АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/70/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 51, 52 Доповідач в
апеляційній інстанції Карпенко О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючого Карпенко О. В. суддів
Пальонний В. С. , Єльцов В. О. при
секретаріБурдуковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
приватного акціонерного товариства
«Миронівська птахофабрика» про
визнання незаконним та скасування
наказу про відсторонення від роботи,
звільнення з роботи, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши ОСОБА_5, його представника -
адвоката ОСОБА_6, які підтримали
апеляційну скаргу; представника
приватного акціонерного товариства
«Миронівська птахофабрика» - Науменко
Т.А., яка просила апеляційну скаргу
відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 в серпні 2013 року звернувся до
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області із позовом до ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» про
визнання незаконним та скасування
наказу про відсторонення від роботи,
звільнення з роботи, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись в обгрунтування
заявленого позову на те, що з 19 березня
2010 року на підставі наказу № 358-К
позивач був прийнятий відповідачем на
роботу водієм автотранспортних
засобів (самоскид) транспортної служби,
з оплатою згідно штатного розкладу та
випробувальним терміном один місяць.
Після закінчення випробувального
терміну, вказує позивач, він
продовжував працювати водієм на даному
підприємстві до 28 липня 2010 року.

28 липня 2010 року , зазначає ОСОБА_5, він не
був допущений до виконання службових
обов'язків водія ЗАТ «Миронівська
птахофабрика». Усно його було
повідомлено, що його відсторонено від
виконання службових обов'язків на час
проведення працівниками ЗАТ
«Миронівська птахофабрика» перевірки
за фактом нестачі у ОСОБА_5
паливно-мастильних матеріалів. При
цьому, вказує позивач, з наказом про
його відсторонення від посади водія
автотранспортних засобів, не було
ознайомлено взагалі.

09 липня 2013 року ухвалою Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області ОСОБА_5 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст.191 КК України відповідно до п. «г» ст.
1 Закону України «Про амністію у 2011
році» від 08.07.2011 року. Кримінальне
провадження про обвинувачення ОСОБА_5 в
скоєнні кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 191 КК України судом
закрито. 25 липня 2013 року зазначена
ухвала суду вступила в законну силу.

25 липня 2013 року, зазначає ОСОБА_5, він
звернувся із заявами на ім'я директора
ПрАТ «Миронівська птахофабрика» щодо
надання йому наказу про відсторонення
його в липні 2010 року від виконання
обов'язків водія автотранспортних
засобів; допустити його до виконання
трудових обов'язків; надати інформацію
про нараховану, виплачену та утриману з
нього заробітну плату та всіх
передбачених діючим законодавством
виплат з 01 червня 2010 року по день
звернення.

Натомість 27 липня 2013 року, йому було
надано наказ про його звільнення з
посади водія на підставі п.8 ст.40 КЗпП
України та, в послідуючому, видано
трудову книжку і проведено розрахунок
за відпрацьовані позивачем у 2010 році
вісім днів у сумі 369,26 грн.

ОСОБА_5, вважаючи своє звільнення із
займаної посади водія
автотранспортних засобів (самоскид)
транспортної служби з підстав,
передбачених п.8 ст.40 КЗпП України/за
вчинення розкрадання майна власника/,
як вказано в наказі про його звільнення
від 26 липня 2013 року незаконним та
безпідставним, внаслідок чого позивачу
було заподіяно моральну шкоду, яка
полягала в тому, що позивач
безпідставно позбавлений права на
отримання заробітку, внаслідок чого
змушений був прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя,
звернувся за захистом своїх порушених
прав до суду і просив постановити
судове рішення, яким визнати
незаконним та скасувати наказ № 485-к
від 26 липня 2013 року, яким ОСОБА_5
звільнено з посади водія
автотранспортних засобів транспортної
служби з 28 липня 2010 року за вчинення
розкрадання майна власника згідно п.8
ст. 40 КЗпП України. Також просив визнати
його звільнення з роботи з підстав,
передбачених п.8 ст. 40 КЗпП України
незаконним та поновити його на роботі у
ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на
посаді водія автотранспортних засобів
(самоскид) транспортної служби.
Стягнути з ПрАТ «Миронівська
птахофабрика» на користь позивача з 28
липня 2010 року по 27 липня 2013 року
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та компенсацію за
невикористану відпустку. Стягнути з
ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на
користь ОСОБА_5 компенсацію за
заподіяну йому моральну шкоду у
розмірі 30000,00 грн., а також понесені
позивачем витрати на правову допомогу
у розмірі 4500,00 грн.

Заявою від 08 жовтня 2013 року ОСОБА_5
уточнив свої позовні вимоги і
остаточно просив Канівський
міськрайонний суд Черкаської області
визнати незаконним та скасувати наказ
директора ЗАТ «Миронівська
птахофабрика» за № 950-к від 28 липня 2010
року, яким ОСОБА_5 було відсторонено від
роботи водія автотранспортних засобів
(самоскид) транспортної служби з 28
липня 2010 року без виплати заробітної
плати за даний період з дня його
підписання. Також просив визнати
незаконним та скасувати наказ № 485-к
від 26 липня 2013 року, яким ОСОБА_5
звільнено з посади водія
автотранспортних засобів (перевезення
сипучих вантажів) транспортної служби
з 28 липня 2010 року за вчинення
розкрадання майна власника згідно п.8
ст.40 КЗпП України. Визнати звільнення з
роботи ОСОБА_5 на підставі п.8 ст. 40 КЗпП
України незаконним та поновити його на
роботі на ПрАТ «Миронівська
птахофабрика» на посаді водія
автотранспортних засобів (самоскид)
транспортної служби. Стягнути з ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» на користь
ОСОБА_5 за період 28 липня 2010 року по 27
липня 2013 року середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу в розмірі
58320,90 грн., індексацію за несвоєчасно
виплачену заробітну плату в сумі 1386,00
грн. та компенсацію за невикористану
відпустку. Стягнути з ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» на користь
ОСОБА_5 компенсацію за заподіяну йому
моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.
Стягнути з ПрАТ «Миронівська
птахофабрика» на користь ОСОБА_5
витрати правову допомогу у розмірі 4500,00
грн.

Рішенням Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 07
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_5 до ПрАТ «Миронівська
птахофабрика» в частині визнання
незаконним та скасування наказу
директора ЗAT «Миронівська
птахофабрика» Бежинець В.М. за №950-к від
28 липня 2010 року, яким ОСОБА_5
відсторонений від роботи водія
автотранспортних засобів (самоскид)
транспортної служби з 28 липня 2010 року
без виплати заробітної плати за даний
період з дня його підписання -
відмовлено в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ПрАТ
"Миронівська птахофабрика" в частині:
визнання незаконним та скасування
наказу директора технічного Утешева
О.В. ПрАТ «Миронівська птахофабрика» №
485-к від 26 липня 2013 року, яким ОСОБА_5
звільнений з посади водія
автотранспортних засобів (перевезення
сипучих вантажів) транспортної служби
з 28 липня 2010 року за вчинення
розкрадання майна власника згідно п.8
ст.40 КЗпП України, визнання звільнення
з роботи ОСОБА_5 на підставі п.8 ст. 40
КЗпП України незаконним та поновлення
його на роботі на ПрАТ «Миронівська
птахофабрика» на посаді водія
автотранспортних засобів (самоскид)
транспортної служби, стягнення з ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» на користь
ОСОБА_5 за період 28 липня 2010 року по 27
липня 2013 року середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в розмірі 58320,90
грн., індексації за несвоєчасно
виплачену заробітну плату в сумі 1386,00
грн. та компенсації за невикористану
відпустку, стягнення з ПрАТ
«Миронівська птахофабрика» на користь
ОСОБА_5 компенсації за заподіяну йому
моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.,
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Миронівська птахофабрика»
на користь ОСОБА_5 витрат правову
допомогу у розмірі 4500,00 грн. -
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору по суті, просить
рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 07
листопада 2013 року скасувати, ухваливши
при цьому нове рішення, яким повністю
задовольнити заявлені ОСОБА_5 позовні
вимоги.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
поданої апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга представника
ОСОБА_5 підлягає відхиленню, виходячи
із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд
правильно встановив факти і відповідні
їм правовідносини, постановив рішення
із додержанням норм матеріального і
процесуального права, яке ґрунтується
на зібраних по справі доказах, оцінивши
які в сукупності, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Є необґрунтованими посилання
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в
апеляційній скарзі на те, що при
розгляді даної справи суд першої
інстанції не звернув уваги на ту
обставину, що ОСОБА_5, висуваючи вимоги
щодо визнання незаконним та скасування
наказу директора ЗAT «Миронівська
птахофабрика» Бежинець В.М. за №950-к від
28 липня 2010 року, яким ОСОБА_5 був
відсторонений від роботи водія
автотранспортних засобів (самоскид)
транспортної служби з 28 липня 2010 року
без виплати заробітної плати за даний
період з дня його підписання, пропустив
строки звернення до суду, передбачені
ст.233 КЗпП України, з поважних причин,
оскільки позивача взагалі не було
ознайомлено із оскаржуваним наказом.
Такі твердження апелянта повністю
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Як вбачається із них, згідно наказу від
28 липня 2010 року за № 950 -к у зв»язку із
виявленням факту крадіжки, а також з
метою забезпечення збереження
матеріальних цінностей підприємства
до винесення судом вироку у справі,
водія АТЗ транспортної служби ОСОБА_5
було відсторонено від роботи з
вказаної дати без виплати йому
заробітної плати за період
відсторонення. Із даним наказом ОСОБА_5
був безпосередньо ознайомлений 29.07.2010
року/а.с.26/, про що свідчить його
власноручний підпис під наказом, при
цьому будь-яких претензій ОСОБА_5 з
цього приводу висловлено не було.

Також є безпідставним посилання
представника ОСОБА_5 в апеляційної
скарзі на те, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 щодо поновлення
його на займаній посаді. Пунктом 8 ст. 40
КЗпП України передбачена можливість
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в разі
вчинення за місцем роботи
розкрадання/в тому числі дрібного/
майна власника, встановленого вироком
суду, що набрав законної сили.

Згідно ухвали Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 9 липня 2013 року ОСОБА_5 був
звільнений від кримінальної
відповідальності за ч.1 ст. 191 КК України
з підстав, передбачених п. »г» ст.1 ЗУ
»Про амністію» від 8 липня 2011 року,
тобто з нереабілітуючих підстав. При
цьому суд правильно виходив із того, що
амністія може бути застосована лише за
згодою особи і при повному визнанні нею
своєї вини в інкримінованому злочині.
Вказану ухвалу суду ОСОБА_5 в
передбаченому законом порядку не
оскаржував.

Сукупність отриманих по справі доказів
об»єктивно свідчить про дотримання
відповідачем вимог трудового
законодавства при звільненні ОСОБА_5 із
займаної посади, в тому числі щодо
проведення остаточного розрахунку при
звільненні працівника. На момент
звільнення позивач ОСОБА_5 отримав всі
належні йому до виплати суми, про що
свідчать відомості видаткового
касового ордеру від 29.07.2013 року.

Крім того, є необґрунтованими
посилання в апеляційні скарзі на
відмову суду першої інстанції в
стягнення із ПРаТ »Миронівська
птахофабрика» на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
30 000 гривень, оскільки, в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України, яка покладає
обов"язок на кожну сторону довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, з
боку позивача на адресу суду не було
надано будь-яких об"єктивних ,
переконливих доказів наявності такої
шкоди, суттєвого порушення законних
трудових прав позивача, які призвели до
втрати ним нормальних життєвих
зв»язків, необхідності прикладення
додаткових зусиль для відновлення
свого попереднього стану, як не було і
надано доказів відносно обгрунтування
розміру відшкодування збитків
немайнового характеру.

Інші доводи апеляційної скарги є
несуттєвими, були предметом судового
розгляду і не дають підстав для зміни
або скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 07 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
приватного акціонерного товариства
«Миронівська птахофабрика» про
визнання незаконним та скасування
наказу про відсторонення від роботи,
звільнення з роботи, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди -
відхилити, зазначене судове рішення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :