Жмеринський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючий суддя Порощук П. П.

при секретарі Маліщук Н.А.,

за участю:

предстаника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Жмеринка цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "АвтоПросто"
про захист прав споживача та
застосування наслідків недійсного
правочину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом до відповідача, в якому просив
визнати недійсною угоду №362269 від 20.06.2011
року та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на
його користь 46379,35 грн., сплачених за
угодою та стягнути з відповідача
судовий збір в дохід держави.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.06.2011
року між ним та відповідачем укладено
угоду № 362269, предметом якої є надання
учаснику послуг системи «АвтоТак»,
спрямованих на придбання автомобіля
через ТОВ «Авто Просто», базуючись на
принципі взаємодопомоги учасників
послуги вказаної системи. Дана угода
була укладена з метою придбання
легкового автомобіля KIA Ceratoео за ціною
156000 грн. Всього ним було сплачено
платежів за вказаним договором на
загальну суму 46379,35 грн. за для
отримання автомобіля. Проте вважає, що
договір укладено з порушенням вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів» внаслідок застосування
ТОВ «Авто Просто» нечесної
підприємницької практики та включення
до договору несправедливих умов
(безпідставності отримання
відповідачем вступного внеску та плати
за право на отримання автомобіля), які
дозволяють відповідачеві не вкладаючи
власних коштів в систему придбання в
групах Авто Просто, здійснювати
організацію власної діяльності за
рахунок споживачів, та які відповідач
сформулював в односторонньому порядку
чим створив істотний дисбаланс між
правами та обов'язками сторін за угодою
на свою користь; відсутністю у
відповідача ліцензії, наявність якої
для нього є обов'язковою, виходячи з
приписів Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг», а також з огляду на
положення ст.18, 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», ст.216 ЦК
України, просить визнати даний
правочин недійсним та стягнути з
відповідача сплачені ним кошти за
вказаним договором в сумі 46379,35 коп.

У судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надавши заяву
про розгляд справи у його відсутність,
заявлені позовні вимоги не визнав
повністю, посилаюсь на обставини
викладені у запереченнях проти позову,
вказавши, що вимоги позивача не
ґрунтуються на чинному законодавстві
та укладеному договорі, а також на
практиці Верховного Суду України з
приводу даних спорів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч. З, ч.6 ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів", забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п.7
"ч.З ст.19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Законом України "Про захист прав
споживачів" закріплена можливість
визнання недійсними правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми. Аналіз п.7 ч.З ст.19
Закону України "Про захист прав
споживачів" дає підстави для висновку,
що поняття "пірамідальна схема" у
розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за' можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Судом установлено, що між позивачем та
відповідачем було укладено угоду №362269
від 20.06.2011 року з додатками, про надання
послуг, за яким позивач оплачує послуги
відповідача з адміністрування системи
з метою придбання позивачем легкового
автомобіля на суму 156000 грн. (а.с.6-9).
Позивач виконуючи умови угоди, сплатив
відповідачу частину внесків на
загальну суму 46379,35 грн.

В даній угоді, укладеній сторонами,
передбачені всі істотні умови угоди:
порядок визначення ціни автомобіля,
строки та порядок здійснення платежів,
система розподілу автомобілів серед
учасників групи, відповідальність
сторін, строк функціонування системи,
порядок розірвання контракту. Також
дана угода спрямована на настання
правових наслідків: позивач повинен
сплачувати внески, результатом яких є
отримання автомобіля, а відповідач -
акумулювати кошти, придбати автомобіль
та передати його позивачу в разі
настання певних обставин.

Відповідно до ст.10 Угоди №362269 від 20.06.2011
року підписання цієї Угоди та додатків
до неї є свідченням факту ознайомлення,
розуміння сторонами та згоди сторін з
усіма визначеними, умовами та змістом
угоди та додатків до неї. Представник
позивача зазначив, що його довіритель
отримав копію угоди, ознайомився з нею
та засвідчив своїм підписом.

Згідно ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Доказом отримання позивачем повної,
необхідної, доступної та достовірної
інформації про положення угоди є
особисте підписання позивачем угоди та
додатків до угоди.

Правочин сторонами вчинено в письмові
формі, текст угоди особисто підписаний
позивачем i повноважною особою
відповідача та скріплений печаткою
відповідача.

Пунктом 13.8 додатку № 2 до угоди №362269,
передбачено, що у випадку, якщо учасник
виявить бажання розірвати угоду та
відмовитись від подальшої участі в
системі АвтоТак протягом 7 календарних
днів від дати підписання угоди, такому
учаснику повертається вся сума коштів,
внесена ним на рахунок Авто Просто.
Протягом зазначених 7 днів, учасник
зобов'язаний письмово повідомити про
розірвання угоди, шляхом подання заяви
в центральний офіс Авто Просто. В
зазначеній заяві має бути чітко
повідомлено про рішення учасника щодо
розірвання підписаної угоди, викладено
прохання про повернення коштів,
сплачених ним на момент подання заяви,
та повідомлено власні банківські
реквізити, за якими Авто Просто має
повернути сплачені кошти. (а.с.9).

Проте, таких дій, позивач не вчинив, із
заявою про розірвання Угоди в
семиденний термін до ТОВ "АВТО ПРОСТО"
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
Угоди.

Як на підставу недійсності угоди,
позивач послався на застосування ТОВ
«Авто Просто» нечесної
підприємницької практики, на
відсутність у відповідача відповідної
ліцензії та включення до договору
несправедливих умов (безпідставності
отримання відповідачем вступного
внеску та плати за право на отримання
автомобіля), які дозволяють
відповідачеві не вкладаючи власних
коштів в систему придбання в групах
Авто Так, здійснювати організацію
власної діяльності за рахунок
споживачів, та які відповідач
сформулював в односторонньому порядку
чим створив істотний дисбаланс між
правами та обов'язками сторін за угодою
на свою користь.

Судом встановлено, що предметом Угоди
сторін, укладеної в рамках
функціонування системи придбання
автомобілів у групах "АвтоТак", є
надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "АВТО
ПРОСТО" гарантує надання кожному
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання ним усіх
зобов'язань, передбачених Угодою.

Ст.3 Угоди передбачено, що ТОВ "АВТО
ПРОСТО" зобов'язується забезпечити
отримання учасником автомобіля згідно
з умовами Угоди. При цьому відповідно
до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття
"право на отримання автомобіля" означає
право учасника одержати власне
автомобіль та обов'язок товариства
передати автомобіль у зазначений
термін, якщо учасник на момент
фактичної передачі автомобіля належно
виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ
"АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО
ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1
додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді "Чисті внески" або
"Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд.1 Визначення
термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий
Чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати Автомобіля. Половинний
Чистий внесок - це половина Цілого
чистого внеску".

Згідно з п.2.6 ст.2 додатку № 2 до Угоди
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за(товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ "АВТО
ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з
учасників, який належним чином виконує
зобов'язання за Угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи
(п.1.2 ст.1, п.4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

За таких обставин посилання позивача
на нечесну підприємницьку практику,
суперечить змісту п.7 ч.З ст.19 Закону
України "Про захист прав споживачів" у
зв'язку з відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Крім цього, діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО"
з адміністрування фінансових коштів
підпадає під поняття "фінансова
послуга".

Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
"фінансова послуга" розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року №
3462-IV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (введено в
дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до
ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг" та доповнено п. 11-1,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган), затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах. З
аналізу Ліцензійних умов випливає
висновок про те, що діяльність таких
груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
"АвтоТак" - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після-формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст.5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного, "придбання
товарів у групах", за умови отримання
відповідного дозволу та дотримання
всіх встановлених вимог, є легітимною
підприємницькою діяльністю.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Судом установлено, що ТОВ «Авто-Просто»
15.01.2013 року було отримано ліцензію
серії АВ №198421 на здійснення діяльності
з адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах, у
відповідності до вимог п.3 Прикінцевих
положень Законом України від 2 червня
2011 року № 3462-IV "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг",
яким фінансові установи було
зобов'язано протягом одного року з дня
набрання чинності цим Законом (тобто, з
09.01.2012 року) отримати ліцензію на
здійснення своєї діяльності.
Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО"
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо "придбання
товарів у групах" у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати що така діяльність
здійснюється товариством нелегітимно,
у тому числі й до введення законом
ліцензування такої діяльності.

Позивач, як на підставу своїх позовних
вимог посилається також на
несправедливі умови договору.

Визначення поняття "несправедливі
умови договору" закріплено в ч.2 ст.18
Закону України "Про захист прав
споживачів", за якими умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. За нормою ст.18 Закону
України "Про захист прав споживачів",
для кваліфікації умов договору
несправедливими необхідна наявність
одночасно таких ознак: по-перше, умови
договору порушують принцип
добросовісності (п.6 ч.1 ст.З, ч.З ст.509 ЦК
України); по-друге, умови договору
призводять до істотного дисбалансу
договірних прав та обов'язків сторін;
по-третє, умови договору завдають шкоди
споживачеві.

Судом установлено, що в оспорюваній
угоді зобов'язання відповідача
закріплені в ст.3 та складаються з 11
пунктів, а зобов»язан'ня позивача
визначені в ст.5 та складаються з 7
пунктів. Позивачем не доведено
безпідставності отримання
відповідачем вступного внеску та плати
за право одержання автомобіля,
оскільки такі положення узгоджені між
сторонами в момент підписання угоди,
визнані обома сторонами. Наведене
свідчить про розуміння позивача та
згоду з усіма умовами Угоди, враховуючи
і те, що із заявою про розірвання Угоди
в семиденний термін до ТОВ "АВТО ПРОСТО"
він не звернувся.

Таким чином суду не надано доказів
того, що умови спірної угоди порушили
принцип добросовісності, призвели до
істотного дисбалансу договірних прав
та обов'язків сторін та завдали шкоди
позивачеві.

Подібні спірні правовідносини були
предметом розгляду Верхового Суду
України, який своєю постановою від
11.09.2013 року по справі за позовом ОСОБА_5
до ТОВ «АВТО-ПРОСТО» про визнання угоди
недійсною, відшкодування майнової та
моральної шкоди, висловив аналогічну
позицію з приводу даних спірних
правовідносин.

А тому, аналізуючи зазначені норми
закону та зібрані у справі докази в їх
сукупності, враховуючи практику
Верховного Суду України, суд прийшов до
висновку, що факт порушення прав
позивача з боку відповідача не знайшов
свого підтвердження, тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст.3, 203, 215,216 ЦК України,
ст.18,19 Закону України "Про захист прав
споживачів", Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" , керуючись
ст.ст.10, 11, 60‚ 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
"АвтоПросто" про захист прав споживача
та застосування наслідків недійсного
правочину відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
апеляційний суд за заявою особи, яка
її подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду
Порощук П.П.