№ справи:116/6674/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Паніна П.Є. №
провадження:22-ц/190/1456/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Підлісна І. А.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Підлісної І.А.,
суддів:Белинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
відшкодування моральної шкоди за
несплату аліментів на утримання
батьків, за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Сімферопольського
районного суду АР Крим від 11 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_7 з
позовом про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок ухилення
відповідача від виплати аліментів, які
були стягнені на її утримання судовим
рішенням.

Рішенням Сімферопольського
районного суду АР Крим від 11 грудня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди
за несплату аліментів на утримання
батьків відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. Вказує, що
її повнолітній син ОСОБА_7 в силу вимог
ст. 202 СК України зобов'язаний
утримувати непрацездатну матір.
Ухиляючись від сплати аліментів він
заподіяв їй шкоду у розмірі 5000грн., яка
підлягає відшкодуванню у
відповідності до вимог ст. 1167 ЦК
України.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши осіб, що з'явились до суду,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що спеціальним
законодавством, що регулює
правовідносини сторін, є Сімейний
кодекс України, главою 17 якого не
передбачено можливості відшкодування
моральної шкоди у разі невиконання
особою обов'язку по утриманню своїх
батьків.

Такий висновок суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам; доводами
апеляційної скарги його правильність
не спростовується.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Сімферопольського районного
суду АР Крим від 15.06.2010 року стягнено з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти у
розмірі 300грн., починаючи з 25 березня 2010
року (а.с.9).

Із довідки -розрахунку ВДВС
Сімферопольського РУЮ АР Крим від
12.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_7 має
заборгованість по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_6 в сумі 11117,38грн.(а.с.38).

Відповідно до подання ВДВС від
17.04.2013року заборгованість по сплаті
аліментів станом на 31.03.2013 року
становить 9108,07грн. (а.с.10).

Загальні положення про
відшкодування моральної шкоди
закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 2 постанови Пленуму «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року надав роз'яснення, що
спори про відшкодування заподіяної
фізичній чи юридичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються, коли
право на відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Саме такої позиції додержується
Верховний Суд України про розгляді
справ про відшкодування моральної
шкоди (рішення ВСУ від 20.04.2011року по
справі №6-2368св08).

Судом встановлено, що
правовідносини сторін виникли у
зв'язку з невиконанням відповідачем
обов'язків по утриманню повнолітнім
сином своєї матері, передбачених ст. 202
СК України. Тому застосування до
зазначених правовідносин положень ст.
1167 ЦК України є безпідставним.
Спеціальним законодавством, яке
регулює правовідносини сторін є
Сімейний кодекс України, главою 17 якого
не передбачено можливості
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, встановивши факти та
зумовлені ними правовідносини, суд
першої інстанції правильно застосував
правові норми та ухвалив законне та
обґрунтоване по суті рішення, підстав
для скасування якого колегія суддів не
знаходить.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не дають підстав для висновку,
що суд першої інстанції допустив
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 304, 308, 313, 314, 315,
317 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сімферопольського
районного суду АР Крим від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:

Підлісна І.А. Белинчук
Т.Г. Ісаєв Г.А.