Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/262/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кавун Т.В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

28.01.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - державне підприємство
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат», про визнання незаконними
постанов та зобов'язання вчинити дії за
апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області на рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 27
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 пред'явила
позов до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області та з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просила суд скасувати
дані постанови відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області № 11128282.22 від 9
вересня 2013 року «Про призначення
одноразової допомоги сім'ї та особам,
які мають на неї право у разі смерті
потерпілого» та № 11128282.23 від 9 вересня
2013 року «Про призначення щомісячної
страхової виплати особам, які мають на
неї право у разі смерті потерпілого» та
зобов'язати відповідача призначити їй
одноразову допомогу та щомісячну
страхову виплату виходячи з розміру
середньої заробітної плати, яка була
призначена її чоловіку при останньому
перерахунку страхових виплат - 8294 грн. 02
коп.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Суд вирішив скасувати
постанови відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області № 11128282.22 від 9
вересня 2013 року «Про призначення
одноразової допомоги сім'ї та особам,
які мають на неї право у разі смерті
потерпілого» та № 11128282.23 від 9 вересня
2013 року «Про призначення щомісячної
страхової виплати особам, які мають на
неї право у разі смерті потерпілого».
Зобов'язав відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області призначити
ОСОБА_2 одноразову допомогу як сім"ї та
особам, які мають на неї право у разі
смерті потерпілого та щомісячну
страхову виплату як особам, які мають
на неї право у разі смерті потерпілого
з розміру середньої заробітної плати,
яка була призначена при останньому
перерахунку страхових виплат- 8294 грн. 02
коп., у зв'язку зі смертю її чоловіка
ОСОБА_3 В іншій частині позовних вимог -
відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
на переконання відповідача рішення
суду постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно є незаконним і
необґрунтованим. Суд першої інстанції
не дав оцінку доводам відповідача,
викладеним у його письмових
запереченнях на позов. Суд невірно
застосував Порядок обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового утримання) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266, зокрема п. 4 Порядку. Так, як
чоловік позивачки за останні шість
місяців до настання страхового
випадку, з лютого по липень 1999 року) мав
заробіток 0 грн. 00 коп. і страхові
внески до Фонду ним не сплачувалися, а
тому виплати позивачці призначено у
розмірі 0 грн. 00 коп. За життя ОСОБА_3
були призначені страхові виплати у
зв'язку з іншими професійними
захворюваннями ніж те від якого
настала його смерть і у зв'язку з цим
застосування судом середньої
заробітної плати визначеної при
останньому перерахунку страхових
виплат є невірним.

Позивач подала письмові
заперечення на апеляційну скаргу в
якій вказала на те, що дії відповідача
по призначенню їй страхових виплат, на
які вона має право у зв'язку із смертю
її чоловіка, у розмірі 0 грн. 00 коп.
суперечать змісту ст. 46 Конституції
України. Всі професійні захворювання
її чоловік отримав працюючи на одному і
тому самому підприємстві, в тому числі
і те від якого він помер. Так як
чоловіку були призначені Фондом
страхові виплати за життя, тому
відповідач при призначенні їй
страхових виплат мав виходити з
середнього розміру заробітної плати її
чоловіка, визначеному при останньому
перерахунку страхових виплат.

В судовому засіданні представник
відповідача, Царенко Н.С., підтримала
апеляційну скаргу повністю.

Позивач та її представник, ОСОБА_5,
доводи апеляційної скарги не визнали.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, ОСОБА_6, також заперечила проти
доводів апеляційної скарги і надала
пояснення суду про те, що довідці
Смолінської шахти ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» від 23
серпня 2013 року № 10-51/3509 вказано, що з
лютого по липень 1999 року ОСОБА_3 не
працював і заробітна плата йому не
нарахована у зв'язку з тим, що він
перебував на лікуванні.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, позивача та
її представника, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується, що
позивач є дружиною ОСОБА_3, який
протягом 26 років працював на
підприємствах по видобутку уранових
руд в умовах впливу особливо шкідливих
виробничих факторів, а 21 серпня 1999 року
звільнився за власним бажанням, що
вбачається з копії трудової книжки.

Висновком МСЕК від 09.07.1999 року
ОСОБА_3 встановлено третю групу
інвалідності в зв»язку з професійним
захворюванням.

З копій виписок із амбулаторних карток
вбачається, що з 1985 року ОСОБА_3
постійно хворів та звертався за
медичною допомогою, перебував на
стаціонарному лікуванні в зв»язку з
отриманими захворюваннями, які визнано
професійними.

З постанови № 82 від 23 червня 2001 року,
винесеної відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Маловисківському районі
«Про продовження раніше призначеної
страхової виплати», вбачається, що
ОСОБА_3 продовжено раніше призначену
щомісячну грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку в розмірі 617 грн.67 коп.,
починаючи з 1 червня 2001 року і
безстроково.

Постановою № від 29 березня 2013
року, винесеною відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Маловисківському районі
«Про призначення потерпілому
перерахованої щомісячної страхової
виплати з 1 березня 2013 року», ОСОБА_3
призначено перераховану щомісячну
грошову суму в розмірі 4976 грн. 41 коп.

Згідно медичного висновку
лікарсько-експертної комісії ДУ «
Інститут медичної радіології ім. С.П.
Григор'єва НАМН України» від 15 травня
2013 року № 10, ОСОБА_3 було встановлено
остаточний основний діагноз
професійного захворювання- С-r шлунка,
ст. ІV, кл. гр. 4в печінку та праву легеню.
Супутній діагноз-ХОЗЛ ІІІ ст. Емфізема
легень. Пневмофіброз. ЛН ІІІ (
захворювання професійне 1999 року).
Вегетативно-сенсорна полінейропатія
верхніх кінцівок. Радікулопатія. ГХІІ
ст., ризик високий. ІХС:
атеросклеротичний кардіосклероз ХСН
ІІА, ФК ІІІ. Ангіосклероз сітківки.
Двобічний кохлеоневрит. Дане
професійне захворювання виникло в
зв'язку з тривалим стажем роботи (26
років) в шкідливих умовах праці із
джерелами іонізуючого випромінювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що
вбачається з свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_2.

Актом розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 5 липня 2013 року, на
момент якого ОСОБА_3 помер,
підтверджується, що професійне
захворювання у нього виникло у зв'язку
з тривалим терміном праці під впливом
шкідливих виробничих факторів на
Приаргунському гірничо-хімічному
комбінаті та на Смолінській шахті «
Схід ГЗК».

Відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у
Маловисківському районі ОСОБА_2
постановою № 11128282.21 від 9 вересня 2013
року взято на облік, як осіб, які мають
право на страхові виплати в разі смерті
потерпілого та постановами № 11128282.22
від 9 вересня 2013 року та № 11128282.23 від 9
вересня 2013 року призначено одноразову
допомогу сім'ї та особам , які мають
право у разі смерті потерпілого та
щомісячної страхової виплати особам,
які мають на неї право у разі смерті
потерпілого в розмірі 0,00 грн., даний
розрахунок було проведено їх доходу
потерпілого в розмірі 0,00 грн., так як
згідно довідки від 23 серпня 2013 року №
10-513509 сума заробітної плати ОСОБА_3 за
період з лютого 1999 року по липень 1999
року становить 0,00 грн..

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат
та допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Право позивачки на страхові виплати
відповідно до ст. 33, 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі за текстом
Закон), а саме одноразової допомоги
сім'ї та особам, які мають на неї право у
разі смерті потерпілого та щомісячної
страхової виплати, визнано
відповідачем, що підтверджується його
постановами від 9 вересня 2013 року №
1112/82/82.2/1 (а.с. 38), № 1112/82/82.2/2 (а.с. 39), №
1112/82/82.2/3 (а.с. 40).

Однак призначення позивачці
одноразової та щомісячних виплат у
розмірі 0,00 грн., виходячи з розміру
заробітної плати потерпілого за
останні шість місяців роботи протягом
яких він фактично не працював у зв'язку
з захворюванням та лікуванням,
суперечить змісту конституційного
права громадян на соціальний захист.

Отже між сторонами по справі виник
спір щодо розміру призначених виплат.

Згідно ч. 7 ст. 34 Закону у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Відповідно до ч. 10 і ч. 12 Закону
середньомісячний заробіток для
обчислення суми страхових виплат
потерпілому у зв'язку із втраченим ним
заробітком (або відповідної його
частини) визначається згідно з
порядком обчислення середньої
заробітної плати для виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України. Середньомісячний заробіток,
обчислений у порядку, передбаченому
частиною десятою цієї статті, береться
для визначення розміру одноразової
допомоги потерпілому або членам його
сім'ї та особам, які перебували на його
утриманні, у разі смерті потерпілого.

Пункт 3 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 (далі за текстом - Порядок),
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід) для розрахунку страхових виплат
(крім страхування на випадок
безробіття) та оплати перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця, є період
роботи за останнім основним місцем
роботи (зайняття підприємницькою
діяльністю) перед настанням страхового
випадку, протягом якого застрахована
особа працювала та сплачувала страхові
внески або за неї сплачувалися
страхові внески.

Таким чином суд дійшов вірного
висновку, що відповідач помилково взяв
за основу нарахування виплат позивачці
період роботи ОСОБА_3 перед настанням
страхового випадку, протягом якого він
фактично не працював і страхові внески
не сплачував.

Відповідно до п. 12 Порядку (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 22 лютого 2006 року № 193) у разі
встановлення причинного зв'язку смерті
застрахованої особи з ушкодженням
здоров'я відповідно до законодавства
середня заробітна плата для
призначення суми одноразової допомоги
сім'ї обчислюється з огляду на розмір
середньої заробітної плати, яка була
визначена при останньому перерахунку
страхових виплат.

Тобто при визначенні розміру
середньої заробітної плати,
необхідного для призначення
одноразової допомоги сім'ї
застрахованої особи, право на
отримання якої виникло в них з часу
встановлення МСЕК причинного зв'язку
смерті застрахованої особи з
професійним захворюванням,
відповідачу необхідно було брати
середній заробіток із моменту
останнього перерахунку страхових
виплат потерпілому, які були
нараховані йому з 1 березня 2013 р. - 8294
грн. 02 коп. (а.с. 56).

Згідно ч. 9 Закону у разі смерті
потерпілого суми страхових виплат
особам, які мають на це право,
визначаються із середньомісячного
заробітку потерпілого за вирахуванням
частки, яка припадала на потерпілого та
працездатних осіб, що перебували на
його утриманні, але не мали права на ці
виплати. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону.

У зв'язку із смерть потерпілого
ОСОБА_3, який одержував страхові
виплати та не працював, розмір
відшкодування шкоди позивачці,
визначається, виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії
по інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням, які одержував
потерпілий на день його смерті.

При цьому розмір щомісячних
страхових виплат потерпілому має
прийматися останній, який визначений
відповідачем із відкоригованої
середньої заробітної плати
потерпілого станом на 1 березня 2013 року
- 8294 грн. 02 коп. (а.с. 56), що є однією із
складових частин нарахування
щомісячної виплати позивачці.

Отже суд дійшов правильного висновку
про необхідність призначення
страхових виплат позивачці, виходячи з
середньомісячної заробітної плати
потерпілого.

Суд вірно визначився з нормами
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини та правильно їх
застосував при вирішенні спору, а
доводи апеляційної скарги цього не
спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області відхилити, а
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 27
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: