АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Макаренко І.О.
№ 22-ц/796/803/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Кучер Є.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 травня 2013
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 травня 2013
року задоволено позов Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «КБ
«Надра» заборгованість по кредиту в
сумі 215 234,41 доларів США, що за курсом НБУ
станом на час звернення до суду складає
1 702 913,16 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в
рівних частках на користь ПАТ «КБ
«Надра» судові витрати в сумі 1820,00 грн.

30 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про перегляд заочного
рішення суду. Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013
року заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення суду залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 травня 2013 року, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. Просить вказане
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до
нього. Посилаються на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають обставинам
справи. На думку апелянта, суд дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для стягнення з нього
заборгованості за кредитним договором
та не звернув уваги на те, що ПАТ «КБ
«Надра» не направляло йому
повідомлення з вимогою виконання
зобов'язання відповідно до п. 2.1., 2.4.
договору поруки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити.

Представник ПАТ «КБ»Надра» просить
відхилити подану апеляційну скаргу, а
рішення суду залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, повідомлений про місце і
час розгляду справи, а тому судова
колегія дійшла висновку про можливість
слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року
між ВАТ «КБ «Надра» правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Надра», (далі - банк) та
ОСОБА_2 (далі - позичальник) було
укладено кредитний договір №294/П/27/2008-840
відповідно до якого банк надав
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в сумі 160 787 доларів США строком до 25
червня 2038 року зі сплатою
позичальником процентів за ставкою 15,49
% річних (а. с. 6-10).

Відповідно до положень пунктів 3.3.1.,
3.3.2., 3.3.3. кредитного договору
позичальник зобов'язався у погашення
заборгованості за кредитом щомісячно
до 10 числа поточного місяця, сплачувати
мінімальний платіж у розмірі 2 131,00
доларів США шляхом внесення ним коштів
на відповідний розрахунковий рахунок.

Пунктом 5.2. кредитного договору
передбачено, що у випадку прострочення
виконання зобов'язань позичальника
щодо повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п. 3.3.3. цього договору,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Відповідно до пункту 5.3. кредитного
договору у разі порушення
позичальником вимог п. 4.3. за
виключенням п. 4.3.3., 4.3.4. кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 10 % від
суми кредиту, визначеної у п. 1.1.
кредитного договору, за кожен випадок.

Також 27 червня 2008 року між ВАТ «КБ
«Надра» (кредитор) та ОСОБА_1
(поручитель) було укладено договір
поруки , відповідно до якого ОСОБА_1
поручився перед кредитором за належне
виконання ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
№294/П/27/2008-840, в тому числі повернути до 25
червня 2038 року кредит у сумі 160 787
доларів США, сплатити відсотки за
користування кредитними коштами із
розрахунку 15,49 % річних, сплатити інші
платежі, передбачені кредитним
договором, сплатити можливі штрафні
санкції (штраф, пеня) (а. с. 11-12).

Як вбачається з матеріалів справи,
належним чином зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_2 не виконує,
у зв'язку із чим утворилася
заборгованість, яка відповідно до
наданих позивачем розрахунків станом
на 22 червня 2010 року становить 215 234,41
доларів США, що еквівалентно 1 702 913,16
грн., та складається з 158 644,38 доларів США
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 1255 178,47 грн., 35 442,27 доларів
США простроченої заборгованості по
сплаті відсотків, що еквівалентно 280
415,70 грн., 4 680,54 грн. пені за прострочення
сплати кредиту, що еквівалентно 37 031,99
грн., 16 234,41 доларів США штрафу за
порушення умов кредитного договору, що
еквівалентно 130 287,00 грн. (а. с. 14).

ПАТ «КБ «Надра» порушило перед судом
питання про дострокове солідарне
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про законність та обґрунтованість
позовних вимог ПАТ «КБ «Надра»,
врахувавши, що ОСОБА_2 належним чином
зобов'язання за кредитним договором не
виконує.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 2.1. договору поруки від 27 червня
2008 року передбачено, що кредитор
набуває право вимагати від поручителя
виконання зобов'язання, що витікає із
кредитного договору при умові, якщо в
установлений кредитним договором
строк виконання позичальником
зобов'язання в цілому чи в будь-якій
його частині не будуть виконанні, а
також при умові обов'язкового
направлення поручителю повідомлення з
вимогою виконати зобов'язання
позичальника в цілому (або в тій чи
іншій його частині).

Відповідно до п. 2.3., 2.4. договору поруки
у повідомленні повинно бути визначено
розмір невиконаних позичальником
зобов'язань, а також розрахунок суми
штрафних санкцій, в разі їх наявності,
що необхідно сплатити. Повідомлення, що
направляється кредитором поручителю,
повинно бути здійснено у письмовій
формі і буде вважатись поданим
належним чином, якщо воно надіслано
рекомендованим чи цінним листом (за
адресою, що вказана у договорі) чи
надано особисто поручителю.

При цьому, під пред'явленням вимоги до
поручителя слід вважати як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовом до суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
ПАТ «КБ «Надра» звернулося 19 липня 2010
року (а. с. 3). Копія ухвали про відкриття
провадження у справі разом з
матеріалами позовної заяви ПАТ «КБ
«Надра» направлялися судом на адресу
ОСОБА_1 06 вересня 2010 року та були
отримані ним 29 вересня 2010 року (а. с. 23,
35).

Таким чином, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що ПАТ
«КБ «Надра» не направляло йому
повідомлення з вимогою виконання
зобов'язання у порядку, визначеному п.
2.1., 2.4. договору поруки, як на підставу
для відмови в задоволенні позовних
вимог до нього про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
а також на порушення судом ст. ст. 614, 616
ЦК України..

Відповідно до положень п. 1.2. договору
позичальник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань
повністю (чи у будь-якій його частині)
як від позичальника та поручителя
разом, так і від кожного окремо.

Оскаржуючи рішення суду, апелянтом не
було надано доказів на спростування
розрахунків заборгованості за
кредитним договором, або на
підтвердження належного виконання
умов договору. Суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про солідарне стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ
«Надра» заборгованості за кредитним
договором №294/П/27/2008-840 від 27 червня 2008
року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді