Чуднівський районний суд
Житомирської області
Справа № 294/213/14-ц
Номер провадження 2/294/425/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року
м. Чуднів

Чуднівський районний суд
Житомирської області складі:

головуючого судді Мельничука О.О.,

секретаря Івашкевич В.П.,

за участю представника позивача
Подолянко Т.В.,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПрАТ
"Київський страховий дім" до ОСОБА_2
"про визнання недійсним полісу
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів"

треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3,-

встановив:

ПрАТ "Київський страховий дім"
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про визнання недійсним укладеного
сторонами про визнання недійсним
укладеного між товариством та ОСОБА_2
18.07.2013 року договору страхування у
вигляді полісу обов"язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/4258893, так як
20.07.2013 року сталася
дорожньо-транспортна подія за участю
відповідача, який керував
застрахованим автомобілем "ВАЗ-2109",
д.н.з. НОМЕР_2, та належного на праві
власності ОСОБА_4 автомобіля "ВАЗ-2108",
д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, але
на момент даної події ОСОБА_2 не сплатив
страховий платіж, вчинивши вказану дію
лише 22.07.2013 року, тобто після страхового
випадку, в зв"язку з чим договір
страхування не набув на той час
чинності і він підлягає визнанню
недійсним відповідно до ст. 988 ч. 1 п. 1 ЦК
України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позов та
викладені у позовній заяві обставини
справи, звернувши увагу суду на те, що
сам відповідач у судовому засіданні
заперечує наявність під полісом
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/4258893 свого підпису, а також
на те, що поліс йому видала якась жінка,
хоча право видавати поліси мав згідно
відповідної угоди ОСОБА_5

Відповідач у судовому засіданні
пояснив, що під наявним у матеріалах
справи полісом стоїть не його підпис,
але оригінал вказаного полісу він
наразі не може надати суду. Він вже не
пам"ятає коли саме оформлявся поліс та
чи він сам сплатив страховий платіж
абож просто передав гроші особі, яка
оформляла поліс, але настоює, що
страховий платіж був внесений до ДТП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснив, що після ДТП 20.07.2013 року ОСОБА_2
йому не пред"явив страховий поліс.

Свідок ОСОБА_6 у судовому
засіданні пояснив, що 20.07.2013 року він
був на місці ДТП і спочатку у ОСОБА_2
страхового полісу не було, але згодом
під час оформлення працівниками
міліції матеріалів ДТП якийсь
страховий поліс появився, так як даний
документ хтось підвіз відповідачу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення вказаних осіб,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню .

Як встановлено в судовому
засіданні, 20.07.2013 року сталася
дорожньо-транспортна подія за участю
відповідача, який керував
застрахованим автомобілем "ВАЗ-2109",
д.н.з. НОМЕР_2, та належного на праві
власності ОСОБА_4 автомобіля "ВАЗ-2108",
д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3

В результаті ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження, а
23.07.2013 року ОСОБА_2 повідомив страховика
про настання страхового випадку та
подав відповідні документи, так як його
було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КпАП України,
посилаючись на те, що його
цивільно-правова відповідальність, як
власника автомобіля "ВАЗ-2109", д.н.з.
НОМЕР_2, була застрахована ПрАТ
"Київський страховий дім" відповідно до
полісу обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності №
АС/4258893 від 18.07.2013 року.

Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про страхування", цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Страховий ризик згідно ст. 8
Закону України "Про страхування" - це
певна подія, на випадок якої
проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання; страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону
України "Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" забезпечений транспортний
засіб - транспортний засіб, зазначений
у чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Ст. 16 Закону України "Про
страхування" визначає, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
Договір страхування укладається
відповідно до правил страхування і
повинен містити зазначені у вказаній
статті обв"язкові реквізити, в т.ч.
містити строк дії договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону України
"Про страхування" факт укладання
договору страхування може
посвідчуватися страховим свідоцтвом
(полісом, сертифікатом), що є формою
договору страхування і такий договір
набирає чинності з моменту внесення
першого страхового платежу, якщо
інше не передбачено договором
страхування.

Отже, згідно з вимогами
законодавства укладання договору
страхування має передувати настанню
обумовленому договором страхування
страховому випадку, тобто однією з
обов'язкових умов укладання договору
страхування є наявність на час його
укладання страхового ризику.

Законодавець у ст. 18 Закону
України "Про страхування" розмежовує
поняття "укладення" договору і
"набрання ним чинності". Договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхового платежу,
якщо інше не передбачено договором
страхування. Тобто момент укладення
договору може не збігатися з моментом
набранням ним чинності, а у випадку, що
розглядається, моментом укладення
договору є момент набрання ним
чинності, а тому юридичне значення має
той факт, що коли договір страхування
укладено, але перший платіж не внесено
(тобто договір не набрав чинності),
страховик не зобов'язаний здійснювати
страхову виплату, навіть якщо випадок
відбувся.

ОСОБА_2 не подав будь-яких
підтверджуючих документів про сплату
ним страхової суми до настання
страхового випадку, а позивач подав
документи про надходження страхового
платежу від ОСОБА_2 22.07.2013 року після
сплати даної суми 20.07.2013 року, що
узгоджується з поясненнями ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 про те, що на момент ДТП
відповідач відповідних документів не
мав, а йому їх підвезли уже пізніше,
тобто після страхового випадку, в
зв"язку з чим даний правочин підлягає
визнанню недійсним відповідно до
положень ст.ст. 983, 988 ч. 1 п. 1 ЦК України,
так як системний аналіз положень
дослідженого судом страхового полісу
дає підстави для висновку, що у ньому
відсутнє положення про можливість
внесення страхувальником страхової
виплати у якийсь інший конкретно
визначений сторонами час ніж
обумовлений ст.ст. 983, 988 ч. 1 п. 1 ЦК
України. Характерно, що сам відповідач
у судовому засіданні вкзує на те, що під
наявним у матеріалах справи полісом
стоїть не його підпис, а він сам укладав
договір з якоюсь невідомою жінкою, не
змігши при цьому вказати коли саме
конкретно він сплатив страховий платіж
та чи зробив він це самостійно.

За таких підстав, суд приходить
до висновку про необхідність визнання
укладеного між товариством та ОСОБА_2
18.07.2013 року договору страхування у
вигляді полісу обов"язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/4258893
недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Так, судом встановлено, що після
укладання полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів ОСОБА_2 був
здійснений страховий платіж у розмірі
206,55 грн., а тому дана сума підлягає
поверненню відповідачу.

З огляду на задоволення позову, на
підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений при
подачі позовної заяви судовий збір в
сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,15,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.
202,203,215,216,983, 988 ч. 1 п. 1 ЦК України, ст.ст.
8,16,18 Закону України "Про страхування",
суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним поліс
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/4258893 відповідно до
укладеного між ПрАТ "Київський
страховий дім" до ОСОБА_2 18.07.2013 року
договору страхування.

Стягнути з ПрАТ "Київський
страховий дім" на користь ОСОБА_2
страховий платіж у розмірі 206,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ
"Київський страховий дім" судовий збір
у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області через
Чуднівський райсуд протягом десяти
днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо така
не буде подана.

Суддя: О. О. Мельничук