УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Хопти
С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення невиплаченої
заробітної плати, середнього
заробітку, відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 роуц ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 23 травня 2011 року вона була
прийнята на роботу до ФОП
ОСОБА_5 на створене додаткове робоче
місце з наданням дотації за
направленням державної служби
зайнятості на посаду продавця
непродовольчих товарів. 25 червня 2012
року вона була звільнена з роботи на
підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України, за
власним бажанням. На день звільнення
відповідач видав їй трудову книжку, без
розрахунку з урахуванням компенсації
за невикористану відпустку всупереч
нормам ст. 116 КЗпП України. Позивач
просила суд стягнути з відповідача
невиплачену заробітну плату з
урахуванням компенсації за
невикористану щорічну відпустку в сумі
1 503 грн. 59 коп.; середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
3 923 грн. 50 коп.; у рахунок відшкодування
моральної шкоди 3 тис. грн. та
судові витрати.

Рішенням Широківського районного суду
Дніпропетровської області від
2 жовтня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну
плату з урахуванням компенсації за
невикористану щорічну відпуску в сумі 1
503 грн. 75 коп.; середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні 11 062
грн. 50 коп.; на відшкодування моральної
шкоди 200 грн; судових витрат 1 500 грн. У
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 166 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний суд, задовольняючи
частково позов, обґрунтовано виходив
із того, що відповідач не довів
належними доказами факт виплати
працівникові усіх належних їй сум при
звільненні.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта