АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4476/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/570/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.
Доповідач Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.,

за участю секретаря Колодюк О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що 23.07.2012 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів «ВАЗ-21114» д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та
«ЗАЗ-Daewoo Lanos Т13010», д.н.з. НОМЕР_2 під його
керуванням. Вказана
дорожньо-транспортна пригода
відповідно до постанови
Автозаводського районного суду
м.Кременчука від 05.09.2012 року, сталася з
вини ОСОБА_2

Внаслідок зіткнення «ЗАЗ-Daewoo Lanos Т13010»,
д.н.з. НОМЕР_2, завдано механічні
пошкодження у розмірі 6 337 грн. 82 коп.

Відповідно до довідки про
дорожньо-транспортну пригоду від 03.09.2012
року, у ОСОБА_2 наявний поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів або страховий сертифікат
«Зелена Карта» АА/2921077 терміном дії до
17.10.2012 року, виданий ПАТ СК «Країна»
Згідно відповіді ПАТ СК «Країна» від
21.11.2012 року вбачається, що бланк Поліса
АА/2921077 вважається фізично втраченим,
тому ПАТ СК «Країна» не укладало
вищевказаний поліс з жодною особою.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 як
власника джерела підвищеної небезпеки,
на його користь грошові кошти у сумі
8487,23 грн., з них: в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 6337,82 грн.;
на відшкодування моральної шкоди 1500
грн.; витрати пов'язані з визначенням
вартості матеріального збитку 420 грн.
та судові витрати 229,41 грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 грудня 2013 року позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріально шкоду в розмірі 6337,82 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору в розмірі 229,40 грн.

Не погодившись з даним судовим
рішенням, його в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній
скарзі посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, у зв'язку з чим прохає рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
грудня 2013 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити у повному
обсязі. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що його
цивільно-правова відповідальність, як
власника наземного транспортного
засобу на момент скоєння ДТП була
застрахована в страховій компанії
«Країна», що підтверджується
відповідним страховим полісом із
строком дії з 18.10.2011 року по 17.10.2012 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

23 липня 2012 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів «ВАЗ-21114» д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та
«ЗАЗ-Daewoo Lanos Т13010», д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1

Внаслідок даної ДТП вказані
транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Відповідно постанови Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 05.09.2012 року, що
набрала законної сили ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та піддано його
адміністративному стягненню (а. с. 48).

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 42-13
від 14.03.2013 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«ЗАЗ-Daewoo Lanos Т13010», д.н.з. НОМЕР_2 складає
7566,38 грн. Вартість матеріальної шкоди,
спричиненої власнику автомобіля
«ЗАЗ-Daewoo Lanos Т13010», д.н.з. НОМЕР_2 складає
6337,82 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що саме з ОСОБА_2, як власника
джерела підвищеної небезпеки підлягає
стягненню матеріальна шкода, завдана
дорожньо - транспортною пригодою,
оскільки відповідно повідомлення ПАТ
«СК Країна» договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів з ОСОБА_2 не
укладався.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів з врахуванням настпного.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ст. 1194 ЦК України при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

У зв'язку з цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно у
порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК
України, залучити до участі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу або Моторне
(транспортне) страхове бюро України.
Непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
заподіювача шкоди у відповідному
розмірі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення ст. 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди само собою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого ст. 33 цього Закону
обов'язку застосовується судом першої
інстанції, у зв'язку із чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 10
ЦПК України та ст. ст. 13, 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковому з'ясуванню
підлягав факт наявності чи відсутності
полісу у власника транспортного засобу
марки «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди та можливості притягнення до
участі у справі у якості
співвідповідача страховика.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
посилався на те, що завдана позивачу
шкода підлягає відшкодуванню
страховою компанією, з якою ним було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а саме ПАТ «СК
«Країна».

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст. 212-215
ЦПК України на зазначені положення
закону уваги не звернув, заперечень
відповідача належним чином не
перевірив, не дослідив умови договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного ОСОБА_2 зі
страховою компанією й відповідно не
з'ясував чи мав можливість ОСОБА_1
реалізувати своє право на
відшкодування завданої шкоди за
рахунок страхової компанії відповідно
до умов такого договору.

При цьому колегія суддів враховує, що
договір страхування цивільно-правової
відповідальності, укладений ПАТ «СК
«Країна» з ОСОБА_2, на який посилався
ОСОБА_2 в своїх запереченнях у
встановленому законом порядку не
оскаржений та не визнаний недійсним.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 24 грудня 2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, п. 3 ч.1 ст. 309, ст. 316
ЦПК України колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 грудня 2013 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді

Апеляційного суду :
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль