Провадження №22-ц/784/1391/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 37 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3М,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування документів,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування документів.

Позивач зазначав, що після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 06 березня 2013 року відкрилася спадщина у вигляді кімнати у квартирі спільного заселення №96 в будинку 51 по вул. 8 Березня в м. Миколаєві. Однак нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Посилаючись на вищевикладене, а також те, що документи на спірну квартиру знаходяться у відповідачки ОСОБА_4,просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, витребувати у неї оригінали правовстановлюючих документів на належне його батькові майно, а також стягнути з неї понесені ним судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ним право власності на квартиру спільного заселення №96 в будинку 51 по вул. 8 Березня в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 06 березня 2013 року; витребувано у ОСОБА_4 технічний паспорт на спірну квартиру спільного заселення, покладено зобовязання передати його позивачу та розподілено судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неналежне і неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на обґрунтованість рішення суду, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та позивача, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно технічного плану двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 50.5 кв.м., житловою площею 24.8 кв.м.( відокремлені житлові кімнати площею 13.2 кв.м. та 11.6 кв.м.) є квартирою спільного заселення.

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 2009 року, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради на підставі розпорядження №24-р від 10 січня 2009 року належала одна кімната у вищезазначеній квартирі, загальною площею 30.1 кв.м.( а.с.7)

06 березня 2013 року ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно, яке відповідно до матеріалів спадкової справи №4/2013 від 25 квітня 2013 року, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та згідно до вимог ст.ст. 1261, 1269 ЦК України прийняв син спадкодавця - ОСОБА_3 ( а.с. 46-68).

Оскільки спадкоємець не надав приватному нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно, останній постановою від 20 вересня 2013 року на підставі положень п.4.18 гл.10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до гл.7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину надається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_3 вказував на те, що він в установлені строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але відповідачка ОСОБА_4, яка є власницею іншої кімнати у даній квартирі утримує правовстановлюючі документи, що позбавило його можливості надати їх приватному нотаріусу для видачі йому свідоцтва про право власності у порядку спадкування. В звязку з відсутністю цих документів у нього йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва. Доступу до квартири він не має.

Як вбачається із пояснень, наданих ОСОБА_4 у суді першої інстанції, остання не заперечувала знаходження у неї правовстановлюючих документів на спірне не рухоме майно, які були їй передані працівниками міліції після смерті ОСОБА_5, оскільки всі вважали, що в нього немає родичів.

З урахуванням викладених обставин, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на належне спадкодавцю майно позбавляє позивача права отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому його право на спадкування підлягало захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на майно спадкодавця, є вірним.

Права ж ОСОБА_4 визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування жодним чином не порушуються, оскільки вона не є спадкоємцем жодної із черг, які передбачені ст.ст.1261-1266 ЦК України, а тому не є тією особою, яка має право на оспорювання прав спадкоємця.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги у цій частині та визнаючи за позивачем право власності на квартиру спільного заселення №95 по вул. Фрунзе, 51 в м. Миколаєві, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 2009 року ОСОБА_5 належала кімната у квартирі спільного заселення загальною площею 30.1 кв.м.

Враховуючи викладене та на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід змінити визнавши за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 06 березня 2013 року на кімнату в квартирі спільного заселення №96 в будинку 51 по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, загальною площею 30.1 кв.м., яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 січня 2009 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради.

У силу вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У суді апеляційної інстанції позивач підтвердив необхідність витребування у відповідачки технічного паспорту, на належну його батькові квартиру, який є складовою частиною Свідоцтва про право власності на житло.

Виходячи з вищевикладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність витребування у ОСОБА_4 технічного паспорту на належне ОСОБА_5 нерухоме майно та передачі його позивачеві. Як вбачається із матеріалів справи відповідачка намагається будь-яким чином отримати належну ОСОБА_5 кімнату у квартирі спільного заселення у свою власність, звертаючись до суду то з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, то з позовом про визнання ордеру на житлове приміщення та свідоцтва про право власності на житло на імя ОСОБА_5 недійсними.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права визнавати за позивачем право власності на спадкове майно, в звязку з тим, що по іншій цивільній справі з метою забезпечення позову було заборонено оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, не повідомлення її про дату та час розгляду справи 24 березня 2014 року не заслуговують на увагу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка у суді першої інстанції свої пояснення надавала, між тим у послідуючі судові засідання ( на одне з яких її було зобовязано надати суду правовстановлюючі документи на спірний обєкт) без поважних причин не зявилася.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2014 року в частині визнання права власності змінити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 06 березня 2013 року на кімнату в квартирі спільного заселення №96 в будинку 51 по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, загальною площею 30.1 кв.м., яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 січня 2009 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: