інстанції - Фоменко І.М.Номер
провадження 22-ц/788/547/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 41
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Попруги С. В., Ільченко О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного м.
Суми від 30 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, служба у
справах дітей Сумської міської ради

про неможливість проживання в одному
будинку, визнання поведінки
протиправною та виселення з будинку,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного м.
Суми від 30 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та порушення судом першої інстанції
при ухваленні рішення норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення
Ковпаківського районного м. Суми від 30
січня 2014 року та ухвалити нове, яким
визнати протипраною поведінку ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які роблять неможливим для неї
проживання з ними в одному будинку та
виселити відповідачів з будинку в
АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_1,
площею 44,9 кв.м., який розташований на
приватизованій земельній ділянці з
господарчими та побутовими будівлями.
В вказаному будинку зареєстровані
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ОСОБА_3
добровільно вселила відповідачів. У
жовтні 2004 року для отримання субсидії
по оплаті комунальних послуг вона
зареєструвала онуку ОСОБА_5, тимчасово
до 01 липня 2008 року, до закінчення нею
навчання, а з вересня 2008 року
зареєструвала її на постійне місце
проживання. Також, у 2008 році з дозволу
ОСОБА_3 вселилась ОСОБА_4 з цивільним
чоловіком, у вересні 2008 року ОСОБА_4
зареєструвалась у вказаному будинку
як член сім'ї. Рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 20 листопада
2012 року ОСОБА_3 було відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах
дітей Сумської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 13 грудня 2012 року зазначене
рішення залишено без зміни.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною. Осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання
їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. Члени
сім'ї власника будинку зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири). Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі у витратах вирішуються в
судовому порядку. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Ствердження в апеляційній скарзі про
те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 систематично
порушують правила співжиття та роблять
неможливим для ОСОБА_3 проживання є
безпідставними та не підтверджуються
будь - якими належними доказами.

Доводи ОСОБА_3 про те, що її звернення до
органів внутрішніх справ з заявами про
порушення кримінальної справи
відносно відповідачок є
підтвердженням порушення її прав є
необґрунтованими, оскільки в порушенні
кримінальних справ відносно ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 було відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення встановив, що відповідачі
аморального способу життя не ведуть,
спиртними напоями не зловживають,
громадський порядок не порушують,
також зробили за свої кошти ремонт у
будинку, а неможливість проживання
сторін в одному будинку не була
документально підтверджена, а тому
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог є таким, що відповідає
нормам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного м.
Суми від 30 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: