Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/825/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

27.03.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про визнання незаконним
та скасування наказу про застосування
дисциплінарного стягнення, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 20
січня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» та просив визнати
незаконним і скасувати наказ
голови правління публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» № 20-Д від 28.05.2013 року «Про
оголошення догани ОСОБА_2».

Зазначав, що з 04.01.2010 року по 31.05.2013 рік
працював головним юрисконсультом
сектору претензійно-позовної роботи
Кіровоградського регіону відділу
претензійно - позовної роботи
регіональної мережі Управління
претензійно-позовної роботи по
кредитах із забезпеченням
Департаменту проблемних активів
роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра».

Наказом голови правління ПАТ «КБ
«Надра» № 20-Д від 28.05.2013 року йому
оголошено догану за невиконання плану
щодо забезпечення погашення
заборгованості у квітні місяці, що є
порушенням п. 3.2. посадової інструкції.

Вважає, що застосування до нього
зазначеного дисциплінарного стягнення
є безпідставним.

Пунктом 3.2 посадової інструкції
передбачено, що головний юрисконсульт
здійснює роботу щодо переговорів з
проблемними позичальниками за
кредитами із забезпеченням з метою
добровільного врегулювання
заборгованості (добровільний продаж
майна, реструктуризація тощо).

Цю роботу він виконував, претензії щодо
якості її виконання до нього
відповідачем не пред'являлися. В
зазначеному пункті посадової
інструкції немає вказівки щодо
необхідності виконання будь-яких
планових показників, тому пов'язувати
невиконання плану з порушенням п. 3.2.
посадової інструкції у відповідача не
було жодних підстав.

З 31.05.2013 року він звільнився з роботи за
угодою сторін, але вважає, що
оскаржуваним наказом порушені його
права, оскільки це принижує його ділову
репутацію.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 20 січня 2014 року
позов задоволено.

Суд визнав незаконним та скасував
наказ голови правління публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» № 20-Д від 28 травня 2013 року
«Про оголошення догани ОСОБА_2».

Стягнув з публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на користь ОСОБА_2 витрати на правову
допомогу в сумі 909 грн. 44 коп. та в доход
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, неправильним
застосуванням норм матеріального і
порушення норм процесуального права та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3
підтримала апеляційну скарги з
посиланням на викладені в ній
обставини, ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відміткою на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
відповідно до ст.303 ЦПК України, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 працював головним
юрисконсультом сектору
претензійно-позовної роботи
Кіровоградського регіону відділу
претензійно-позовної роботи
регіональної мережі Управління
претензійно-позовної роботи по
кредитах із забезпеченням
Департаменту проблемних активів
роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» з
04.01.2010 року по 31.05.2013 року.

28.05.2013 року ОСОБА_2 оголошено догану за
порушення внутрішніх нормативних
актів ПАТ «КБ» Надра», а саме
невиконання плану щодо забезпечення
погашення заборгованості у квітні
місяці, що є порушенням п. 3.2. посадової
інструкції (а.с.4).

Підставою для застосування
дисциплінарного стягнення відносно
ОСОБА_2, в наказі про оголошення догани
зазначена службова записка директора
Департаменту проблемних активів
роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра»
Бондарева С.О. № 10128 від 22.05.2013 року.

13.05.2013 року начальник відділу
претензійно-позовної роботи
регіональної мережі Управління
проблемних активів по кредитам із
забезпеченням Департаменту проблемних
активів роздрібного бізнесу Кузнєцова
Т.О. звернулася з службовою запискою до
позивача про надання письмових
пояснень стосовно невиконання планів
погашення проблемної заборгованості
(а.с. 33-34).

14.05.2013 року позивач надавав письмові
пояснення на службову записку (а.с. 5, 27).

Відповідно до п. 3.2. Посадової
інструкції (який зазначений в
оспорюваному наказі) головний
юрисконсульт здійснює роботу щодо
переговорів з проблемними
позичальниками за кредитами із
забезпеченням з метою добровільного
врегулювання заборгованості (а.с. 13).

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник відповідача
зазначала, що в наказі від 28.05.2013 № 20-Д
«Про оголошення догани ОСОБА_2»
помилково зазначено п.3.2 замість п.3.19
посадової інструкції і позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності саме за порушення
п.3.19 посадової інструкції.

Відповідно до п. 3.19. посадової
інструкції на позивача покладений
обов'язок виконувати затверджені плани
роботи Сектору, інші завдання та
доручення (усні та письмові) начальника
Сектору, з питань віднесених до
компетенції Сектору.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено про порушення
позивачем покладених на нього трудових
обов'язків.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи.

Частиною першою статті 60 ЦПК
України встановлено обов'язок кожної
із сторін довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України,
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу,
додержуватися трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення, що визначено ст.147 КЗпП
України.

Відповідно до статті 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Згідно з вимогами
ст. 149 КЗпП України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. При
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Матеріалами справи
підтверджується, що Наказом №20-Д від
28.05.2013 року голови правління ПАТ «КБ
«Надра» ОСОБА_2 оголошено догану за
порушення внутрішніх нормативних
актів ПАТ «КБ «Надра», а саме:
невиконання плану щодо забезпечення
погашення заборгованості у квітні
місяці, що є порушенням п.п.3.2 посадової
інструкції (а.с.4).

З наявної в матеріалах справи
посадової інструкції (а.с.11-15)
вбачається, що п.3.2 головний
юрисконсульт здійснює роботу щодо
переговорів з проблемними
позичальниками за кредитами із
забезпеченням з метою добровільного
врегулювання заборгованості
(добровільний продаж майна,
реструктуризація тощо), а виконання
затверджених планів роботи Сектору
визначено п.3.19.

Зі змісту оскаржуваного наказу
вбачається, що ОСОБА_2 оголошено догану
за невиконання плану щодо
забезпечення погашення заборгованості
у квітні місяці, але чомусь зазначено,
що це є порушенням п.3.2, а не п.3.19
посадової інструкції.

Якщо брати до уваги зміст
оскаржуваного наказу та доводи
апеляційної скарги, що позивачу
оголошено догану саме за порушення ним
п.3.19 посадової інструкції, тобто
невиконання плану, то у відповідності
до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України відповідач
зобов'язаний був довести ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу ст.10 ЦПК України саме на
роботодавцеві лежить обов'язок надати
докази фактів винного невиконання
працівником трудових обов'язків.

Так, в матеріалах справи в
наявності в наявності ксерокопія листа
начальника інформаційно-аналітичного
Управління Департаменту проблемних
активів роздрібного бізнесу ПАТ «КБ
«Надра», без підпису, дати його
відправлення та надходження до сектору
претензійно-позовної роботи
Кіровоградського регіону, та
ксерокопія розрахунку планів ДПАРБ, на
яких прописом зазначені прізвища та
підписи, в тому числі зазначено
прізвище ОСОБА_2 з підписом напроти
нього (а.с. 86-87).

Якщо взяти до уваги, що зазначений
лист та розрахунок планів ДПАРБ і є
планом щодо забезпечення погашення
заборгованості у квітні місяці, який не
виконав позивач, відповідачем не
надано належних та допустимих доказів,
які б вказували, що позивач відповідно
до його посадових обов'язків
зобов'язаний був вжити конкретних
заходів, направлених на погашення
заборгованості, але той через
несумлінне ставлення до виконання
посадових обов'язків не вжив їх і це
призвело до невиконання плану
погашення заборгованості в квітні
місяці 2013 року.

Позивачу оголошено догану лише за
сам факт, що не було виконано план
погашення заборгованості, але не
встановивши його винність в цьому, він
не можу бути притягнутим до
дисциплінарного відповідальності.

Відповідачем не спростовано
доводи позивача, що він в квітні місяці
безпосередньо провів роботу по розшуку
боржників та заставленого майна,
співпрацюючи з виконавчою службою
проведено опис та вилучення
заставленого майна та передано його на
реалізацію, що забезпечило надходження
коштів до банку.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, що позивачем пропущено строк
позовної давності, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Так, частиною 1 ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Матеріалами справи підтверджується, що
з наказом про оголошення догани ОСОБА_2
ознайомлений 31.05.2013 року, про що
свідчить відмітка в наказі (а.с.4)

27.08.2013 року позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача, про
визнання незаконним та скасування
наказу про застосування до нього
дисциплінарного стягнення, яка ухвалою
Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 29.08.2013 року залишена
без руху, з підстав невідповідності її
вимогам п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України (а.с.88-91).

05.09.2014 року до суду надійшла позовна
заява позивача, яка відповідала
вимогам п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України і була
передана на розгляд іншому судді по
якій відкрито провадження та прийнято
рішення, яке оскаржується.

За таких обставин не можна вважати, що
позивачем пропущено встановлений ст.233
КЗпП України строк звернення до суду.

З відповідача на користь позивача суд
стягнув 909 грн. 44 коп. витрат на правову
допомогу.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» №4191-VІ від 20
грудня 2011 року визначено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що
29.09.2013 року між позивачем та адвокатом
ОСОБА_6 укладено угоду про надання
правової допомоги (а.с.22).

Згідно квитанції до прибуткового
касового ордера за послуги про надання
правової допомоги позивачем сплачено
4000 грн. (а.с.57).

З журналів судових засідань які
відбулися 26.09.2013 року, 17.12.2013 року, 20.01.2014
року, вбачається, що представник
позивача приймав участь у судових
засіданнях, які тривали 2 години 50
хвилин (а.с.35-36, 92-93, 98-99).

Враховуючи, що з 01.01.2014 року мінімальна
заробітна плата встановлена на рівні
1218 грн., стягнута судом сума витрат на
правову допомогу в розмірі 909 грн. 44
коп., не перевищує визначений статтею 1
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді