Справа № 509/763/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Козирської О.Є.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
об'єктів нерухомості спільною сумісною
власністю та стягнення заборгованості
за договором позики, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, у якому
вказував, що 09.10.2010 року між ним та
ОСОБА_3 був укладений договір позики на
суму 137500 грн. строком до 01.01.2011 року. За
умовами договору було передбачено 2% за
місяць за користування позикою та пеня
за порушення строку повернення 0,5% від
суми прострочки за кожний день, що
підтверджується розпискою.

При отриманні коштів ОСОБА_3 усно
пояснила, що кошти їй необхідні для
поліпшення стану та виконання
опоряджувальних робіт і благоустрою,
новозбудованих об'єктів нерухомого
майна.

Посилаючись на те, що відповідачі -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі, а
ОСОБА_5 є їх донькою, тому позивач
вважає, що майно набуте відповідачами є
спільною сумісною власністю
відповідачів.

А тому позивач просив суд визнати
житловий будинок з вбудованим офісом
та виставковим павільйоном з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1,
торгівельне-виставковий центр за
адресою: АДРЕСА_2, та житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_3, - спільною сумісною
власністю відповідачів; стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за договором позики,
заборгованість зі сплати процентів та
пеню у сумі 140841 грн.

02 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду зі зустрічним позовом, у якому
вказувала, що 09 жовтня 2010 року вона
взяла у борг у ОСОБА_1 17400 доларів США. У
борг вона брала гроші у звязку з
хворобою та не на вигідних для неї
умовах, а тому вона просила суд визнати
договір позики недійсним та стягнути
моральну шкоду у сумі 137500 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов ОСОБА_1 підтримав,
зустрічний позов не визнав.

Представник відповідача не підтримав
зустрічний позов ОСОБА_3, у задоволенні
позову ОСОБА_1 просив відмовити.

Позивач та відповідачі у судове
засідання не з'явились, хоча була
сповіщені належним чином, про час та
місце судового слухання.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 та
зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.10.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
укладений договір позики на суму 137500
грн. строком до 01.01.2011 року. За умовами
договору було передбачено 2% за місяць
за користування позикою та пеня за
порушення строку повернення 0,5% від
суми прострочки за кожний день, що
підтверджується розпискою і не
оспорюється сторонами.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо
визнання майна спільним сумісною
власністю відповідачів не підлягають
задоволенню, оскільки позивач є
неналежним позивачем, і лише
відповідачі можуть звертатися з даними
позовними вимогами.

Оскільки за договором позики, саме
ОСОБА_3 брала у борг кошти, вона повинна
відповідати за неналежне виконання
зобов'язання, а ні ОСОБА_4, який не
чоловіком позивачки(не перебуває з нею
у шлюбі),а ні ОСОБА_5, договір поруки з
позивачем не складали, а тому вони не
можуть нести солідарну
відповідальність за зобов'язанням.

Позивач намір змінювати позовні вимоги
немає, суд розглядає позовні вимоги в
межах заявлених вимог, а тому у
стягненні з відповідачів
заборгованості за договором позики у
солідарному порядку слід відмовити, що
не позбавляє позивача права звернутися
до суду з позовом до ОСОБА_3 з позовом
про стягнення заборгованості за
договором позики.

Оскільки представник відповідача не
підтримав зустрічні позовні вимоги,
суд вважає за можливе у їх задоволенні
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213,
214-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 233, 316, 319, 321,
526, 534, 536, 541, 543, 545, 549, 614, 625, 1046-1050 ЦК
України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
об'єктів нерухомості спільною сумісною
власністю та стягнення заборгованості
за договором позики - відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копій
до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: В. К. Кочко