АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/3220/14
Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Доповідач: Панченко .М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м.Київ

колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва у складі :

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 листопада
2013 року в справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.Києві
щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року державний
виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві БайрамовТ.Р. звернувся до суду
з поданням, в якому просив тимчасово
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 листопада
2013 року подання задоволено /а.с.13/.

Не погодившись з таким висновком суду
ОСОБА_1, який є боржником у виконавчому
провадженні, подав апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу суду скасувати та
направити питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, пославшись на
порушення судом норм матеріального
права.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи, колегія суддів
приходить до наступного.

Встановлено, що 20.11.2013 року
державний виконавець ВДВС
Шевченківського РУЮ м.Києва Байрамов
Т.Р. звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України посилаючись на
те, що у ВДВС знаходяться виконавчий
лист № 2-8465, виданий 25.10.2012 року
Шевченківським районним судом м.Києва
про стягнення із ОСОБА_1 1.409.263 грн.20 коп.
на користь ПАТ АБТАСкомбанк.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України, питання про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Задовольняючи подання, суд виходив
з того, що боржник у встановлений
державним виконавцем строк для
самостійного виконання рішення суду,
заборгованість не погасив, не вчиняє
жодних дій для її погашення, ігнорує
вимоги, направлені на його адресу.

Проте до такого висновку суд
першої інстанції прийшов з порушенням
норм процесуального права, оскільки
свої довлоди не мотивував та належними
доказами не підлтвердив того, що
боржник ОСОБА_1 ухиляється від
виконання зобов»язання. Судом не взято
до уваги, що боргові зобов»язання
ОСОБА_1 забезпечені заставою
трнанспортних засобів та земельними
ділянками. Указане свідчить, що
погашення боргу може бути здійснене
шляхом звернення стягнення на указане
майно. Між тим, судом не з»ясовано, чи
вживались ВДВС заходи щодо погашення
боргу за рахунок заставленого майна.

При цьому, суд не звернув увагу
на ст.33 Конституції України (чинної на
час винесення ухвали), відповідно до
якої, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

На підставі викладеного, ухвалу суду не
можна визнати законною та
обґрунтованою, а тому вона підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд (з врахуванням
роз»яснень наданих Верховним Судом
України 01.02.2013 року у аналізі судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України»), оскільки суд першої
інстанції порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

При новому розгляді указаного питання,
суду першої інстанції необхідно
врахувати наведене та винести законне
та обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 листопада
2013 року, а питання передати до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: