АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/49/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Марцішевська
О.М. Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. РІШЕННЯ
10 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Єльцов В. О. суддів
Пальонний В. С. , Карпенко О. В. при
секретарі Посипайко А.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 14 жовтня
2013 року по справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення заборгованості за кредитним
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
стягнення боргу. Свої позовні вимоги
обґрунтували тим, що відповідно до
Договору №СSІРGА000000252 ОСОБА_7 отримав
відсотків за користування кредитом на
термін до 26.02.2024 року. В забезпечення
виконання зобов'язання за договором
№СSІРGА000000252 від 26.02.2008 року між ПАТ КБ«
ПриватБанк» та ОСОБА_8 укладено договір
поруки, згідно якого поручитель
зобов'язався нести солідарну
відповідальність за невиконання
позичальником умов кредитного
договору. Зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином
відповідач ОСОБА_7 не виконав, у зв'язку
з чим станом на 15.04.2013 року має
заборгованість - 121 326,12 дол. США, яка
доларів США заборгованість по
відсоткам, 873,55 дол. США - заборгованість
по комісії за користування кредитом,
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штраф 31,29 доларів
США - фіксована частина, 5775,94 доларів
США - штраф процентна складова. Просить
суд стягнути з відповідачів солідарно
заборгованість в сумі 121326,12 дол. США та
судові витрати.
Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 14 жовтня 2013 року
позов було частково задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на
користь ПАТ "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
№СSІРGА000000252 від 26 лютого 2008 року в сумі
88755,32 доларів США, що еквівалентно 709421,27
грн. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
користь ПАТ "Приватбанк" судові витрати
3441 грн. по 1720,50 грн. з кожного.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача Попельнюх Т.І.
про задоволення апеляційної скарги,
відповідача ОСОБА_7 про відмову у
задоволенні апеляційних вимог,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно із п.п. 3; 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 26 лютого
2008 року був укладений кредитний
договір №СSІРGА000000252. Відповідно до
кредитного договору відповідачем було
отримано в кредит 45500 доларів США, зі
сплатою відсотків 12% річних за
користування кредитом, комісії, на
термін до 26 лютого 2024 року. Починаючи з
жовтня 2008 року відсоткову ставку було
змінено до 15,12% річних.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8, для
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором №СSІРGА000000252 від 26
лютого 2008 року, було укладено договір
поруки, згідно якого поручитель
зобов'язався нести солідарну
відповідальність за невиконання
позичальником умов кредитного
договору з погашення кредиту,
відсотків, комісії, пені.

Починаючи з січня 2009 року
позичальником порушуються строки
погашення кредиту та сплата відсотків,
графік погашення кредиту не
дотримується та з березня 2009 року
кредит не погашає, чим порушує умови
кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК
України наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
банка (кредитора) достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Оскільки з боку позичальника ОСОБА_7
були порушення кредитного договору
утворилась прострочена заборгованість
з погашення кредиту та оплати
відсотків, внаслідок чого банком
ставиться питання про дострокове
стягнення непогашеного кредиту, боргу
по відсоткам, пені, комісії відповідно
до ст. 1050 ЦК України, відповідач ОСОБА_8
уклавши договір поруки зобов'язався
нести солідарну з позичальником
відповідальність.

При визначенні суми боргу стягнення з
відповідачів судом першої інстанції до
правовідносин, що склалися між
сторонами було помилково застосовано
загальну позовну давність строком у
три роки. Так, ч. 1 ст. 257 ЦК України
передбачає встановлений трирічний
строк загальної позовної давності. При
цьому, ч. 1. ст. 259 ЦК України передбачає,
що позовна давність встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення строку позовної давності
укладається у письмовій формі.

Згідно кредитного договору
№СSІРGА000000252, а саме п. 5.5. термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у 5 років. А тому, у
відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦПК України
сторонами була укладена у письмовій
формі домовленість про збільшення
строку позовної давності стосовно
стягнення заборгованості за кредитом
та неустойки до 5 років.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
солідарного стягнення з відповідачів
боргу в розмірі 43924,97 доларів США
місцевий суд прийшов до хибного
висновку, що позивач просить стягнути
більше ніж отриманий відповідачем
кредит в сумі 45500. Згідно з п.8.1.
кредитного договору Банк надає
відповідачу грошові кошти у розмірі 53300
доларів США на наступні цілі: 45500
доларів США на споживчі цілі, а також у
розмірі 7800 доларів США на сплату
страхових платежів у випадках та
порядку передбаченому п.п. 2.1.3., 2.2.7
договору, а тому за рахунок сплати
страхових платежів, що були зроблені до
наведених пунктів заборгованість по
тілу кредиту була збільшена. Оскільки
доказів погашення заборгованості по
тілу кредиту відповідачем не було
надано через їх відсутність, висновок
суду першої інстанції стосовно того, що
заборгованість по тілу кредиту в
розмірі 46550,97 доларів США більша ніж
отримав відповідач є невірним та
необґрунтованим. При цьому ураховуючи,
що згідно рахунку заборгованості за
кредитним договором №СSІРGА000000252
укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_7 26 лютого 2008 року, наданого
позивачем вбачається, що сума
заборгованості за кредитом становить 46
550, 97 доларів США, тому дана сума й
підлягає стягненню з відповідачів
солідарно.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог стосовно стягнення штрафу
місцевий суд обґрунтовував таке
рішення тим, що у відповідності до
діючого законодавства штраф та пеня є
різновидами неустойки, яку сторонами
було визначено в якості
відповідальності за неналежне
виконання кредитних зобов'язань з
погашення кредиту, сплати відсотків,
комісії, визначивши що за одне і те саме
правопорушення зобов'язання
передбачена подвійна відповідальність
одного виду. Зазначивши при цьому, що
відповідно до ст. 61 Конституції України
зазначено, що ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те ж саме правопорушення.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду помилковим виходячи з наступного.
Так як, з кредитного договору
№СSІРGА000000252 укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_7 26 лютого 2008 року
вбачається, а саме згідно із п. 5.1 пеня
нараховується у випадку несвоєчасного
погашення заборгованості по кредиту,
тобто по тілу кредиту, а відповідно до
п. 5.3 штраф нараховується й за порушення
інших видів зобов'язань по зазначеному
кредитному договору, тобто нарахування
як штрафу так і пені згідно договору є
різними видами порушеннями
договірного зобов'язання. За таких
обставин посилання в оскаржуваному
рішенні суду першої інстанції щодо
порушення вимог ст.61 Конституції
України і ст. 549 ЦК України та
покладення подвійної
цивільно-правової відповідальності
одного і того ж виду за одне і те саме
порушення договірного зобов'язання є
не вірним.

Оскільки, згідно довідки рахунку
заборгованості за кредитним договором
№СSІРGА000000252 вбачається, що ОСОБА_7 було
прострочено крім сплати
заборгованості за кредитом ще й -
відсотки за користування кредитом,
комісії, а тому колегія суддів вважає
необхідним стягнути з відповідачів як
нараховану пеню так і штраф.

Таким чином, ураховуючи
вищенаведене, судом першої інстанції
було неправильно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення без додержанням положень
чинного законодавства.

Тому, колегія суддів вважає за
необхідне збільшити суму стягнення яка
підлягає стягненню з ОСОБА_7, ОСОБА_8
солідарно на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» з 88755,32 доларів США до
121326,12 доларів США з яких 46550,97 доларів
США заборгованість за кредитом, 28352,27
доларів США заборгованість по
процентам за користування кредитом,
873,55 заборгованість по комісії за
користування кредитом, 39742,10 доларів
США пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, крім того 31,29
доларів США штрафу (фіксована частина)
та 577594,94 доларів США штрафу (процентна
ставка).

Доводи апеляційної скарги є суттєвими
і дають підстави для висновку про
неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
«Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 14 жовтня 2013 року по справі
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
змінити.

Збільшити суму, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на користь
Публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором №CSIPGA00000252 від 26
лютого 2008 року в сумі 121 326,12 доларів США,
що згідно курсу національного банку
складає 969 759 грн. 68 коп., з яких:

46 550, 97 доларів США заборгованості по
тілу кредиту, що згідно курсу
національного банку складає 372 081 грн. 90
коп.;

28 352, 27 доларів США заборгованості за
відстки користування кредитом, що
згідно курсу національного банку
складає 226 619 грн. 69 коп.;

39 742, 10 доларів США - пеня, що згідно
курсу національного банку складає 317 658
грн. 61 коп.;

5 807, 23 доларів США - штраф, що згідно
курсу національного банку складає 46 417
грн. 19 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :