АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2494/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Плахотнюк
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого
судді Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при
секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія» «Здорово» КатасоноваВіталія
Володимировича на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 грудня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Здорово» про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди,

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 04.12.2013 року позов
ОСОБА_3 до ПАТ «СК» «Здорово» -
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ПАТ «СК «Здорово» на користь
ОСОБА_3 компенсацію за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 8 379
грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. У
задоволенні позовних вимог у частині
відшкодування моральної шкоди
відмовлено. (а.с.33- 35).

Судом першої інстанції
встановлено, що з 09.03.2010 року позивач
працювала на посаді заступника
директора Центру обслуговування
клієнтів №3 у м.Києві АТ СК «Здорово».
01.10.2012 року ОСОБА_3 переведена на посаду
директора ЦОК №3 у м.Києві АТ СК
«Здорово». Наказом №39-004/13 від 24.04.2013
ОСОБА_3 звільнено за угодою сторін на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції
керувався ч.1 ст.116, ч.1ст.117 КЗпП України
та виходив з того, що відповідач не
провів належних розрахунків у день
звільнення, тому позовні вимоги ОСОБА_3
є обґрунтованими, та з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
середній заробіток за час затримки
розрахунку. Також районний суд не
вбачав підстав для задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, оскільки матеріали
справи не містять належних та
допустимих доказів на підтвердження
цих обставин.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«СК» «Здорово» Катасонов В.В. просить
скасувати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 04.12.2013 та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі. Посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема зазначає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивач просила відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином, що
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується доказами
у справі, що згідно наказу №39-004/13 від
24.04.2013 року ОСОБА_3 звільнено з посади
директора Центру обслуговування
клієнтів №3 у м.Києві АТ СК «Здорово» за
згодою сторін згідно п.1.ст.36 КЗ пП
України.(а.с.8)

За даними довідки виданої ОСОБА_3
на її вимогу, АТ СК «Здорово»
заборгувало останній заробітну плату
та суму розрахункових коштів (з
податками) при звільненні у розмірі 6
759,06 гривень, з яких заробітна плата за
квітень становить 5 526, 82 грн., та сума
розрахункових коштів при звільненні
становить 1 232,24 гривні (а.с.10)

Статтею 117 КЗпП України
встановлено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України
передбачено, що за наявності спору про
розмір належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене у частині першій
відшкодування у тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника, а в
разі вирішення спору частково, розмір
відшкодування визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

У пункті 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24
грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» роз᾽?яснено, що,
встановивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв᾽?язку
із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред᾽?явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день ухвалення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Також, у п. 20 вищезазначеної постанови
Пленуму Верховного Суду України
роз᾽?яснено, що при частковому
задоволенні позову працівника суд
визначає розмір відшкодування за час
затримки розрахунку з урахуванням
спірної суми, на яку той мав право,
частки, яку вона становила у заявлених
вимогах, істотності цієї частки
порівняно із середнім заробітком та
інших конкретних обставин справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, прийняв до уваги дату
фактичного розрахунку з позивачем, а
саме 15.07.2013. ОСОБА_3 отримала на
картковий рахунок від ПрАТ «СК
«Здорово» 5510,68 гривень, що складають
належний розрахунок при звільненні з
утриманням податків. Відтак, суд вірно
вважав, що позивач має право на
отримання середнього заробітку за час
затримки розрахунку за період часу з 30
квітня 2013 року по 15 липня 2013 року в сумі
8 379,00 грн.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо відсутності позивача в
день звільнення, оскільки належних та
допустимих доказів, у передбаченому ст.
ст. 10, 60 ЦПК України порядку до суду не
надано.

На вимогу ОСОБА_3 до відповідача про
розрахунок по заробітній платі,
останній надано довідку про розмір
боргу (а.с.10), тому суд, при вирішенні
спору належним чином врахував ч. 1 ст. 116
КЗпП України та у відповідності до
вимог закону стягнув з відповідача на
користь позивача середній заробіток за
час затримки по день фактичного
розрахунку на підставі ч.1 ст.117 КЗпП
України.

За таких обставин, суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених наявними у матеріалах
справи та дослідженими судом першої
інстанції доказами, та виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 грудня 2013 року не встановлено, а
тому воно підлягає залишенню без змін
на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія» «Здорово»
Катасонова Віталія Володимировича
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: