Справа № 345/5741/13-ц
Провадження № 22-ц/779/411/2014
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Беркій О.Ю., Соколовський В.М.

секретаря
Петріва Д.Б.

з участю:
представника апелянта - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по договору
кредиту, - за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Калуського
міськрайонного суду від 13 грудня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк»» звернувся в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №IFІОRX06500301 від 05.12.2006 року,
мотивуючи тим, що через неналежне
виконання зобов'язань відповідачем,
утворилась заборгованість в сумі 26106,93
грн.

Заочним рішенням Калуського
міськрайонного суду від 13.12.2013 року в
позові відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відмова в задоволенні позову з
підстав пропущення банком строків
позовної давності є незаконним.

Так, виходячи з п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» заборона
вимагати повернення споживчого
кредиту стосується позасудового
порядку звернення кредиту і спрямована
на те, щоб встановити судовий контроль
за вирішенням таких вимог
кредитодавцем з метою захисту прав
споживача, як сторони договору
споживчого кредиту. В судовому порядку
підлягають застосування положення ч.3
ст.267 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Оскільки відповідач до суду не
з'являвся, будь-яких заяв чи клопотань
щодо застосування строків позовної
давності не надавав, застосування
строку позовної давності є грубим
порушенням норм матеріального права.

Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
повністю.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
апелянта, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимога позивача про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту подана з
пропущенням терміну позовної давності,
встановленого в договорі, та
обгрунтовано застосував наслідки
спливу позовної давності до спірних
правовідносин.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що 05.12.2006 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (переіменоване на ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №IFІОRX06500301,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу кредит для споживчих цілей
в сумі 2473,9 під 24% річних з кінцевим
терміном повернення 10.12.2007 року.

Як вбачається з позовних вимог та
розрахунків, наданих позивачем,
внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань станом на 26.09.2013
року у відповідача утворилась
заборгованість в сумі 26106,93 грн., з яких
2107,85 грн. - заборгованість за кредитом,
10107,05 грн. - заборгованість по процентам,
11875,77 грн. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 296,88
грн. - заборгованість по комісії, 500 грн.
та 1219,39 грн. - штрафи.

Як вбачається з Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), зазначені
позивачем, як частина кредитного
договору, сторонами погоджений
спеціальний строк позовної давності
по вимогам стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів
тривалістю 5 років.(п.5.5. Умов).

Встановлено, що позивач звернувся з
позовом про стягнення даної
заборгованості 16.10.2013 року, пропустивши
при цьому п'ятирічний договірний строк
позовної давності, так як кінцевий
термін повернення коштів за кредитним
договором 10.12.2007 року. Дій щодо визнання
свого боргу, які могли б бути підставою
для переривання цього строку, ОСОБА_3 не
вчинив, а банк жодного разу на протязі
більше шести років не звертався до
останнього з вимогою про повернення
заборгованості.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Стосовно наслідків спливу позовної
давності у частинах 2-5 статті ст.267 ЦК
України передбачено, що заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Як вбачається з кредитного договору, в
розумінні ЗУ «Про захист прав
споживачів», між сторонами був
укладений договір споживчого кредиту.
А тому, суд, врахувавши п.7.ч.11 ст.11
зазначеного закону, прийшов до вірного
висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не
вправі вимагати повернення кредитної
заборгованості після закінчення
строку давності, про що зазначено у п.31
Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних првовідносин» та випливає
із листа цього ж суду від 16.01.2013 року
№10-70/0/4-13 «Про окремі питання
застосування строків позовної
давності»

Посилання апелянта, на незаконне
застосування наслідків строку
позовної давності без заяви
відповідача, спростовуються
роз'ясненнями суду касаційної
інстанції, викладеними в
вищезазначеній постанові та листі. Так,
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі, а
норма п.7.ч.11 ст.11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» стосується як
позасудового так і судового порядку
вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення суду по
суті правильним і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Підстав для скасування цього рішення,
за доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Калуського
міськрайонного суду від 13 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський