03.03.2014 03.03.2014
УХВАЛА

03 березня 2014 року
м.
Бахчисарай

Суддя Бахчисарайського районного суду
Автономної Республіки Крим Готовкіна
Т.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі №103/556/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права
користування автомобілем та
витребування з незаконного володіння
автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся до
Бахчисарайського районного суду АР
Крим з позовом до ОСОБА_2 про припинення
права користування автомобілем марки
ВАЗ-2108 1992 року випуску, двигун НОМЕР_1,
кузов НОМЕР_2, білого кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_3,
зареєстрований в МРЕВ м.Ялти №2 ДАЇ МВС
України в Криму 02.11.1993р. на ОСОБА_3 та
витребування з незаконного володіння
ОСОБА_2 або іншого незаконного
володільця автомобіля марки ВАЗ-2108 1992
року випуску, двигун НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, білого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований в МРЕВ
м.Ялти №2 ДАЇ МВС України в Криму
02.11.1993р. на ОСОБА_3, передавши його
негайно позивачу як законному
володільцю.

Ухвалою Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 05.02.2014р. відкрито
провадження по даній цивільній справі.

В судовому засіданні, що відбулось
27.02.2014р., оголошено перерву до 14.03.2014р.

03.03.2014р. до суду надійшла заява ОСОБА_1
про вжиття заходів забезпечення позову
шляхом затримання та передачі на
зберігання автомобіля марки ВАЗ-2108 1992
року випуску, двигун НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, білого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований в МРЕВ
м.Ялти №2 ДАЇ МВС України в Криму
02.11.1993р. на ОСОБА_3 на спеціальний
майданчик для зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів ДП МВС
України (Інформ-Ресурси) відповідного
регіону.

В обгрунтування поданого клопотання
позивач посилається на те, що в
судовому засіданні, що відбулось
27.02.2014р., відповідач зазначав, що не має
наміру добровільно повертати позивачу
спірний автомобіль. При цьому в поданій
суду заяві посилається на те, що має
намір продати автомобіль або здати
його на металобрухт. На думку позивача
такі наміри відповідача можуть бути
ним фактично реалізовані, що в свою
чергу значно утруднить або зробить
неможливим виконання рішення суду у
разі задоволення позовних вимог.

Заява розглянута судом в порядку ч.2
ст.197 та ч.1 ст.153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, подану
заяву, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК
України).

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог і повинні
застосовуватись лише в разі
необхідності.

Види забезпечення позову встановлені
ст.152 ЦПК України, згідно з п.7 ч.1 якої
позов, зокрема забезпечується
передачею речі, яка є предметом спору,
на зберігання іншим особам.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України
встановлено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Обґрунтування необхідності
забезпечення позову полягає в
доказуванні обставин, з якими пов'язано
вирішення питання про забезпечення
позову по справі. Зокрема, особа, яка
подала заяву про забезпечення позову
повинна довести адекватність засобу
забезпечення позову.

Так судом встановлено, що між сторонами
виник спір щодо автомобіля марки ВАЗ-2108
1992 року випуску, двигун НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, білого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_3. При цьому в судовому
засіданні, що відбулось 27.02.2014р., ОСОБА_2
підтвердив факт того, що вказаний
автомобіль був переданий йому
позивачем разом з технічним паспортом
задля оцінки технічного стану
автомобіля та подальшого вирішення
питання щодо купівлі ОСОБА_2
останнього.

Передача автомобіля відбулось в грудні
2013 року, однак повертати автомобіль
позивачу відповідач наміру не має,
оскільки за його твердженням останній
отримав від ОСОБА_2 певну суму грошових
коштів як ціну за автомобіль.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
того, що між сторонами виник спір щодо
автомобіля марки ВАЗ-2108 1992 року
випуску, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,
білого кольору, реєстраційний номер
НОМЕР_3, якій був переданий ОСОБА_2 разом
з технічним паспортом, що ним не
заперечувалось в судовому засіданні,
що відбулось 27.02.2014р., приймаючи до
уваги посилання відповідача, наведені
ним в судовому засіданні 27.02.2014р. щодо
відсутності в нього наміру повертати
автомобіль позивачу та наявності в
нього наміру розпорядитись ним певним
шляхом, суд доходить висновку про
обгрунтованість поданої позивачем
заяви та вважає за можливе частково
задовольнити останню, а саме в частині
передачі на зберігання автомобіля
марки ВАЗ-2108 1992 року випуску, двигун
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, білого кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_3,
зареєстрований в МРЕО м.Ялти №2 ДАЇ МВС
України в Криму 02.11.1993р. на ОСОБА_3 на
спеціальний майданчик для зберігання
тимчасово затриманих транспортних
засобів ДП МВС України Інформ-Ресурси
відповідного регіону.

При цьому суд виходить з того, що у разі
невжиття заходів щодо забезпечення
позову існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

В частині клопотання позивача про
затримання вищевказаного автомобіля,
суд не вбачає підстав для задоволення
останнього, оскільки такий засіб
забезпечення позовних вимог нормами
чинного процесуального законодавства
не передбачений.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову задовольнити
частково.

Забезпечити позов шляхом передачі на
зберігання автомобіля марки ВАЗ-2108 1992
року випуску, двигун НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, білого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований в МРЕВ
м.Ялти №2 ДАЇ МВС України в Криму
02.11.1993р. на ОСОБА_3, що був переданий
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
проживає за адресою: АДРЕСА_2) на
спеціальний майданчик для зберігання
тимчасово затриманих транспортних
засобів ДП МВС України (Інформ-Ресурси)
відповідного регіону.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для виконання
до ВДВС Бахчисарайського РУЮ в АР Крим
(вул.Калініна,1, м.Бахчисарай).

Особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування.

Ухвалу може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Бахчисарайський районний
суд АРК шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: