Справа № 265/7496/13-ц
Провадження № 2/265/631/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Соцком Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «КБ «Соцком Банк»
звернувся до поштового відділення
зв'язку 2 жовтня 2013 року із позовом,
адресованим Орджонікідзевському
районному суду міста Маріуполя, із
вимогами до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування
заявлених вимог посилався на те, що 11
жовтня 2007 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки №
103/02-0003478, відповідно до якого банк
відкрив клієнту картковий рахунок та
видав банківську платіжну картку, вид,
валюта, і термін дії якої визначені в
заяві-анкеті на відкриття карткового
рахунку та видачу платіжної карти, що є
невід'ємною частиною договору. 8 жовтня
2009 року між сторонами було укладеного
додаткову угоду № 1 до договору
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи № 103/02-0003478 від 11 жовтня
2007 року, що вказує на встановлення
кредитної схеми картрахунку. Банком
було виконано свій обов'язок та надано
кредитні кошти відповідачу для
власного користування. За умовами
додаткової угоди до договору (п. 14.1.1)
було встановлено загальний ліміт
овердрафту по картковому рахунку в
розмірі 12500 грн. з доступним лімітом в
сумі 11250 грн. Натомість відповідач був
зобов'язаний здійснювати повне
погашення боргу з овердрафту до строку,
встановленому в п. 14.1.7 додаткової
угоди. Виходячи зі змісту розрахунку
заборгованості, на користь відповідача
неодноразово здійснювалась видача
овердрафту за укладеними із банком
договорами. В свою чергу, відповідач
неодноразово здійснював погашення
овердрафту, але не в повному обсязі.
Таким чином відповідач свій обов'язок,
щодо погашення заборгованості не
виконав та створив заборгованість
перед банком, яка станом на 1 квітня 2013
року складає 34772,03 грн., з яких:
заборгованість по картковому рахунку -
8006,27 грн.; заборгованість по
несплаченим відсоткам - 4303,66 грн.; пеня -
22462,10 грн. На даний час відповідач не
погашає заборгованість перед банком,
на підставі чого просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
боргу в розмірі 34772,03 грн. та витрати
банку по сплаті судового збору.

За змістом ст. 77 ЦПК України сторони
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання або
місцезнаходження під час провадження
справи. У разі відсутності заяви про
зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Представники позивача до судового
засідання не з'явились за невідомих
суду причин, на підставі зазначених
норм будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Виходячи з того, що від представника
ПАТ «КБ Соцком Банк», який діє на
підставі довіреності, Глазова С. В., у
матеріалах справи мається клопотання
про розгляд справи за відсутністю
представників позивача, враховуючи
положення ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим провести розгляд справи у
відсутність представників позивача.

Відповідач у судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача, який діє на
підставі довіреності, ОСОБА_4, у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення заявлених позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на те, що
банк не мав права нараховувати ані
відсотки, ані штрафні санкції за
кредитом відповідача з часу припинення
діяльності банку на підставі постанови
НБУ від 20 жовтня 2011 року. Також
зазначав, що представниками банку не
було доведено, що ОСОБА_1 отримував
кредитні кошти від позивача, не надано
анкету позичальника до договору від 11
жовтня 2007 року. Також розрахунок
заборгованості представниками КБ
«Соцком Банк» був наданий з
порушеннями, з яких не можна чітко
обрахувати суму боргу за договором від
11 жовтня 2007 року. Зазначав також, що
строк позовної давності до заявлених
вимог сплив, тому просив суд повністю
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Суд, вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги ПАТ «КБ «Соцком Банк»
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 11
жовтня 2007 року між ТОВ «Комерційний
Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 був
укладений договір банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки № 103/02-0003478, відповідно до якого
позивач відкрив відповідачу картковий
рахунок НОМЕР_3 в гривні та видав
банківську платіжну картку (а. с. 9-11).

Згідно до умов вказаного договору (п. 3.5)
операції на картковому рахунку
позичальника виконуються в межах
витратного ліміту, який визначається
як сума залишку коштів на рахунку,
зменшена на суму незнижувального
залишку. По картковому рахунку (п. 3.6
договору) допускається встановлення
овердрафту, що оформлюється додатковою
угодою, як й усі зміни та доповнення до
вказаного договору (п. 5.12). При цьому
клієнт банку повинен здійснити
остаточне погашення боргу в строки,
вказані у п. 3.9 договору, тобто до
останнього робочого дня місяця,
наступного за звітним.

За п. 3.11 договору банк здійснює
щомісячно нарахування відсотків на
залишки коштів по картковому рахунку
клієнта.

В свою чергу клієнт (п. п. 6.2, 6.8 договору)
зобов'язаний здійснювати розрахунки в
межах витратного ліміту та проводити
сплату послуг згідно до встановлених
тарифів та умов договору.

На підставі п. 6.13 договору клієнт
сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від
суми заборгованості до повного
погашення за кожен день прострочення.

Вказаний договір діє з моменту його
підписання та до дня закриття
карткового рахунку клієнта (п. 9.1), а
зобовязання за цим договором між
сторонами припиняються з моменту
належного виконання сторонами усіх
зобов'язань за договором (п. 9.6) та до
погашення клієнтом усієї
заборгованості перед банком дію
договору не може бути припинено (п. 10.4).

8 жовтня 2009 року між сторонами було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи від 11 жовтня 2007 року (а.
с. 12).

Згідно з умовами додаткової угоди (п.
14.1.1) ОСОБА_1 було встановлено загальний
ліміт овердрафту по картрахунку в
розмірі 12500 грн., визначено (п. 14.1.2)
доступний ліміт овердрафту в розмірі
11250 грн.

Пунктом 14.1.3 додаткової угоди
встановлено плату за користування
санкціонованим овердрафтом у розмірі 36
% річних. При цьому погашення
обов'язкового щомісячного платежу за
нарахованими відсотками проводиться
за користування овердрафтом щомісячно
(п. 14.1.5).

Згідно п. 14.2 додаткової угоди клієнт
зобов'язується здійснити повне
погашення заборгованості за
овердрафтом до терміну, вказаному у п.
14.1.7 додаткової угоди, тобто на момент
закінчення терміну дії ліміту
овердрафту, який діє до 9 жовтня 2010 року.

За умовами додаткової угоди
встановлено відповідальність клієнта
у вигляді пені в розмірі 0,5 % за кожен
день прострочки за порушення
обов'язкового щомісячного платежу за
нарахованими відсотками та за
несвоєчасне остаточне погашення
овердрафту (п. п. 14.1.9, 14.1.10).

Згідно статуту ПАТ "КБ "Соцком Банк",
затвердженого загальними зборами
акціонерів, ПАТ «КБ «Соцком Банк» є
правонаступником усього майна, усіх
прав та обов'язків ТОВ «КБ «Соцком
Банк», що також підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
зміни найменування юридичної особи (а.
с. 15, 19).

Відповідно до листа Національного
Банку України від 21 жовтня 2011 року
вбачається, що за постановою Правління
НБУ від 20 жовтня 2011 року № 371 з 21 жовтня
2011 року була відкликана банківська
ліцензія ПАТ «КБ Соцком Банк» та
ініційовано процедуру ліквідації
цього банку (а. с. 41).

Главою 16 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» визначено, що
Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку,
повідомляє про це банк та надсилає
рішення до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, який у день отримання
рішення Національного банку України
про ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду
зазначає у переліку вкладників суму
відшкодування для кожного вкладника,
яка розраховується виходячи із
сукупного обсягу всіх його вкладів у
банку та нарахованих процентів, а
нарахування процентів за вкладами
припиняється з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку. На підставі п. 3 ч. 5
ст. 36 вказаного Закону під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється нарахування неустойки,
інших фінансових санкцій за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів. А у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 46
цього Закону з дня призначення
уповноваженої особи Фонду
припиняється нарахування відсотків,
неустойки та застосування інших
санкцій за всіма видами заборгованості
банку.

З огляду на перелічені норми суд
встановив, що посилання представника
відповідача на те, що банк-позивач не
мав законних підстав для нарахування
відсотків та неустойки за договором
від 11 жовтян 2007 року та додаткової
угоди від 8 жовтня 2009 року, укладених
між сторонами, не ґрунтуються на
законі, тому є безпідставними, оскільки
у зазначених Законах йдеться мова про
припинення нарахування відсотків та
неустойки що стосується
заборгованості банку, який перебуває у
стадії ліквідації, а не позичальників
банку.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого
представниками позивача, станом на 1
квітня 2013 року заборгованість ОСОБА_1
перед ПАТ «КБ «Соцком Банк» становить
34772,03 грн., з яких: заборгованість по
картковому рахунку - 8006,27 грн.;
заборгованість по несплаченим
відсоткам - 4303,66 грн.; борг за пенею -
22462,10 грн. (а. с. 5-8).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику в строк
та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За ст. 530 ЦК України вбачається, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до положень ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. При цьому
відповідно до ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, розмір якої встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Суд відхиляє доводи представника
відповідача щодо недоведеності факту
отримання кредитних коштів ОСОБА_1 та
щодо неналежного розрахунку
заборгованості позичальника перед
позивачем, бо з наданого суду
представниками банку розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідачу регулярно надавався
овердрафт за договором банківського
рахунку, а ОСОБА_1, в свою чергу,
регулярно проводились оплати в рахунок
повернення отриманого овердрафту. До
того ж доказів невідповідності наданих
розрахунків умовам договору від 11
жовтня 2007 року та додаткової угоди від 8
жовтня 2009 року, що були укладені між
сторонами, представником відповідача
суду не було надано.

Натомість факт наявності
заборгованості у позичальника у
вказаному вище розмірі
підтверджується умовами договорів від
11 жовтня 2007 року та від 8 жовтня 2009 року,
за якими передбачено порядок видачі
грошових коштів, нарахування відсотків
за їх використання, а також порядок
повернення отриманих сум із відсотками
та відповідальність за порушення умов
виконання договору в частині сплати
пені.

Згідно до змісту ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Оскільки зобовязання перед позивачем
ОСОБА_1 не було виконано, то враховуючи
положення укладених між сторонами
угод, договір банківського рахунку від
11 жовтня 2007 року та додаткова угода до
нього від 8 жовтня 2009 року є наразі
чинними.

Судом було встановлено, що у
позичальника перед ПАТ «КБ «Соцком
Банк» сформувалась заборгованість
внаслідок порушення ним умов
перелічених договорів за картковим
рахунком, за відсотками та за пенею.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом.

Таким чином суд дійшов висновку з
огляду на умови договору від 11 жовтня
2007 року та дослідженні докази, що
надання позивачем грошових коштів
ОСОБА_1 на відкритий картковий рахунок
є споживчим кредитуванням.

На підставі ч. 1, 2 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Так умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
несправедливими є, зокрема, умови
договору про встановлення вимоги щодо
сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації у разі
невиконання ним зобов'язань за
договором (понад 50 % вартості
продукції).

Згідно до ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» захист прав
споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом.

За наданим банком розрахунком сума
непогашеної компенсації позичальником
за договором від 11 жовтня 2007 року в
вигляді пені складає 22462,10 грн.

Суд при цьому зазначає, що відповідно
до заборгованості з карткового рахунку
та відсотків за користування кредитом
позичальник заборгував банку загальну
суму невиконаних зобов'язань в розмірі
12309,93 грн., що відповідає вартості
послуг, наданих ПАТ «КБ «Соцком Банк»
позичальнику за договорами від 11
жовтня 2007 року та від 8 жовтня 2009 року.

На підставі зазначеного вбачається, що
50 % вартості наданих позивачем
відповідачу послуг за цими договорами
становить - 6154,96 грн. (12309,93 грн. / 2 = 6154,96
грн.).

Виходячи з приписів ст. ст. 18, 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
за договором від 11 жовтня 2007 року
встановлена по сплаті споживачем банку
сума компенсації в розмірі 22462,10 грн. за
пенею, є непропорційно великою за
невиконання відповідачем зобов'язань
за договором, оскільки перевищує 50 %
вартості наданої продукції зі
споживчого кредитування.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З огляду на перелічене суд вважає, що
для дотримання принципу
добросовісності, недопущення
істотності дисбалансу прав ОСОБА_1
порівняно із правами банку за
договором від 11 жовтня 2007 року та
додатковою угодою від 8 жовтня 2009 року,
за положеннями ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів»
необхідним є зменшення розміру пені за
порушення позичальником зобов'язань,
шляхом приведення нарахованої
позивачем компенсації у
співвідношення із 50 % вартості наданих
банком відповідачу послуг, тобто до
розміру 6154,96 грн., що буде відповідати
інтересам відповідача та не
порушуватиме його прав.

На підставі наведеного суд вважає
встановленим у судовому засіданні, що з
відповідача на підставі
відповідальності за порушення умов
договору від 11 жовтня 2007 року та
додаткової угоди до нього від 8 жовтня
2009 року, підлягає стягненню
заборгованість, що утворилась перед
банком, за картковим рахунком в розмірі
8006,27 грн., за нарахованими відсотками в
розмірі 4303,66 грн., за пенею в розмірі
6154,96 грн., а загалом - в розмірі 18464,89 грн.

Суд при цьому не приймає до уваги
посилання представника відповідача на
сплив строків позовної давності до
заявлених ПАТ «КБ «Соцком Банк» до
відповідача вимог, виходячи з
наступного вмотивування.

На підставі ст. 256 ЦК України позовна
давність є строком, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 266 ЦК України за
минуванням позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла й до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставне майно
та інше).

За положеннями ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у 3 (три)
роки.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
спеціальна позовна давність в 1 (один)
рік застосовується, зокрема, до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими ст. ст. 253-255 ЦК України, за
ст. 253 якого перебіг строку починається
з наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Отже аналіз вказаних норм дає підстави
дійти того, що стягнення неустойки
(пені, штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України, що
було викладена ним 6 листопада 2013 року
при вирішенні справи за № 6-116цс13.

Верховним Судом України у справі №
6-116цс13 було також надано правовий
висновок, на підставі якого відповідно
до ст. 261 ЦК України початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. Несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності по кожному із
платежів.

В п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» вказано, що
кредитодавцю заборонено вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Однак умовами додаткової угоди від 8
жовтня 2009 року до договору
банківського рахунку від 11 жовтня 2007
року сторони по справі погодились на
те, що клієнт зобов'язується здійснити
повне погашення заборгованості за
овердрафтом до встановленої дати,
тобто до 9 жовтня 2010 року (п. п. 14.1.7, 14.2
додаткової угоди).

Таким чином суд робить висновок, що між
сторонами угодою від 8 жовтня 2009 року
було визначено кінцеву дату (9 жовтня 2010
року), коли повинно було здійснено
ОСОБА_1 повне погашення існуючої перед
банком заборгованості.

Оскільки представники банку
звернулись до суду із позовом через
пошту 2 жовтня 2013 року, то трирічний
строк позовної давності до вимог банку
щодо повернення наданих коштів за
овердрафтом, а також за нарахованими
відсоткам, не сплив.

Крім іншого ОСОБА_1 відповідно до
розрахунку протягом зазначеного
трирічного терміну неодноразово
проводились оплати існуючого боргу
перед ПАТ «КБ «Соцком Банк».

Вирішуючи питання щодо спеціальної
позовної давності за заявленими
вимогами позивача щодо стягнення з
відповідача пені, суд встановив, що за
наявним спором строк позовної давності
для пені за невиконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань складає період часу з 2
жовтня 2012 року по 2 жовтня 2013 року.

Представниками банку було надано суду
розрахунок боргу з пені відповідача за
період з 1 квітня 2012 року по 1 квітня 2013
року, тобто частково за межами
встановленого строку спеціальної
позовної давності по цій справі.

Однак, враховуючи те, що за період часу
з 2 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року
сума пені складатиме 11231,05 грн., що є
меншою ніж зменшений судом розмір пені
для позичальника, що дорівнює 6154,96 грн.
на підставі Закону «Про захист прав
споживачів», то застосування строків
спеціальної позовної давності в
частині цих заявлених вимог банком,
також є необґрунтованим.

Суд таким чином дійшов висновку, що
позовні вимоги ПАТ «КБ «Соцком Банк»
підлягають частковому задоволенню
шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми
заборгованості на користь банку в
загальному розмірі 18464,89 грн.

Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з іншої сторони понесені нею
та документально підтверджені судові
витрати.

При зверненні до суду представниками
позивача було сплачено судовий збір в
сумі 347,73 грн., що підтверджується
квитанцією, на підставі чого суд вважає
за необхідне стягнути на користь банку
з відповідача судові витрати
відповідно до частки задоволених вимог
в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Соцком
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, який
зареєстрований у АДРЕСА_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Соцком Банк»,
, розташованого в місті
Одеса по вулиці Грецькій 5,
заборгованість у розмірі 18464
(вісімнадцять тисяч чотириста
шістдесят чотири) грн. 89 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ
«КБ «Соцком Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ
«Соцком Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя