АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1201/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 37 суддя
суддя Повєткін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Козлова С.П.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спадкового майна,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спадкового майна, -

В с т а н о в и в :

У липні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ
спадкового майна посилаючись на те, що
після смерті її батька, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина,
яка складається з: 12 частки квартири
АДРЕСА_1, яку було придбано батьком при
житті у шлюбі з відповідачкою за
договором купівлі-продажу від 25.06.2002
року, вартість якої складає 91487,00 грн.,
вартість 12 частини якої 45743,50 грн.;
земельної ділянки по АДРЕСА_2 розміром
0,1533 га., вартість якої складає 14088,27 грн.;
автомобіля ВАЗ 21043, 1991 року випуску,
державний реєстраційний НОМЕР_2,
вартість якого складає 8907,48 грн.;
автомобіля «Москвич 2140Л», 1983 року
випуску, державний реєстраційний
НОМЕР_1, вартість якого складає 5000,00 грн.
Шлюб між батьком та відповідачкою було
укладено та зареєстровано у
встановленому законом порядку
відділом РАГС Вільногірського
міськвиконкому 22.07.2000 року, актовий
запис № 70. Крім неї та відповідачки,
спадкоємцями першої черги за законом
на перелічене вище майно також є її дід
ОСОБА_4, її баба ОСОБА_5, донька її батька
від попереднього шлюбу ОСОБА_6, які
подали до органів нотаріату заяву про
свою відмову від своєї частки у
спадщині на користь позивача. Таким
чином, з урахуванням часток інших
спадкоємців, які відмовились від своїх
часток у спадщині на її користь, вона
має право на спадщину за законом, яка
відкрилась після смерті її батька, в
наступному розмірі: 25 частки на
квартиру по АДРЕСА_1; 45 частки на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 розміром
0,1533 гектари в м. Вільногірську
Дніпропетровської області; 45 частки на
автомобіль ВАЗ 21043, 1991 р. випуску,
державний реєстраційний НОМЕР_2; 45
частки на автомобіль «Москвич 21401», 1983
р. випуску, державний реєстраційний №
НОМЕР_1. Загальна вартість спадкового
майна, на яке вона має право як
спадкоємець за законом першої черги,
складає 58991,40 грн. Загальна вартість
спадкового майна, на яке має право
відповідачка, як спадкоємець за
законом першої черги, складає 35 частки
квартири, 15 частка земельної ділянки, 15
частка автомобіля ВАЗ та 15 частка
автомобіля «Москвич» на суму 60491,97 грн.
В зв'язку з тим, що фактично все
перелічене вище майно, крім автомобіля
«Москвич», який перебував у
користування ОСОБА_4 - діда позивачки до
виходу його з ладу, знаходиться по цей
час або знаходилось у фактичному
користуванні відповідачки, а вартість
належної позивачці частки
відповідачка компенсувати грошима
єдиною виплатою не бажає та можливості
це зробити не має, так само як і
позивачка не має можливості
компенсувати грошима вартість майна,
що підлягає поділу, поділ зазначеного
вище спадкового майна позивачка за
первісним позовом просила суд визнати
за нею право власності на: 2/5 частки
квартири АДРЕСА_1, 4/5 частки земельної
ділянки по АДРЕСА_2, розміром 0,1533 га;
автомобіль «Москвич 2140Л», державний
реєстраційний НОМЕР_1., а всього майна
на загальну суму 52865,42 грн; визнати за
відповідачкою право власності на 3/5
частки квартири, 1/5 частка земельної
ділянки, автомобіль ВАЗ, державний
реєстраційний № НОМЕР_2, всього майна
на загальну суму 66617,95 грн.; стягнути з
відповідачки на її користь різницю
вартості спадкового майна в розмірі
3907,00 грн.; стягнути з відповідачки на її
користь судові витрати, пов'язані із
розглядом справи в суді, в тому числі з
оплатою юридичної допомоги адвоката в
розмірі 1800,00 грн. (т.1 а.с.2, т.2
а.с.191-193,230-233).

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
поділ спадкового майна посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_3 За життя чоловіка на
його ім'я було зареєстроване 2-кімнатна
квартира АДРЕСА_1; земельна ділянка з
фруктовими деревами по АДРЕСА_3;
автомобіль ВАЗ 2104, державний номер
НОМЕР_2; автомобіль "Москвич". За своє
життя заповіт на майно чоловіком не
складався. Після смерті чоловіка
відкрилась спадщина на частину
вказаного майна. За законом
спадкоємцями майна є вона,
відповідачка, рідна сестра
відповідачки та її дід і бабка. Таким
чином, згідно ст.1267 ЦК України кожному з
спадкоємців належить по 1/5 частині
спадкового майна. Вона та відповідач
подали заяву до Вільногірської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Інші спадкоємці
відмовились від спадщини на користь
позивача ОСОБА_2 Таким чином
відповідачу в спадщині належить 4/5
частки, а їй 1/5. З вказаного майна
квартира була куплена нею та чоловіком
в період знаходження їх у шлюбі, але
виключно за її кошти, які вона отримала
від продажу іншої квартири, яка
належала їй до шлюбу з ОСОБА_3 Договір
купівлі-продажу на спірну квартиру був
оформлений формально на чоловіка, як
главу сім'ї, фактично ніяких коштів, які
б належали чоловіку особисто чи були
їхньою спільною власністю, на купівлю
спірної квартири вони не вкладали. З
спадкового вказаного майна автомобіль
ВАЗ 2104 хоч документально і оформлений
на чоловіка, але фактично оплату в
момент його реєстрації за чоловіком
ніхто не проводив, так як згідно з
домовленістю досягнутою між чоловіком
та адміністрацією ЗАТ "Цвєтмєт" м.
Вільногірська, де він працював за
життя, оплату за автомобіль він
провадив щомісячно в дольовому
вираженні, використовуючи грошові
кошти, які належали їм як подружжю на
праві сумісної власності. За життя
чоловіка повністю оплату за автомобіль
вони не провели, і тому вона самостійно
провадила оплату за рахунок уже
власних коштів. За таких обставин вона
вважає, що придбала також право на 1/2
частку вказаного автомобіля, яка не
підлягає розділу між спадкоємцями. Що
стосується земельної ділянки, то на
момент оформлення документів на неї,
ділянка була неосвоєною. За час
подружнього життя з померлим вони
разом насадили на ній фруктові дерева,
проводили роботи по поліпшенню якості
землі, обробляли землю. Крім того до
вказаної ділянки ними підведено воду.
Таким чином вона вважає, що земельна
ділянка суттєво змінилась в якісному
вираженні, тому вона придбала своїм
трудом та матеріальними затратами
право власності на 1/2 цієї ділянки як
дружина померлого. Таким чином
спадкуванню підлягає тільки 1/2 частка
цієї ділянки. Автомобіль "Москвич" за
домовленістю з позивачем, яка його
взяла собі і фактично є його
користувачем. Просила суд визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1; в порядку спадкування за
законом розділити спадкове майно
належне померлому ОСОБА_3 і визнати за
нею право власності на автомобіль ВАЗ
2104, а на земельну ділянку АДРЕСА_3 з
фруктовими деревами та на автомобіль
"Москвич" визнати право власності за
позивачем ОСОБА_2 та стягнути з неї на
її користь грошову компенсацію 1000,00
грн. (т.1 а.с.128-129, т.2 а.с.241-242).

Згідно копії свідоцтва про шлюб
позивач змінила прізвище з ОСОБА_2 на
ОСОБА_2 (т.1 а.с.107).

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, в задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовлено
(т.3 а.с.4-10).

В апеляційній скарзі (т.3 а.с.15-16) ОСОБА_1
просила рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічні позовні вимоги,
оскільки;

- суд не прийняв до уваги те, що
квартира АДРЕСА_1 придбана виключно за
кошти ОСОБА_1, а тому в порядку
спавдкування за законом підлягає
тільки земельна ділянка по АДРЕСА_2 та
автомобілі;

- поділ спірного майна з метою
збереження цілісності майна повинен
проводитись не тільки в порядку
визначення часток на спадкове майно, а
і з урахуванням часток, які належать
спадкоємцям шляхом фактичного поділу
спадкового майна.

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, шо фактично ОСОБА_1
оскаржує рішення суду першої інстанції
в частині поділу квартири та земельної
ділянки, оскільки щодо поділу
автомобілів "Москвич" та «ВАЗ 2104»
рішення ухвалене судом відповідно до
позовних вимог ОСОБА_1, тобто в цій
частині вимоги ОСОБА_1, а в іншій
частині суд першої інстанції з
позовними вимогами ОСОБА_1 не
погодився.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та
відмовляючи у задоволені зустрічних
позовних вимог, суд першої інстанції
встановив, що обидві сторони є
спадкоємцями першої черги, але мають
право на різні за розміром частки
спадкового майна, оскільки інші три
спадкоємці відмовились від спадщини на
користь позивача.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач за первісним позовом є донькою
спадкодавця, а відповідач - його
дружиною, тобто після його смерті є
спадкоємцями першої черги.

У зв'язку з відмовою інших трьох
спадкоємців першої черги від спадщини
на користь позивача, позивач є
спадкоємцем 4/5 частин спадкового майна,
а відповідач спадкоємцем 1/5 частин
спадкового майна.

Спадковим майном є: будинок, придбаний
спадкодавцем у шлюбі з відповідачем, та
земельна ділянка і два автомобілі
"Москвич" та «ВАЗ 2104», що належали
спадкодавцю до шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тому 1/2 частина квартири, що придбана у
шлюбі, відповідно до положень ст.60 СК
України належить відповідачу як
дружині, а інша 1/2 частина квартири є
спадковим майном.

З врахуванням цього суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
визнання за позивачем права на
спадщину на 2/5 частини квартири, на 4/5
частину земельної ділянки та 4/5
автомобіля "Москвич" та 4/5 автомобіля
«ВАЗ 2104», а за відповідачем права на
спадщину на 3/5 частини квартири, на 1/5
частину земельної ділянки та 1/5
автомобіля "Москвич" та 1/5 автомобіля
«ВАЗ 2104».

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Сторони досягли домовленості щодо
поділу між ними спадкового майна в
частині виділу кожному саме того
автомобіля, про який просила кожна із
сторін, а інша не заперечувала.

Доводи апеляційної скарги щодо
визнання за відповідачем права
власності на квартиру з підстав її
придбання за кошти відповідача від
продажу належної їй квартири та
визнання земельної ділянки сумісною
власністю подружжя з підстав,
передбачених ст.62 СК України, не можуть
бути прийняті до уваги.

Як встановлено судом першої інстанції,
належна відповідачу квартира продана
нею після придбання спірної квартири, а
тому відсутні підстави вважати, що
спірна квартира придбана за кошти лише
відповідача.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем не надано
доказів щодо істотного збільшення
належної спадкодавцю земельної
ділянки у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів щодо свого права
власності на вказане спадкове майно
(квартиру та земельну ділянку) суду не
надав.

В апеляційній скарзі зазначені
висновки суду першої інстанції щодо
вказаного спадкового майна (квартири
та земельної ділянки) відповідачем не
спростовані.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: