АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/327/14
Головуючий 1-ої інст.:
Справа № 639/3211/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Крилової Т.Г., Борової С.А.

при секретарі - Єндовицькій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Харкова від 30 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа: Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей в особі служби у справах дітей
Жовтневого району м. Харкова про
стягнення аліментів та визначення
місця проживання дитини; зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа:
Департамент праці та соціальної
політики Управління служб у справах
дітей в особі служби у справах дітей
Жовтневого району м. Харкова про
визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначала, що є
матір'ю двох дітей - ОСОБА_4 2010 р.н. та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Батьком ОСОБА_5 є
відповідач, ОСОБА_1 Останній з дня
народження дитини участі у її
вихованні не приймав, від виконання
батьківських обов'язків по утриманню
дитини ухилявся. До того ж, в січні 2013
року, скориставшись тимчасовою
відсутністю позивачки, ОСОБА_1 вивіз
малолітнього ОСОБА_5 до м. Київа та
чинить перешкоди у ї спілкуванні з
дитиною. Просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
малолітнього ОСОБА_5; визначити місце
проживання дитини з матір'ю.

ОСОБА_1 також звернувся до суду із
позовом, зазначав, що ОСОБА_3 нехтувала
своїми батьківськими обов'язками, чим
ставила під загрозу інтереси та
здоров'я ОСОБА_5. Просив визначити місце
проживання дитини з батьком.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 30 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю, ОСОБА_3 за місцем
її проживання - АДРЕСА_1. В задоволенні
позовних вимог про стягнення аліментів
- відмовлено. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції від 30
жовтня 2013 року скасувати, його позовні
вимоги задовольнити, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в
повному обсязі. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Матеріали справи свідчать про те, що
сторони є батьками мілолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за
місцем реєстрації своєї матері - ОСОБА_3
за адресою АДРЕСА_1 ( т.2 а.с. 7).

Судом першої інстанції встановлено,
визнається сторонами і
підтверджується поясненнями свідків,
які опитані в судовому засіданні суду
першої інстанції, до 16 січня 2013 року
малолітня дитина проживала разом з
матір'ю за вищевказаною адресою.

16.01.2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав
телефонне повідомлення від сусідки
ОСОБА_6 про те, що хлопчик важко хворий,
у нього висока температура, а мати
відсутня дома та його лікуванням не
займається. ОСОБА_1 забрав сина та у
терміновому порядку виїхав до м. Києва,
де направив хлопчика до медичного
закладу. Як вбачається з матеріалів
справи, дійсно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 було
госпіталізовано до ПрАТ «Медичний
центр «Добробут» м. Києва, дата виписки
18.01.2013 року, (т.2 а.с. 188).

22.01.2013 року батько, ОСОБА_1, звернувся до
амбулаторно-поліклінічного закладу
«Київський міський дитячий
діагностичний центр» з проханням взяти
дитину на облік. На підставі заяви
батька, хлопчику заведено амбулаторну
картку. ( т. 2 а.с. 49)

Допитаний в судовому засіданні суду
першої інстанції свідок ОСОБА_7
пояснив, що працює лікарем - педіатром
Харківської міської дитячої
поліклініки №2. Він знайомий з ОСОБА_3,
так як є лікарем її дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Малолітнього ОСОБА_5 він
спостерігав від дня його народження в
лютому 2012 року року, доки дитина не була
вивезена до іншого міста проживання.
Йому, як лікарю, відомо, що у січні 2013
року ОСОБА_5 захворів на ГРЗ, бронхіт.
Хлопчику було призначено лікування.
Мати виконувала всі призначення
лікаря. Коли лікар бачив хлопчика в
останній раз, за день до його вивезення
до іншого міста, стан здоров'я ОСОБА_5
був середньої тяжкості, гострий
бронхіт. Госпіталізації хлопчик не
потребував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила суду, що вона є сусідкою
ОСОБА_3 і допомагає їй доглядати
малолітніх дітей.

16.01.2013 року, коли ОСОБА_6 знаходилася з
дітьми ОСОБА_3 вдома, приїхав ОСОБА_1 з
наміром забрати свого сина до Києва.
Вона не давала цього зробити доки не
приїхала бабуся дітей, мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_9

Опитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 підтвердила факт того, що на
момент 16.01.2013 року її онук ОСОБА_5 був
хворим простудним захворюванням. Але
його мати, ОСОБА_3, займалася його
лікуванням, викликала лікаря-педіатра,
який обстежував дитину, призначав
лікування, які мати виконувала.

Суд першої інстанції, даючи оцінку
вищезазначеним доказам, у їх
сукупності, дійшов вірного висновку
про те, що, хоча станом на 16.01.2013 року
малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 був
хворим на простудне захворювання,
проте хлопчику був викликаний
лікар-педіатр, своєчасно надана
медична допомога, призначено
лікування, поради лікаря матір'ю
виконувалися.

Таким чином, ствердження відповідача
ОСОБА_1 та його представника про те, що
позивач належним чином не виконувала
свої батьківські обов'язки по
відношенню до малолітнього ОСОБА_5, чим
ставила під загрозу його інтереси,
здоров'я, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 161 Сімейного Кодексу
України якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір може
вирішуватися судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини, суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, прихильність
дитини, вік дитини, стан її здоров'я та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_3 зареєстрована і
проживає за адресою кв. АДРЕСА_1 разом
зі своїми малолітніми дітьми - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та матір'ю ОСОБА_9 ( т.2 а.с.7). Дана
квартира приватизована, є двокімнатною
та обладнаною всім необхідним для
проживання родини.

З довідки КЗОЗ "Харківська міська
дитяча поліклініка № 2" вбачається, що
дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкав
за адресою АДРЕСА_1, знаходився під
наглядом фахівців дитячої поліклініки
з народження. 15 січня 2013р. хлопячик
вибув в м. Київ. Догляд за дитиою
здійснювала мати, рекомендації
медичних працівників виконувала в
повному обсязі. Матеріально-побутові
умови. в яких мешкав ОСОБА_5, задовільні.
В квартирі чисто, усе необхідне для
догляду за дитиною, в наявності.

Батько дитини - ОСОБА_1, зареєстрований
в АДРЕСА_2. Згідно договору оренди
квартири від 15.09.2013 року, ОСОБА_1 орендує
двокімнатну кв. АДРЕСА_3. ( т.2 а.с. 177-179).

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання ,
складений 18 жовтня 2013 року, дитин
проживає в одній кімнаті з батьком, у
дитини окреме ліжко, іграшки, особисті
речі. За цією адресою проживають і
мають постійне місце реєстрації
ОСОБА_10 - бабуся (матір цивільної
дружини), ОСОБА_11 - дідусь (батько
цивільної дружини). ОСОБА_12 - дядько
(зареєстрований, але не проживає),
ОСОБА_13 (цивільна дружина батька
дитини), ОСОБА_1 (батько дитини, проживає
без реєстрації), ОСОБА_5 - дитина,
проживає без реєстрації.

З даних, що характеризують сторони у
справі, в судовому засіданні було
встановлено,

- ОСОБА_3 на даний час працює, має
двох малолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
отримує матеріальну допомогу по
догляду за дитиною до 3-х років та як
мати-одиначка. За місцем проживання
характеризується позитивно.

- ОСОБА_1 має постійне місце роботи,
за яким характеризується позитивно,
постійний дохід. Одружений, від шлюбу
має малолітнього сина, на даний час
проживає у цивільному шлюбі з іншою
жінкою.

Згідно з вимогами Сімейного Кодексу
України, при вирішенні спору щодо
проживання малолітньої дитини суд
повинен брати до уваги ставлення
батьків до виконання батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини, її вік.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
16.01.2013 року проживав разом з матір'ю, з
16.01.2013 року та по теперішній час
виховується батьком. У зв'язку з тим, що
дитина, відносно якої вирішується
питання щодо визначення її місця
проживання є немовлям, суд при
вирішенні спору не може визначити її
прихильність до одного із батьків.

Як вбачається з висновку Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської зади Управління
служб у справах дітей за № 553 від 23.10.2013
року, вони вважають доцільним
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
разом з батьком, ОСОБА_1. (т.2 а.с. 156).

Проте, надаючи такий висновок, орган
опіки та пілкування виходив лише із
формального зазначення обставин, які
викладені у позовній заяві ОСОБА_1

Вказані обставини, а саме, щодо
неналежного виконанн своїх
батьківський обов'язків матір'ю дитини,
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні.

Представник прокуратури, що брала
участь у справі в інтересах
малолітньої дитини, в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
пояснила, що вони вважають, що
визначення місця проживання дитини з
матір'ю, ОСОБА_3, найбільш відповідає
інтересам дитини в даному спорі.

Крім того, судова колегія враховує, що
згідно принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року, дитина
може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації.

Жодних виняткових обставин, які б
свідчили про те, що визначення місця
проживання ОСОБА_5 з його матір'ю,
ОСОБА_3, буде суперечити інтересам
дитини, судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції,
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
разом з матір'ю і про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Проте визначення місцяя проживання
дитини з матір'ю не позбавляє батька
права на участь у вихованні дитини.

В іншій частині рішення сторонами не
оскаржувалось.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
ухвалене з додержанням вимог
матеріального права. Підстав для його
зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -