Справа № 343/2526/13-ц
Провадження № 22-ц/779/428/2014
Головуючий у 1 інстанції Керніцький
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Горблянського
Я.Д.

суддів Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника
третьої особи - Цахнюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Управлінння
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області про зняття
з реєстрації, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Долинського
районного суду від 24 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з зазначеним позовом та просила
зобов'язати Управління державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області зняти
ОСОБА_4 з реєстрації належної позивачу
на праві приватної власності квартири
в АДРЕСА_1, оскільки останній не є
членом її сім'ї, договору оренди з ним
вона не укладала, а реєстрація
відповідача у її квартирі порушує її
право розпоряджатися на свій розсуд
своєю власністю.

Рішенням Долинського районного суду
від 24.12.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ОСОБА_4 не має законних підстав
для проживання в квартирі позивача та
підлягає зняттю з реєстрації з даної
квартири. Так договір оренди квартири з
відповідачем не укладався, останній не
є членом сім'ї позивача в розумінні СК
України, спільного побуту сторони не
ведуть, проте відповідач перешкоджає
своїми діями користуватись і
розпоряджатись квартирою власнику.

Відповідач веде антисоціальний спосіб
життя, вживає алкоголь, палить сигарети
у квартирі, що може призвести до
знищення майна.

Апелянт вважає, що посилання суду на ст.
16 ЦК України щодо одночасного
заявлення вимог про житлові права є
безпідставним, оскільки відповідач
взагалі не претендує на квартиру та
немає жодних прав на власність
позивача. Рішення суду є окремою
безпосередньою підставою для зняття з
реєстрації особи, яка визнана такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням.

До спірних відносин слід застосовувати
норми ЦК України, які регулюють
підстави набуття права власності та
його захист способом усунення перешкод
у здійсненні власником цього права
шляхом виселення, яке полягає у
звільненні приміщення від осіб, що
порушують права власника.

Реєстрація відповідача в належній
позивачу квартирі є лише офіційним
документальним підтвердженням місця
його проживання, проте у поєднанні з
фактичним проживанням відповідача у
квартирі, наявністю його речей та
антисоціальних умов, які останній
спричинив, є фактом, який порушує право
власності позивача на квартиру,
припинення якого можливе лише у разі
втрати відповідачем права на
користування цим жилим приміщенням чи
виселенням.

За наведених доводів просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі, а саме
визнати дії відповідача такими, що
перешкоджають позивачу користуватись
своїми майновими правами на квартиру,
позбавити відповідача права та
можливості користуватись квартирою,
зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області вчинити дії
пов'язані зі знаттям відповідача з
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника міграційної служби,
дослідивши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам законодавства
оспорюване рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
задоволення вимоги про зняття з
реєстрації за місцем проживання
можливе лише при вирішенні спору про
житлові права.

З таким висновком суду, погоджується і
колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається з витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
20.08.2013 року та витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
Івано-Франківського ОБТІ від 19.11.2008
року ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право
на спадщину від 24.10.2008 року та від 20.08.2013
року.

З довідки №08939 від 31.05.2013 року КП
«Управління комунальним майном» в
зазначеній квартирі зареєстрований та
проживає відповідач по справі ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Як випливає із указаної норми, зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Реєстрація місця проживання є похідним
правом від права користування житлом, а
тому зняти відповідача з реєстрації
місця проживання можливе лише за умови
втрати ним права користування цим
житлом чи у зв'язку з виселенням
(добровільно чи у примусовому порядку).

ОСОБА_3 в суді першої інстанції не було
пред'явлено позову про позбавлення
права користування житловим
приміщенням чи виселення ОСОБА_4, що є
обов'язковою вимогою для задоволення
позову про зняття з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, додаткові позовні вимоги
ОСОБА_3, заявлені в апеляційній скарзі,
щодо позбавлення відповідача права та
можливості користуватись квартирою, не
можуть бути розглянуті в апеляційній
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення суду по
суті правильним і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Підстав для скасування цього рішення,
за доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Долинського районного суду від
24 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий:
Я.Д. Горблянський

Судді:
О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський