АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/40/2014
р Головуючий в І
інстанції: Рябова О.Д.
Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 06 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Полікарпової
О.М.Суддів:Базіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» (далі СК «Провіта»,
Страховик) про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 01.10.2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
транспортний засіб ВАЗ 21099,
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_7, а також їм всім трьом
заподіяні ушкодження здоров'я різного
ступеня тяжкості.

Вироком Цюрупинського районного суду
Херсонської області винним у
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_8. На час заподіяння шкоди у
останнього був укладений з СК
«Провіта» договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності на умовах, визначених
у законі.

Просили стягнути на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 страхове відшкодування,
пов'язане зі стійкою втратою
працездатності по 35 499 грн кожному, з
урахуванням пені та 3% річних, а також
моральну шкоду у розмірі по 2550 грн.
кожному; на користь ОСОБА_6 страхове
відшкодування у зв'язку з ушкодженням
здоров'я в сумі 47 989, 88 грн., з
урахуванням пені та 3% річних, а також
моральну шкоду у розмірі 2550 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 19 листопада 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта»:

- на користь ОСОБА_5 страхове
відшкодування у зв'язку із стійкою
втратою працездатності в розмірі 35499
грн., пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування у зв'язку зі
стійкою втратою працездатності в
розмірі 9545,35 грн.; 3% річних від
простроченої суми в розмірі 13523,66 грн.,
на відшкодування моральної шкоди - 2550
грн. та витрати на правову допомогу в
розмірі 4000 грн.

- на користь ОСОБА_6 страхове
відшкодування у зв'язку з ушкодженням
здоров'я в розмірі 47989,88 грн., пеню за
прострочення виплати страхового
відшкодування в розмірі 12585,84 грн., 3%
річних від простроченої суми в розмірі
18282,17 грн., на відшкодування моральної
шкоди - 2550 грн.

- на користь ОСОБА_7 страхове
відшкодування у зв'язку зі стійкою
втратою працездатності в розмірі 35499
грн., пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування у зв'язку зі
стійкою втратою працездатності в
розмірі 9545,35грн.; 3% річних від
простроченої суми в розмірі 13523,66 грн.,
на відшкодування моральної шкоди - 2550
грн.

В апеляційній скарзі СК «Провіта»,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати рішення суду та
постановити нове, яким відмовити у
задоволені позовних вимог, крім вимог
про відшкодування моральної шкоди.

У письмових запереченнях на
апеляційну скаргу представник
позивачів її доводи не визнає, вважає,
що судом ухвалено обґрунтоване та
законне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 01.10.2010р. на 10км+400м
автодороги Цюрупинськ-Гопри-Скадовськ
мала місце ДТП за участю автомобілів
ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_7 з причепом до
автомобіля Мерседес Бенц - 711
реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_8 В результаті
ДТП пасажири автомобіля ВАЗ ОСОБА_10,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні
ушкодження.

Вироком Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 14.10.2011 року
ОСОБА_8 визнано винним у скоєні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до полісу №ВЕ/0235229
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ОСОБА_8 застрахував
цивільно-правову відповідальність у СК
«Провіта», забезпечений транспортний
засіб - причеп, реєстраційний номер
НОМЕР_4, строком з 24.04.2010р. до 23.04.2011р., з
лімітом відшкодування шкоди,
заподіяної здоров'ю 51000 грн. на кожного
потерпілого, а майну - 25500 грн.

03.03.2012 року вперше до Страховика із
заявою про виплату страхового
відшкодування, пов'язаного з
ушкодженням здоров'я звернулась ОСОБА_7
На підтвердження вимоги надала
відповідні чеки та квитанції (а.с.39).

21 березня 2012 року ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 подали до «СК «Провіта» заяви
про страхове відшкодування внаслідок
ДТП, що мала місце 01.10.2010р. та надали
відповідні документи та чеки на
загальну суму 47989,88грн. (а.с.62,63,64). Як
пояснив представник позивачів, а інша
сторона це не спростовувала, останні
чеки датовані березнем 2012 року.

