АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1771/13-ц
Провадження № 22-ц/792/115/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді
Переверзєвої Н.І.

суддів: Спірідонової Т.В., Харчука В.М.

при секретарі: Гриньовій А.М., Чебан
О.М.

з участю:
представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням №
22ц/792/405/13 за апеляційною скаргою
представника ТОВ «Євразія-сервіс» на
рішення Красилівського районного суду
від 15 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Євразія-сервіс»,
третя особа: відділ Держземагенства
України в Красилівському районі про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки.

Заслухавши доповідача,
пояснення учасника процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

В жовтні 2013 року позивачка звернулась
до суду і просила визнати недійсним
договір оренди землі від 21 липня 2005
року, укладений між нею та товариством
з обмеженою відповідальністю
«Євразія-Сервіс», щодо земельної
ділянки площею 2,65 га за № 138 на
території Кременчуківської сільської
ради Красилівського району,
зареєстрований Красилівським районним
відділом центру ДЗК у Державному
реєстрі земель 01 листопада 2005 року за №
23.

Рішенням Красилівського районного
суду від 15 листопада 2013 року позов
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
від 21 липня 2005 року, укладений ОСОБА_1 та
ТОВ «Євразія-сервіс» щодо земельної
ділянки площею 2,65 га № 138 на території
Кременчуківської сільської ради
Красилівського району зареєстрований
Красилівським районним відділом
центру ДЗК у Державному реєстрі земель
01 листопада 2005 року за № 23 та
стягнено з ТОВ «Євразія-сервіс» на
користь ОСОБА_1 114 грн. 70 коп. понесених
нею судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ТОВ
«Євразія-сервіс» означене рішення
вважає незаконним через неповне
з"ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи,
________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції - Федишин
І.В. Провадження № 22ц/792/2755/13

Доповідач - Переверзєва Н.І.
Категорія № 19.23

а також порушення норм матеріального
та процесуального права, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити. На
думку апелянта, поза увагою суду
залишилось його клопотання про
застосування строку позовної давності,
оскільки оспорюваний договір був
укладений 21 липня 2005 року, а
позивачка звернулась до суду в
листопаді 2013 року, не заявивши про
поновлення строку позовної давності.
Апелянт також вважає, що суд допустив
помилку при визначенні процесуального
становища третьої особи, яка є фактично
відповідачем по заявленому позову, до
того ж при прийнятті позовної заяви
суддя у встановленому законом порядку
повністю не уточнив зміст позовних
вимог та невірно визначив розмір
судового збору. Суд допустив до участі
у справі представника позивача за
неналежно оформленим ордером на
надання правової допомоги (а.с.19), який
не містить дати його видачі та підпису
керівника адвокатського об'єднання.
Поза увагою суду залишилось і те, що
позивачка в судовому засіданні визнала
факт свого вільного волевиявлення при
укладанні договору оренди землі, була
ознайомлена із його змістом,
засвідчила його своїм підписом, не
заперечувала передачу
ідентифікованого об"єкта оренди і
виконання сторонами протягом восьми
років умов договору, а також проведення
відповідачем індексації орендної
плати. Натомість, суд не врахував, що
спірний договір містить всі істотні
умови, передбачені ст. 15 Закону України
„ Про оренду землі" і беззаперечно, без
підтвердження будь-якими доказами
прийняв голослівні твердження
позивачки про видачу їй неякісного
зерна по завищених цінах, не
проведення відповідачем сівозмін,
виснаження земельної ділянки і
неприйняття мір до збереження стану
об"єкта оренди. Крім того, на порушення
норм процесуального права, суд не
повідомив представника відповідача
про судове засідання, в якому мав бути
проголошений повний текст рішення, не
надіслав його копію і вона була
отримана лише після її письмового
звернення, що призвело до неможливості
вчасного оскарження рішення.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 цього ж Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані , які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Означеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає, а тому підлягає
скасуванню із постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Задовольняючи позов і визнаючи
недійсним договір оренди землі,
укладений 21 липня 2005 року між ОСОБА_1 та
ТОВ „Євразія-Сервіс", суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
договір не містить усіх істотних умов,
які мають обов"язковий характер, а саме:
умови збереження стану об"єкта оренди;
кадастрового номеру земельної ділянки;
яка продукція і якої якості в
натуральній формі має видаватись
орендодавцеві; місце, умови та строки
її поставки, а також до договору не
додано таких його невід"ємних частин,
як

кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень( обтяжень) у її
використанні і встановлених земельних
сервітутів та акт визначення меж
земельної ділянки в натурі.

Однак, при цьому судом не
встановлено чи дійсно порушуються
права позивачки у зв"язку з відсутністю
в договорі оренди зазначених умов, їх
істотність, а також в чому конкретно
полягає порушення законних прав ОСОБА_1

Судом установлено, що на підставі
державного акту серії ХМ № 079116,
виданого 17 жовтня 2003 року ОСОБА_1 на
праві власності належить земельна
ділянка площею 2,65 та для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Кременчуківської сільської
ради Красилівського району
Хмельницької області. 21 липня 2005 року
між ОСОБА_1 та ТОВ «Євразія-Сервіс»
укладено договір оренди земельної
ділянки в розмірі 2,65 га , відповідно до
умов якого орендодавець надає, а
орендар приймає у строкове платне
користування до 21 липня 2020 року
вищевказану земельну ділянку для
виробництва сільськогосподарської
продукції. 01 листопада 2005 року даний
договір зареєстрований Красилівським
районним відділом центру Державного
земельного кадастру у Державному
реєстрі земель за № 23. Присвоєння
кадастрового номеру земельній ділянці
на час укладання договору не
передбачалось, оскільки відповідні
зміни з цього приводу до ст. 15 Закону
України „Про оренду землі" були
внесені 07.07.2011 року.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 вказаного
договору орендна плата виплачується

орендарем у грошовій формі та розмірі
1,5 % від грошової оцінки земельної
ділянки в сумі 430,41 грн., передача
продукції та надання послуг в рахунок
орендної плати оформляється
відповідними актами за домовленістю
між сторонами, обчислення розміру
орендної плати здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, строк
дії договору - 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає державній реєстрації, є
укладеним з моменту державної
реєстрації.

За вимогами ст. 792 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. ст.12, 14, 19 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі - це угода сторін про
взаємні зобов'язання, відповідно до
яких орендодавець за плату передає
орендареві у володіння і користування
земельну ділянку для господарського
використання на обумовлений договором
строк.

Після досягнення сторонами
домовленості з питань орендної плати
та інших істотних умов, підписання
договору та його реєстрації він
набуває чинності та може бути змінений
лише за взаємною згодою сторін.

Відповідно до положень ст. 15 Закону
України „Про оренду землі" ( в редакції
чинній на нас вирішення спору)
істотними умовами договору оренди
землі є: -
об'єкт оренди (кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

- умови використання та цільове
призначення земельної ділянки;

- умови збереження стану об'єкта
оренди;

- умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе
ризик випадкового пошкодження або
знищення об"єкта оренди чи його
частини;

- відповідальність сторін;

- умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної

ділянки.

Відповідно до ст. 18 Закону України
„Про оренду землі" договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

Статтею 20 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації. Державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073, державна реєстрація договорів
оренди є офіційним визнанням і
підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки, укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, позивач мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення позивача було
спрямовано на укладання договору
оренди. Протягом 2005 - 2013 років
відповідач сплачував за вказаним
договором орендну плату, а позивач її
приймав, що свідчить про обізнаність
позивача щодо існування і умов
орендних правовідносин між сторонами.
Посилання представника позивача на
видачу в якості орендної плати зерна
неналежної якості і за завищеними
цінами, що призвело до заниження
розміру орендної плати, нічим
об"єктивно не підтверджені. Крім того,
цим учасником процесу не заперечувався
факт отримання його довірителькою
розробленого орендарем у
встановленому законом і договором
порядку договору про внесення змін та
доповнень до договору оренди землі,
яким чітко визначено нові покращені
умови внесення орендної плати, її
розмір як в грошовій так і в
натуральній формі, граничні строки
виплати та більш конкретно зазначено
умови збереження стану об"єкта оренди,
а також застереження про неможливість
внесення його до статутного фонду
товариства ( п.п. 3-7). Чому сторона
позивача не погоджується з ними і
уникає зустрічі по його обговоренню із
відповідачем пояснити не зміг, що в
свою чергу свідчить про відсутність у
ОСОБА_1 чітко сформульованих вимог щодо
порушення її прав та бажання на
врегулювання спірних питань договору
оренди і намагання добитись у судовому
порядку визнання його недійсним .

Наведене свідчить про те, що позивач та
відповідач при укладенні договору
оренди землі погодили всі істотні
умови, у тому числі об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки), що підтверджується пунктами 1,
2 договору оренди землі. Крім того,
представник позивачки підтвердив, що
його довірителька обізнана де
конкретно знаходиться її земельна
ділянка, яку вона передала в оренду і
сторони можуть її ідентифікувати на
місцевості.

Сама по собі відсутність у договорі
оренди схеми земельної ділянки, її
кадастрового плану та акта визначення
меж земельної ділянки в натурі, як
однієї з істотних умов договору, не є
безумовною підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним. При
цьому, апеляційний суд враховує, що до
договору оренди земельної ділянки
додано копію державного акта, при
виготовленні, видачі та реєстрації
якого було складено відповідні план та
схему земельної ділянки, кадастровий
план з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів, а
також акт прийому-передачі земельної
ділянки, переданої у користування на
умовах оренди від 21 липня 2005 року. Крім
того, п.п.12,13 договору оренди, які не
оспорюються позивачем визначено, що
передача земельної ділянки в оренду
здійснюється без розроблення проекту
її відведення, у триденний строк після
державної реєстрації за актом її
приймання-передачі.

Що ж стосується відсутності у
земельної ділянки кадастрового номера,
то у редакції Закону України „Про
оренду землі" від 25 березня 2005 року, що
діяв на час укладання договору, ця
умова не відносилась до істотних, крім
того відповідач у встановленому
законом порядку запропонував
присвоїти земельній ділянці
конкретний кадастровий номер, а саме
:07:001:0007. У такий же спосіб він
бажає удосконалити спірний договір
щодо викладення у ньому умов
збереження стану об"єкта оренди шляхом
доповнення його п. 11.1.

Підсумовуючи наведене, суд приходить
до висновку що позивачкою не доведено
порушення її прав орендодавця із
боку відповідача, а оскільки в
порядку цивільного судочинства
захисту підлягає лише порушене право,
то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«Євразія-сервіс» задоволити.

Рішення Красилівського районного
суду від 15 листопада 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ТОВ «Євразія-сервіс», третя особа:
відділ Держземагенства України в
Красилівському районі про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.І.Переверзєва