Справа № 133/3956/13-ц Провадження №
22-ц/772/1011/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Крейдін О. О.Категорія: 53
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2014 року м. Вінниця Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2

на рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 11 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», третя
особа на стороні відповідача Тодчук
Валерій Тимофійович - начальник
відокремленого підрозділу Вагонної
дільниці Київ-Пасажирський Державного
ТГО «Південно-Західна залізниця» про
стягнення втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся в міськрайонний суд з
позовом до ДТГО «Південно-Західна
залізниця», третя особа - Тодчук В.Т. про
стягнення втраченого заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те,
що з 14.03.1991 року він працює на
Південно-Західній залізниці. Наказом
начальника Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» №2729/ос
від 12.11.2012 року 12.11.2012 року його було
безпідставно звільнено з роботи на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за
прогул).

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 20.02.2013 року
наказ №2729/ос про його звільнення було
скасовано, як незаконний, а його
поновлено на роботі. В частині
поновлення на роботі дане рішення суду
було допущено до негайного виконання, а
наступного дня, тобто 21.02.2013 року він
звернувся до начальника Вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
Тодчука В.Т, а також до начальника ДТГО
«Південно-Західна залізниця»
Кривопішина О.М. із заявою про
поновлення на роботі на підставі
рішення суду, копію якого додав до
заяви.

Оскільки наказ №1154/ос про поновлення
ОСОБА_2 на роботі був виданий лише 23.05.2013
року, позивач на підставі ст. 232, 233, 235, 236,
237 КЗпП України просив стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
21.02.2013 року по 23.05.2013 року, а також
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 11 лютого 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» про стягнення втраченого
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи, та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 і
його представник ОСОБА_6 вимоги
апеляційної скарги підтримали на
умовах, викладених у ній і просили
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
повідомлені в установленому порядку
про дату, час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Від представника відповідача ДТГО
«Південно-Західна залізниця» суду
надійшли письмові заперечення проти
апеляційної скарги із заявою про
розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення, суд, зокрема,
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Оскаржуване рішення Козятинського
міськрайонного суду зазначеним
вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач - Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця» не
допустив порушень при виконанні
рішення Козятинського міськрайонного
суду від 20.02.2013 року та у встановлений
Законом України «Про виконавче
провадження» строк виконав його.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, так як він не
відповідає обставинам справи і
зроблений через неправильне
застосування норм матеріального права,
що відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
про часткове задоволення позову.

Так, рішенням Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 20 лютого 2013 року позов
ОСОБА_2 до ДТГО «Південно-Західна
залізниця» задоволено частково.

Скасовано як незаконний наказ
(розпорядження) начальника вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» №2729/ос від 12 листопада 2012
року про звільнення ОСОБА_2 із посади
провідника пасажирських вагонів
згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул
без поважних причин 11.10.2012 року.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідника
пасажирських вагонів у парках відстою
вагонів 3 розряду Київського резерву
провідників пасажирських вагонів та
ЛНП (цех 7) вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» з 12
листопада 2012 року.

Стягнуто з ДТГО «Південно-Західна
залізниця» на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу, а
саме: з 12 листопада 2012 року по 20 лютого
2013 року включно, в сумі - 9848 грн. 22 грн., а
також 2000 грн. на відшкодування
заподіяної моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення позивача
на роботі та стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, але не більше як за один
місяць, а саме не більше як 3048,26 грн., -
допущено до негайного виконання (а.с. 3).

21 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
начальника ВЧ-1 Київ-Пасажирський
Південно-Західної залізниці Тодчука
В.Т., а також безпосередньо до
начальника ДТГО «Південно-Західна
залізниця» Кривопішена О.М. із заявами
про поновлення його на роботі
відповідно до рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 20.02.2013 року (а.с. 4-5).

Листом заступника начальника
Південно-Західної залізниці від 11.03.2013
року (а.с. 6) відмовлено в задоволенні
заяви ОСОБА_2 про поновлення його на
роботі з посиланням на неможливість
такого поновлення у зв'язку з
необхідністю подання документів, що
видаються уповноваженими органами без
конкретизації які саме документи мають
бути додані.

21 лютого 2013 року Козятинським
міськрайонним судом видано виконавчий
лист з виконання рішення від 20 лютого
2013 року, що допущене до негайного
виконання, проте постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з його виконання у зв'язку
з невідповідністю виконавчого
документа, пред'явленого на виконання,
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» (а.с. 57-59).

Після розгляду справи апеляційним
судом Вінницької області, який ухвалою
від 1 квітня 2014 року залишив рішення
Козятинського міськрайонного суду від
20 лютого 2014 року без змін, позивач
повторно звернувся із заявою від 08.04.2013
року про видачу виконавчого листа,
якого йому видано 22.04.2013 року видано
(а.с. 64, 67).

25.04.2013 року позивач звернувся до ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві із
заявою про прийняття до негайного
примусового виконання виконавчого
листа №133/180/13 про поновлення його на
роботі на посаді провідника з 12.11.2012
року, а 26.04.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з його
виконання, копію якої направлено для
виконання до ДТГО «Південно-Західна
залізниця» (а.с. 33, 68-70).

Листом від 22.05.2013 року ДТГО
«Південно-Західна залізниця»
зобов'язало в. о начальника
відокремленого підрозділу - Вагонна
дільниці станції Київ-Пасажирський в
термін до 24.05.2013 року виконати вимоги
державного виконавця та поновити
ОСОБА_2 на посаду, що зазначена в
постанові (а.с. 73, 74. 84).

Лише 23 травня 2013 року наказом №1154/ос
відокремленого підрозділу Вагонна
дільниця станції Київ-Пасажирський на
підставі постанови ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві від
26.04.2013 року та на виконання рішення
Козятинського міськрайонного суду,
скасовано наказ №2729/ос від 12.11.2012 року
про звільнення ОСОБА_2 та поновлено
його на посаді провідника пасажирських
вагонів у парках відстою вагонів 3
розряду з 12.11.2012 року (а.с. 7, 34). В
трудовій книжці позивача вчинено
відповідний запис (а.с. 8), а 29.05.2013 року
він фактично допущений до роботи, що
підтверджується випискою з журналу
(а.с. 90).

27.06.2013 року державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №133/180/13 від 22.04.2013
року, так як рішення суду від 20.02.2013 року
було повністю виконане.

03.09.2013 року ОСОБА_2 звертався із заявами
до начальників ВЧ-1 ст.
Київ-Пасажирський та ДТГО
«Південно-Західна залізниця» з вимогою
сплатити заробітну плату за вимушений
прогул з 21.02.2013 року по 23.05.2013 року, проте
листами від 09.09.2013 року та 11.09.2013 року
відповідно в задоволенні його заяв
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції не врахував, що
негайного виконання рішення суду не
відбулося, а позивач поновлений на
роботі лише з 23.05.2013 року, тобто через
два місяці і три дні після винесення
судом рішення про поновлення на роботі
від 20 лютого 2013 року.

Поновлення на роботі - це повернення
працівника в попередній стан, який
існував до його незаконного
звільнення, тому правовими наслідками
поновлення на роботі працівника є
надання йому попередньої роботи
(посади), з тими ж функціональними
обов'язками, які мали місце до
звільнення; здійснення оплати всього
часу вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням; поновлення
безперервного стажу роботи, у тому
числі стажу для відпустки та
поновлення у всіх правах за цією
посадою (отримання надбавок тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 34 Постанови від 6 листопада
1992 року N 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів", рішення про
поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу.

Виходячи зі змісту ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235
КЗпП України, ст. 76 Закону України "Про
виконавче провадження", негайне
виконання рішення суду означає
обов'язок, а не право власника не
пізніше наступного дня після
проголошення судового рішення видати
наказ (розпорядження) про поновлення
працівника на роботі і фактично
допустити його до виконання попередніх
обов'язків.

Подання ОСОБА_2 21 лютого 2013 року заяв
про поновлення його на роботі як
начальнику Вагонної дільниці Тодчуку
В.Т., який відповідно до розділу 6
Положення про відокремлений підрозділ
(а.с. 46-51) має право приймати на роботу та
звільняти з роботи працівників
Вагонної дільниці, так і керівнику
юридичної особи -начальнику ДТГО
«Південно-Західна залізниця»
Кривопішену О.М. безперечно свідчить
про його намір і бажання приступити до
виконання трудових обов'язків на
підставі рішення суду, що допущене до
негайного виконання.

Роботодавець же затримав виконання
рішення суду про поновлення на роботі
незаконно звільненого працівника, хоча
будучи зобов'язаним і маючи можливість
виконати рішення 21 лютого 2013 року,
виконав його лише після відкриття
виконавчого провадження та отримання
постанови державного виконавця (а.с. 29,
84).

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року №100 затверджений
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, відповідно до п. 2
якого середньомісячна заробітна плата
у випадку вимушеного прогулу
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи. Час, протягом якого працівники
згідно з чинним законодавством або з
інших поважних причин не працювали і за
ними не зберігався заробіток або
зберігався частково, виключається з
розрахункового періоду.

Згідно з довідкою-розрахунком
середньої заробітної плати (а.с. 82)
середньоденна заробітна плата
позивача дорівнює 117,24 грн.
(середньомісячна заробітна плата 3048
грн. 26 коп. /26 - середня кількість
робочих днів за відповідний період).

Виходячи з того, що затримка з
виконання рішення суду в період з 21
лютого 2013 року по 22 травня 2013 року
включно складає 72 робочих дні, середній
заробіток позивача за відповідний
період складає 8441 грн. 28 коп. (117,24 грн.
*72).

Діями відповідача позивачу заподіяна і
моральна шкода, яка полягала у
моральних стражданнях, спричинених
порушенням його конституційного права
на працю, втраті нормальних життєвих
зв'язків у зв'язку з цим, що вимагало
додаткових зусиль для організації його
життя.

Тому відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
враховуючи характер правопорушення -
незаконне зволікання з виконанням
рішення суду про поновлення на роботі,
глибину душевних страждань та
позбавлення позивача можливості
заробляти собі на життя працею, а також
виходячи з вимог розумності і
справедливості, колегія суддів
приходить до висновку, що
обґрунтованим розміром відшкодування
моральної шкоди є 1000 грн., а не 50000 грн.
як про те просить позивач.

Позивачем не пропущено, як про те,
стверджує відповідач, тримісячний
строк звернення до суду за захистом
своїх трудових прав, так як рішення
суду в частині стягнення на його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу виконано лише в
червні 2013 року. 3 вересня 2013 року він
звернувся до адміністрації
підприємства із заявою про виплату
йому середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі, а після одержання
письмової відмови в задоволенні такої
заяви, в межах тримісячного строку - 6
грудня 2013 року звернувся до суду.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 11 лютого 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі в сумі 8441 грн.
28 коп., а також 1000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Нарахування і утримання з суми
середнього заробітку податку на доходи
фізичних осіб та інших обов'язкових
плати зів здійснити при виплаті цих
коштів.

Стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» в дохід
держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник
І.М.Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б.
/підпис/ Голота Л.О. Стадник І.М.