Майже через 1 рік, листом від 06.02.2013 року
«СК «Провіта» повідомила потерпілих,
що виплату страхового відшкодування по
факту ДТП, внаслідок якої нанесено
шкоду їх здоров'ю призупинено до
з'ясування обставин (а.с.9), тоді як
шкоду, заподіяну пошкодженням
автомобіля Страхова компанія їм
відшкодувала 13.04.2012 року (а.с.61).

Згідно довідки від 03.04.2012р. до акту МСЕК
серія 10ААБ № 067159, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
встановлено третю групу інвалідності з
причини - загальне захворювання (ДТП)
(а.с.10).

Згідно акту МСЕК від 29.03.2011р. серія 10 ААА
№ 233182, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено
першу групу інвалідності (ураження
опорно-рухового апарату), причина
інвалідності загальне захворювання
(ДТП) (а.с.11).

Встановивши дані обставини, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що із
страхової компанії на користь
позивачів підлягає стягненню сума
страхового відшкодування в межах,
встановлених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності та в порядку,
передбаченому Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». При цьому суд, обчислюючи
розмір відшкодування потерпілим у
зв'язку із стійкою втратою
працездатності, виходив з порядку,
передбаченого для обчислення
страхової виплати у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з рішенням суду.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, страхову
виплату, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

У разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язується, у відповідності до ст.
992 ЦК України, сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Статтею 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції від 16.11.2008 року, яка
була чинною на час настання страхового
випадку (далі Закон № 2902-IV)
передбачено, що шкодою, заподіяною
життю та здоров'ю потерпілого у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, є шкода (у тому числі моральна
шкода), пов'язана:

з лікуванням потерпілого;

з тимчасовою втратою непрацездатності
потерпілим;

із стійкою втратою працездатності
потерпілим;

із смертю потерпілого.

Згідно зі ст. 24 Закону № 2902-IV, у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

Вимоги про відшкодування витрат на
лікування заявлено лише ОСОБА_6 на суму
47 989, 88 грн. Як пояснили сторони, в цю
суму включено витрати на лікування
всіх трьох потерпілих. Задовольняючи
вимоги позивача в повному об'ємі, суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що позивачем на його особисте
лікування витрачено лише 6615 грн., а
решта - на лікування дружини та сина, що
підтверджується їх заявами до
Страховика (а.с.64), а тому рішення в цій
частині є необґрунтованим і стягнута
сума підлягає відповідному зменшенню.

Щодо відшкодування шкоди потерпілим
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, пов'язаної із стійкою
втратою працездатності кожному в
розмірі 35499 грн., то в цій частині судом
постановлено рішення при
неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 26, п.26.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин, у
зв'язку із стійкою втратою
працездатності потерпілим
відшкодовуються доходи, не отримані
ними у результаті стійкої втрати
працездатності (інвалідності), які не
відшкодовуються за рахунок іншого
обов'язкового виду страхування.

П. 26.5 передбачено, що потерпілим, які на
момент настання страхового випадку не
одержували доходів, у зв'язку із
стійкою втратою працездатності
відшкодовуються витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням та
доглядом у домашніх умовах, купівлею
лікарських препаратів

Визначаючи розмір шкоди потерпілим
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, пов'язаної із стійкою
втратою працездатності, суд виходив з
мінімальної заробітної плати,
встановленої на дату настання
страхового випадку, як це передбачено
Законом № 2902-IV в редакції від 05.07.2012
року. При цьому суд залишив поза увагою
роз'яснення, що містяться п.2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону від 05.07.2012 року, відповідно до
яких норми цього Закону не
застосовуються до договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що шкода потерпілим
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, пов'язана із стійкою
втратою працездатності повинна бути
визначена, виходячи з їх витрат на
лікування, які підтверджені медичними
документами та касовими чеками, а саме:
ОСОБА_5 - 27288, 92 грн., ОСОБА_7 - 14091, 96 грн.
Страховій компанії ці чеки були надані
ще 03.03.2012 року (а.с.39). На момент розгляду
справи в суді першої та апеляційної
інстанції вони відповідачем не
спростовані й не оплачені.

Доводи апелянта про те, що ці суми не
підлягають відшкодуванню страховою
компанією, оскільки вони відшкодовані
винною особою колегія суддів вважає
такими, що не ґрунтуються на законі.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не зазначає як
підставу для відмови потерпілим у
виплаті страхового відшкодування те,
що шкода відшкодована винною особою.

Стаття 26 Закону України «Про
страхування» в редакції від 30.07.2010 року
передбачає підставу для відмови лише у
випадку отримання страхувальником
повного відшкодування збитків за
майновим страхуванням від особи,
винної у їх заподіянні.

Однак, у відповідності до статті 5
зазначеного Закону майнові інтереси,
пов'язані з життям, здоров'ям,
працездатністю є особистим, а не
майновим страхуванням.

Крім того, як встановлено у вироку зі
слів ОСОБА_8, він надав потерпілим дієву
моральну і матеріальну підтримку:
купував ліки, продукти харчування і т.і.
оскільки наслідки ДТП були тяжкі, а всі
потерпілі були членами однієї родини і
не могли доглядати один за одним.
Допомога потерпілим ним надавалась у
перші дні після ДТП і до сьогоднішнього
часу він не ставив питання перед
Страховиком про компенсацію його
витрат у відповідності до вимог ст.37
Закону.

При цьому, це не спростовує пояснення
позивачів, що на лікування витрачались
і їх власні кошти.

Посилання апелянта на те, що
потерпілими не надано довідок МСЕК на
підтвердження групи інвалідності, що
перешкоджало у виплаті страхового
відшкодування спростовується
матеріалами справи (а.с.62,63), а діюче на
час настання страхового випадку
законодавство не передбачало умовою
для виплати страхового відшкодування
встановлення проценту втрати
працездатності.

Оскільки відповідачем з березня 2012
року, після отримання від потерпілих
документів для виплати страхового
відшкодування не вжито заходів,
спрямованих на виплату, а саме: не
направлено запитів до лікувальної
установи, не витребувано документів,
яких, на погляд Страховика, не
вистачало для прийняття рішення, суд
першої інстанції правильно вважав це
умовою для відповідальності
останнього, у відповідності до вимог
ст.992 ЦК України.

Суд першої інстанції також
обгрунтовано застосував до спірних
правовідносин положення ст. 625 ЦК
України.

У п.4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки»
зазначено, що положення ст.625 ЦК не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки. Винятком є
відповідальність страховика (ст.992 ЦК).
При безпідставній відмові у виплаті
страхового відшкодування, крім
наслідків, передбачених договором,
страховик, який прострочив виконання
грошового зобов'язання зобов'язаний
сплатити страхову виплату з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Разом з тим, розмір пені та 3% річних,
визначений судом першої інстанції,
підлягає перерахунку, виходячи із
зміни апеляційним судом розміру
страхового відшкодування.

Відповідач повинен сплати 3% річних від
простроченої суми :

ОСОБА_5

(прострочене відшкодування 27.288,92?3?
кількість днів 707 з 03.03.2012 по 05.02.2014 ?365?100)
1.585,75 гривень.

ОСОБА_6

(прострочене відшкодування 6.615,00?3?
кількість днів 707 з 03.03.2012 по 05.02.2014 ?365?100)
384,40 гривень.

ОСОБА_7

(прострочене відшкодування 14.091,96?3?
кількість днів 707 з 03.03.2012 по 05.02.2014 ?365?100)
818,88 гривень.

Розмір пені за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє протягом періоду, за який
нараховується пеня, складає:

ОСОБА_5

(прострочене відшкодування
27.288,92?2?облікова ставка НБУ(7,75?356?100) ?
кількість днів 20 з 03.03.2012 по 22.03.2012) 231,77
гривень,

(прострочене відшкодування 27.288,92?2?
облікова ставка НБУ(7,5?356?100) ? кількість
днів 444 з 23.03.2012 по 09.06.2013) 4,979,29 гривень,

(прострочене відшкодування 27.288,92?2?
облікова ставка НБУ(7?356?100) ? кількість
днів 32 з 10.06.2013 по 12.07.2013) 334,94 гривень,

(прострочене відшкодування 27.288,92?2?
облікова ставка НБУ(7?356?100) ? кількість
днів 32 з 13.07.2013 по 13.08.2013) 334,94 гривень,

(прострочене відшкодування 27.288,92?2?
облікова ставка НБУ(6?356?100) ? кількість
днів 176 з 13.08.2013 по 05.02.2014) 334,94 гривень, а
разом 7.459,97 гривень.

ОСОБА_6

(прострочене відшкодування 6.615,00?2?
облікова ставка НБУ (7,75?365?100 кількість
днів 20 з 03.03.2012 по 22.03.2012) 56,18 гривень,

(прострочене відшкодування 6.615,00?2?
облікова ставка НБУ (7,5?365?100 кількість
днів 444 з 23.03.2012 по 09.06.2013)1.207,01 гривень,

(прострочене відшкодування 6.615,00?2?
облікова ставка НБУ (7?365?100 кількість
днів 32 з 10.06.2013 по 12.07.2013) 81,19 гривень,

(прострочене відшкодування 6.615,00?2?
облікова ставка НБУ (7?365?100 кількість
днів 32 з 13.07.2013 по 13.08.2013) 81,19 гривень,

(прострочене відшкодування 6.615,00?2?
облікова ставка НБУ (6?365?100 кількість
днів 176 з 13.08.2013 по 05.02.2014) 382,76 гривень, а
разом 1.808,34 гривень.

ОСОБА_7

(прострочене відшкодування 14.091,96?2?
облікова ставка НБУ(7,75?365?100 кількість
днів 20 з 03.03.2012 по 22.03.2012) 119,69 гривень,

(прострочене відшкодування 14.091,96?2?
облікова ставка НБУ (7,5?365?100 кількість
днів 444 з 23.03.2012 по 09.06.2013) 2.571,30 гривень,

(прострочене відшкодування
14.091,96?2?(7?365?100 кількість днів 32 з 10.06.2013 по
12.07.2013) 172,96 гривень,

(прострочене відшкодування 14.091,96?2?
облікова ставка НБУ (7?365?100 кількість
днів 32 з 13.07.2013 по 13.08.2013) 172,96 гривень,

(прострочене відшкодування 14.091,96?2?
облікова ставка НБУ (6?365?100 кількість
днів 176 з 13.08.2013 по 05.02.2014) 815,40 гривень, а
разом 3.852,32 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6
внаслідок ушкодження здоров'я,
місцевий суд вірно виходив з розмірів,
встановлених Законом № 2902-IV. Рішення
суду в цій частині апелянтом не
оскаржується.

За наведених обставин апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309
ч. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 19 листопада 2013 року в
частині стягнення з ТОВ «Страхова
компанія «Провіта» на користь ОСОБА_5
змінити, зменшивши шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю з 35499 грн. до 27 288,92 грн,
пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування з 9545,35 грн. до
7459,97 грн, 3 % річних від простроченої
суми з 13523, 66 грн. до 1585,75 грн.

В частині відшкодування моральної
шкоди 2550 грн. та витрат на правову
допомогу в розмірі 4000 грн. рішення суду
залишити без змін.

В частині стягнення на користь ОСОБА_6
змінити зменшивши шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю з 47989,88 грн. до 6615 грн,
пеню з 12585,84 грн до 1808,34 грн, 3% річних з 18
282,17 до 384,40 грн.

В частині стягнення моральної шкоди
рішення залишити без змін.

В частині стягнення на користь ОСОБА_7
змінити, зменшивши шкоду заподіяну
життю та здоров'ю з 35499грн. до 14091,96 грн,
пеню з 9545,35 грн до 3852,32 грн 3% річних з 13
523,66 грн до 818,88 грн.

В частині стягнення моральної шкоди та
судових витрат рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: