавче провадження закрито.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Незважаючи на неодноразові звернення
ОСОБА_1, відповідачем до теперішнього
часу не оформлено її поновлення на
роботі, не внесено відповідні записи в
трудову книжку та не допущено до
роботи.

Як встановлено рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 16.01.2013року по цивільній
справі №1328/5958/12 наказом від 01.09.2011року
№1/09.11 ОСОБА_1 переведено на півставки з
окладом 480.00 грн. Отже, сума середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
за період з 16.01.2013року по 16.01.2014року, яка
підлягає стягненню складає 5760,00 грн. (12
місяців помножене на 480.00 грн.).

Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній
особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди судом враховано
роз'яснення, що містяться в постанові
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995року №4 «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами,
внесеними постановою від 25 травня 2001р.
№5), де, зокрема, зазначається, що
моральна шкода може полягати у
приниженні честі та гідності, престижу
та ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку із пошкодженням
здоров'я, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

За вказаних обставин, враховуючи
нервове потрясіння ОСОБА_1
пропрацювала на одному місці
безперервно понад 30 років - починаючи з
1979року до часу звільнення, жодного разу
до будь-якої відповідальності не
притягувалася, перебування на
лікуванні, приниження честі та
гідності як в очах
колег-співробітників так і односельчан
(підприємство знаходиться в селі в
якому вона проживає, та інші обставини,
що призвели до її душевних страждань,
ОСОБА_1 оцінює завдану їй моральну
шкоду в розмірі 2000,00грн.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є
обґрунтованою та підлягає до
часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 62, 169, 209, 212, 213, 214, 215,
224-226 ЦПК України, ст.38, 232, 233, 235 КЗпП
України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
внести запис в трудову книжку ОСОБА_1
про поновлення її на посаді комірника
товариства та допустити її до роботи.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
16.01.2013року по 16.01.2014року в розмірі 5760
(п'ять тисяч сімсот шістдесят) гривень.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс-Львів»
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Г. Б. Білінська