Єдиний унікальний номер 725/153/14-ц
Номер провадження 2-о/725/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014

Першотравневий районний суд
м.Чернівців в складі:головуючого
судді Іщенко І. В. при секретарі
Берекеля О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за заявою
ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи
Чернівецької міської ради про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення та належності
правовстановлюючих документів.
Пояснила, що 04 листопада 1994 року
Управлінням по комунальній власності
Чернівецького міськвиконкому ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було видано свідоцтво про
право власності на житло, а саме на
квартиру за АДРЕСА_1. Відповідно до
даного свідоцтва ця квартира належить
їм на праві спільної сумісної
власності.. Дане свідоцтво 20.02.1996 року
зареєстроване в Чернівецькому
комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації в реєстровій книзі № 90
на сторінці 287 за реєстровим № 11087.20
листопада 1997 року ОСОБА_3 зробила таке
розпорядження, у якому зазначила, що
все її майно, де б воно не було та з чого
б воно не складалося, і взагалі все те,
що буде належати їй на день її смерті і
на що вона за законом матиме право
заповідає своїй доньці ОСОБА_1 та
своєму онуку ОСОБА_5 у рівних частинах.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, про що 27
січня 2005 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Чернівецького міського управління
юстиції в Книзі реєстрації смертей
зроблено відповідний актовий запис за
№ 195.Після її смерті відкрилася
спадщина на належне їй майно. Для
оформлення спадщини заявниця
звернулися до Першої чернівецької
державної нотаріальної контори. ОСОБА_1
являється спадкоємицею за заповітом.
Згідно із ст. 1297 Цивільного кодексу
України їй, як спадкоємиці, яка приймає
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, необхідно було звернутись до
нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину. Під час звернення
нотаріус оглянув представлені нею
документи і виявив, що у заповіті від
20.11.1997 року та у свідоцтві про смерть
ОСОБА_3 існують розбіжності у записах
її прізвища. Тобто, у заповіті від 20.11.1997
року зазначено прізвище заповідача
"ОСОБА_3" , у свідоцтві про смерть ОСОБА_3
записано на українській мові
«ОСОБА_3».У зв'язку з цим нотаріус
запропонував їм звернутися до суду із
заявою про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу.

В судовому засіданні заявник не
з»явилася, направила письмову заяву в
якій свої вимоги, викладені в заяві
підтримала і просила заяву розглянути
у її відсутності.

Представник зацікавлено сторони в зал
судовго засідання не з»явився,
направив письмову заяву в якій заяву
підтримав, просив розгляд провести у
його відсутності.

Дослідивши письмові докази, які були у
справі, суд вважає, що позов
обґрунтований.

Судом встановлено, що заявнику 04
листопада 1994 року Управлінням по
комунальній власності Чернівецького
міськвиконкому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право власності
на житло, а саме на квартиру за АДРЕСА_1.
Відповідно до даного свідоцтва ця
квартира належить їм на праві спільної
сумісної власності.. Дане свідоцтво
20.02.1996 року зареєстроване в
Чернівецькому комунальному обласному
бюро технічної інвентаризації в
реєстровій книзі № 90 на сторінці 287 за
реєстровим № 11087.20 листопада 1997 року
ОСОБА_3 зробила таке розпорядження, у
якому зазначила, що все її майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося, і взагалі все те, що буде
належати їй на день її смерті і на що
вона за законом матиме право заповідає
своїй доньці ОСОБА_1 та своєму онуку
ОСОБА_5 у рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, про що 27 січня 2005 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Чернівецького
міського управління юстиції в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 195.Після
її смерті відкрилася спадщина на
належне їй майно. Для оформлення
спадщини заявниця звернулися до Першої
чернівецької державної нотаріальної
контори. ОСОБА_1 являється спадкоємицею
за заповітом. Згідно із ст. 1297
Цивільного кодексу України їй, як
спадкоємиці, яка приймає спадщину, у
складі якої є нерухоме майно, необхідно
було звернутись до нотаріуса за
видачею свідоцтва про право на
спадщину. Під час звернення нотаріус
оглянув представлені нею документи і
виявив, що у заповіті від 20.11.1997 року та
у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 існують
розбіжності у записах її прізвища.
Тобто, у заповіті від 20.11.1997 року
зазначено прізвище заповідача "ОСОБА_3"
, у свідоцтві про смерть ОСОБА_3
записано на українській мові «ОСОБА_3».

Відповідно до Постанови Верховного
Суду України № 5 від 31.03.95 "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення" в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження
якої,що зазначені в документі не
збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або паспорті. У судовому
порядку можуть бути встановлені також
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються
судом, не є вичерпним. За наявності
зазначених умов суд може встановлювати
й інші факти, що мають юридичне
значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95).

Зазначені обставини підтверджуються
доданими до заяви документами.

Внаслідок наведеного вище, заявниця
вимушена звернутися із заявою про
встановлення належності ОСОБА_3, яка
померла 26.01.2005 року, заповіту від 20.11.1997
року, посвідчений приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в
реєстрі за № ДС-473, через технічні
помилки (описки) в якому вона не можу
усунути ці помилки самостійно, або в
інший, ніж в судовому порядку з підстав
наведених вище.

За вимогою ч. 1ст. 257 ЦПК України заява
фізичної особи про встановлення факту,
що має юридичне значення, подається до
суду за місцем її проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України № 5 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» із змінами та доповненнями,
внесеними постановою ПВСУ від 25.05.1998
року за № 15 вважаю, що заявниця має
право на звернення до суду з даною
заявою, оскільки встановлення даного
факту породжує юридичні наслідки і
вона не може іншим шляхом підтвердити
факт належності заповіту ОСОБА_3.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 209,212-215,218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернівці,
заповіту посвідченого 20.11.1997 року
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрованого в реєстрі за № ДС-473.

Рішення може бути оскаржене в
Чернівецький апеляційний суд через
Першотравневий районний місцевий суд
м. Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів
після оголошення рішення суду.

Головуючий суддя
Іщенко І.В.