Справа № 764/6260/13-ц
Провадження 2/764/176/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Севастополь

Ленінський районний суд м. Севастополя
в складі:

головуючого - судді Фисюк О.І.

при секретарі - Цукановій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Севастополі цивільну
справу за позовом КП «Житлосервіс №15»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

20.06.2013 р. Комунальне підприємство
«Житлосервіс №15» (далі КП «Житлосервіс
№15») звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, просить визнати їх
таким, що втратили право користування
житловим приміщенням у гуртожитку КП
«Житлосервіс №15» - кімнатою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачі в кімнаті АДРЕСА_1 не
проживають, квартирну плату та
комунальні послуги за дану кімнату не
оплачують, їх речі у даній кімнаті
відсутні, проте з реєстрації вони не
знялись, у зв'язку з чим КП «Житлосервіс
№15» позбавлене можливості поселити та
зареєструвати у зазначеній кімнаті
громадян, які потребують надання
житлової площі.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав з викладених
підстав, зазначав, що відповідачі в
кімнаті АДРЕСА_1 не проживають, в даній
кімнаті проживає та зареєстрована
ОСОБА_3, яка оплачує комунальні послуги
за дану кімнату.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов не визнала посилаючись на те, що
вона разом з сином на підставі ордеру
на кімнату АДРЕСА_1 вселилась у даний
гуртожиток, зареєстрована у кімнаті
гуртожитку АДРЕСА_1. При вселенні їх у
гуртожиток комендант фактично
поселила їх в кімнату АДРЕСА_2, оскільки
в кімнаті АДРЕСА_1 проживали інші особи.
Зазначала, що вона неодноразово
зверталась до директора комунального
підприємства із заявами про
перереєстрацію у кімнату за місцем
фактичного проживання, однак відповіді
на дані заяви не отримала. Вказувала, що
вони з сином на законних підставах
проживають у гуртожитку, іншого житла
не мають, у кімнаті АДРЕСА_1 не
проживають не тому, що не захотіли, а
тому, що їх туди поселив комендант й у
них не було вибору, а тому відсутні
підстави для визнання їх такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи сповіщений належно, причин
неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу Фонду комунального майна СМР
№386 від 01.04.2008 року гуртожиток по
АДРЕСА_1 зарахований на баланс КП
«Житлосервіс №15» (а.с.11). Сторонами
визнається факт, що будинок по АДРЕСА_1
є гуртожитком, власником якого
являється громада м. Севастополя в
особі СМР, а тому в силу ст.61 ЦПК України
не підлягає доказуванню.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
зареєстровані у кімнаті АДРЕСА_1 з
16.02.1989 р.(а.с.7,8).

Згідно довідки КП «Житлосервіс №15»
№2/745 від 07.08.2013 року оплата за
комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1
здійснюється ОСОБА_3, яка зареєстрована
та проживає за даною адресою. Станом на
06.08.2013 р. заборгованість відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 15.05.2008 р. та 09.07.2009 р. зверталась
із заявами до директора КП
«Житлосервіс №15», в яких просила
перереєструвати її та сина з кімнати
АДРЕСА_1 у кімнату АДРЕСА_2 за місцем
фактичного проживання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала
той факт, що в кімнаті АДРЕСА_1 вона та
її син ніколи не проживали, а фактично
проживають у кімнаті АДРЕСА_2 того ж
гуртожитку, дані факти також
підтвердили допитані у судовому
засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які пояснили, що
відповідачі проживають у кімнаті
АДРЕСА_2 понад 20 років.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Приймаючи до уваги визнання
відповідачами факту не проживання в
кімнаті АДРЕСА_1 суд вважає, що наявні
підстави для задоволення позову.

Судом не приймаються до уваги доводи
відповідача ОСОБА_1 з наступних
підстав.

Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що
вселилась в кімнату АДРЕСА_2 замість
кімнати АДРЕСА_1, на яку їй був виданий
ордер, не з власної волі, а за вимогою
коменданта. Проте суд не може прийняти
до уваги дану обставину. Так, згідно п. 19
Примірного Положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р.,
переселення в разі необхідності
громадян з одного жилого приміщення в
інше в даному гуртожитку провадиться
за рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації та
профспілкового комітету і комітету
комсомолу з видачею нового ордера. Те,
що ОСОБА_1 неодноразово порушувала
перед директором КП „Жилсервіс №15"
питання про перереєстрацію з кімнати
АДРЕСА_1 на кімнату АДРЕСА_2 є юридично
нікчемним, оскільки реєстрація не дає
права на вселення та користування
кімнатою у гуртожитку, і, навіть, якщо б
така перереєстрація відбулась би, то
право на вселення в кімнату АДРЕСА_2 та
користування нею у ОСОБА_1 все рівно не
виникло б, так як єдиною підставою для
вселення являється ордер (ст. 129 ЖКУ), а
не указівка коменданта гуртожитку або
реєстрація.

Відповідач, підкорившись незаконному
розпорядженню коменданта, не
оскаржувала дане рішення, а те, що вона
не була обізнана у відповідних
положеннях закону, що регулював
правовідносини між сторонами, не
позбавляє її від негативних наслідків
своєї необізнаності. До того ж суд
зазначає, що відповідач не була
позбавлена можливості звернутись із
заявою про видачу ордеру на проживання
в кімнаті АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 до
власника гуртожитку або до
уповноваженого ним органу, комісії.

Таким чином суд приходить до висновку
про те, що позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд відповідно до ст. 88 ЦПК України
відносить їх на відповідачів.

На підставі ст. 71 ЖК України, п. 19
Примірного Положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р.,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов КП «Житлосервіс №15» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що
втратили право користування житловою
кімнатою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП
Жилсервіс №15 СМР судовий збір в сумі по
57,35 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Севастополя через
Ленінський районний суд м. Севастополя
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Ленінського

районного суду м. Севастополя
О.І. Фисюк