У Х В А Л А

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Джи.Ай.Ті», треті
особи: ОСОБА_4, приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна», про відшкодування майнової
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 8
липня 2013 року та рішення Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 2
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Джи.Ай.Ті»
(далі - ТОВ «Джи.Ай.Ті»), треті особи:
ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна» (далі -
ПАТ «СК «Провідна»), про відшкодування
майнової шкоди у сумі 8 199 грн 05 коп.,
франшизи в сумі 500 грн, моральної шкоди
в розмірі 5 000 грн та судових витрат.

Посилався на те, що 8 серпня 2012 року з
вини ОСОБА_4, який знаходився на той час
з ТОВ «Джи. Ай.Ті.» у трудових
відносинах, сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої пошкоджено автомобіль,
який належить позивачеві; СК
«Провідна» відшкодувала позивачу суму,
завдану внаслідок ДТП, з урахуванням
зносу та франшизи в розмірі 25 605 грн 93
коп; за даними звіту загальна вартість
відновлюваного ремонту становить 33 104
грн 98 коп; моральну шкоду позивач
пов'язує з душевними стражданнями та
незручностями у зв'язку з неможливістю
використовувати автомобіль.

Рішенням Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 8
липня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Джи.Ай.Ті» на користь ОСОБА_3 розмір
франшизи у сумі 500 грн та стягнуто
моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
Вирішено питання про стягнення
судового збору. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 2 жовтня 2013 року
рішення Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 8
липня 2013 року скасовано в частині
відмови в стягненні витрат на правову
допомогу та збитків у сумі 25 грн 50 коп.
Стягнуто з ТОВ «Джи.Ай.Ті.» на користь
ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в
сумі 458,80 грн, поштові витрати та
комісійний збір в сумі 25,50 грн, всього
484,30 грн. В іншій частині рішення
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 8 липня
2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки дорожньо-транспортна пригода
сталася саме з вини ОСОБА_4, що
встановлено матеріалами
адміністративної справи, -
відшкодування шкоди, спричиненої
пошкодженням автомобіля, належного
позивачеві, в частині розміру франшизи,
яка не виплачена страховою компанією, є
зобов'язанням володільця джерела
підвищеної небезпеки; в інший частині
матеріальна шкода виплачена
страховиком відповідно до
законодавства у повному обсязі;
моральна шкода з урахуванням обставин
по справі складає суму 1 000 грн;
враховуючи те, що позивачем не надано
розрахунку витрат на правову допомогу;
стягнення інших витрат законодавством
не передбачено, в задоволенні цих вимог
відмовлено.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та стягуючи
витрати на правову допомогу, поштові
витрати та комісійний збір,
апеляційний суд виходив із того, що
судом при постановленні рішення
допущені порушення при підрахунку
заподіяної шкоди та безпідставно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог щодо судових витрат, а в інший
частині позовні вимоги необґрунтовані.

Разом із тим при розгляді справи судами
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 8 серпня 2012 року
на автодорозі «Харків - Сімферополь»
сталася дорожньо-транспортна пригода,
за результатами якої пошкоджено
автомобіль, який належить ОСОБА_3

Постановою Сімферопольського
районного суду АР Крим від 25 серпня 2012
року ОСОБА_4, який на той час був
працівником ТОВ «Джи.Ай.Ті», визнано
винним у вчинення зазначеного
правопорушення, притягнуто до
адміністративної відповідальності з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340
грн.

Відповідно до полісу № АА4869473
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів від 9
серпня 2011 року зі строком дії з 28 серпня
2011 року по 27 серпня 2012 рік,
страхувальником ТОВ «Джи.Ай.Ті.»
застрахована цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, яка
на законних підставах керує
транспортним засобом марки «БАР»
державний номерний знак НОМЕР_1; ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого), був
встановлений у розмірі 50 000 грн,
франшиза складає 500 грн; СК «Провідна»
відшкодувала позивачу майнову шкоду,
завдану внаслідок ДТП, з урахуванням
зносу та франшизи у розмірі 25 605 грн 93
коп; за даними звіту загальна вартість
відновлюваного ремонту без урахування
зносу складає 33 104 грн 98 коп.

Разом із тим за змістом ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному суді» № 12 від 24 жовтня 2008
року суд апеляційної інстанції, у разі
встановлення при перевірці законності
й обґрунтованості рішення суду першої
інстанції неправильного застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, може вийти за межі доводів
апеляційної скарги згідно з частинами
третьою та четвертою статті 303 ЦПК та
провести перевірку справи в повному
обсязі.

Апеляційний суд і сам не позбавлений
можливості встановити фактичні дані,
які мають значення для вирішення спору,
а також застосувати норму
матеріального права, яка має бути
застосована до спірних правовідносин.

Апеляційний суд не звернув увагу на те,
що відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі; не з'ясував чи
виплачений розмір франшизи позивачу,
оскільки в матеріалах справи обставини
викладені неоднозначно.

Зокрема, апеляційним судом у порушенні
статей 212, 213 - 215, 316 ЦПК України не
з'ясовано та належним чином не
досліджено обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення сторін, та якими доказами
вони підтверджувалися.

Апеляційним судом в повній мірі не
встановлено дійсний розмір майнової
шкоди, яка підлягає відшкодуванню
згідно з умовами договору страхування
та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», не перевірено
які витрати поніс позивач у зв'язку з
ушкодженням його автомобіля, та яка
сума була відшкодована йому страховою
компенсацією.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України
справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 2 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. ГорелкінаСудді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко