Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/77/14
Головуючий у 1 інстанції: Світлицька
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Савченко О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 15 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аніл»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оксана-2000» про поділ
майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Аніл»,
ТОВ «Оксана-2000» про поділ майна
подружжя, який в ході судового розгляду
неодноразово уточнювала.

У позові зазначалось, що з 03.10.2003 року
позивачка перебувала у шлюбі з
відповідачем, від шлюбу мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2012 року шлюбні
відносини припинилися, у серпні 2012 року
шлюб розірвано. Домовленості щодо
володіння та користування придбаним за
час шлюбу майном сторони не досягли.
Під час шлюбу сторонами було набуте
майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
кафе з офісом та нежитлові будівлі за
літерами А-3, Б, Л, М, Н, Р, Р-1 по АДРЕСА_2,
нежитлове приміщення АДРЕСА_3, легковий
автомобіль Volkswagen Caddy, 2008 року випуску.
Позивачка вважає вказане майно
спільною сумісною власністю подружжя.
Стосовно нерухомого майна, що є
предметом спору, зазначає, що спірні
нежитлові будівлі зареєстровані
відповідачем на праві власності за ТОВ
«Аніл», комплекс будівель та споруд по
АДРЕСА_3 зареєстровано відповідачем на
праві власності за ТОВ «Оксана-2000»,
однак, позивач вважає вказане майно
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя. Відповідач ОСОБА_4 без її
згоди фактично вніс зазначені об'єкти
нерухомого майна у статутні фонди
належних йому ТОВ «Аніл» та ТОВ
«Оксана-2000».

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просила суд визнати за нею
право власності на 1/2 частку квартири
за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частку квартири за
адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_4
компенсацію вартості 1/2 частини
автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 в сумі 51 594 грн. 32
коп.; стягнути з ОСОБА_4 та ТОВ «Аніл»
компенсацію вартості 1/2 частини кафе з
офісом разом з нежитловими будівлями
за літерами А-3, Б, Л, М, Н, Р, Р-1,
розташованими у АДРЕСА_2 в сумі 4 293 901
грн. 50 коп.; стягнути з ОСОБА_4 та ТОВ
«Оксана-2000» компенсацію вартості 1/2
частини нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_3, в
сумі 1 361 842 грн.; та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2012року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 06 лютого 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Поділено квартиру
АДРЕСА_1, як спільну сумісну власність
подружжя, визнавши за ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
право власності на 1/2 частину указаної
квартири за кожним. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості
1/2 частини автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 в сумі 34 529 грн. 76 коп. В іншій
частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2012 року та
ухвала апеляційного суду Запорізької
області від 06 лютого 2013 року скасовані,
справу направлено на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Поділено квартиру АДРЕСА_1 як спільну
сумісну власність подружжя, визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
компенсацію вартості 1/2 частини
автомобіля Volkswagen Caddy, 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 в сумі 34 529,76 грн.
та судові витрати, а всього 35 675,05 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення компенсації
вартості 1/2 частин об'єктів нерухомого
майна, що належать ТОВ «Оксана-2000» та
ТОВ «Аніл», позивач подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В частині часткового задоволення
позовних вимог, а саме розподілу
квартири та стягнення компенсації
вартості 1/2 автомобіля, рішення суду
першої інстанції в апеляційному
порядку не оскаржене, а тому у
відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного провадження,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Частково задовольняючи позов і
відмовляючи у вимогах про стягнення
компенсації половини вартості
нерухомого майна, що належать ТОВ
«Оксана-2000» та ТОВ «Аніл» суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
вказані об'єкти нерухомого майна не є
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя.

Позивач ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що
суд безпідставно відхилив її вимоги
щодо стягнення з відповідачів
компенсації вартості половини
нерухомого майна, що розташовані у
АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_3 та належать ТОВ
«Аніл» та ТОВ «Оксана-2000» відповідно,
виходячи з того, що вказане майно є
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя, оскільки статутні капітали
та майно товариств сформовані за
рахунок спільних коштів подружжя.

Проте такі доводи апеляційної скарги є
неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з
03.10.2003року по 20.08.2012 року.

Судом встановлено, що ТОВ «АНІЛ»
зареєстровано 16.05.1991 року (т.1а.с.6), його
засновниками у відповідності до
статуту є ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (т.2,
а.с.55-57). Відповідно до п.п.4.4 статуту
статутний фонд ТОВ «АНІЛ» сформовано
за рахунок внесків учасників в розмірі
46 250 грн., поділений на 100 часток:
ОСОБА_4(41 625 грн. або 90,0 частин
статутного фонду), ОСОБА_6(3 700 грн. або 8,0
частин статутного фонду), ОСОБА_7(925 грн.
або 2,0 частини статутного фонду).

ТОВ «Оксана-2000» зареєстровано 11.02.2000
року (т.1а.с.6), його засновниками
відповідно до статуту є ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 (т.2, а.с.59-61). Відповідно до п.п.4.4
статті 4 Статуту статутний фонд
сформований за рахунок внесків
учасників в розмірі 7 400 грн.: ОСОБА_4 (6 660
грн. або 90 частин статутного фонду) та
ОСОБА_6(740 грн. або 10 частин статутного
фонду).

Таким чином, твердження позивача про
те, що статутні капітали ТОВ «АНІЛ» та
ТОВ «Оксана-2000» сформовані за рахунок
спільних сумісних коштів є
спростованими. Доказів на
підтвердження того, що статутні фонди
вказаних товариств під час шлюбу
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тобто в період часу з
03.10.2003року 20.08.2012 року було збільшено
суду не надано.

За змістом ст. 113 ЦК України та ст. 1
Закону України «Про господарські
товариства» товариство з обмеженою
відповідальністю належить до
господарських товариств. Господарські
товариства можуть набувати майнових та
особистих немайнових прав. Вклад до
статутного капіталу та майно (кошти)
передаються учасником у власність
підприємства.

Згідно зі ст. 115 ЦК України, ст. 12 Закону
України «Про господарські
товариства»господарське товариство є
власником:

1) майна, переданого йому учасниками
товариства у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у
результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах,
що не заборонені законом.

Встановлено, що спірні об'єкти
нерухомого майна, право на яке виборює
позивач ОСОБА_3 належать ТОВ «АНІЛ» та
ТОВ «Оксана-2000» на праві власності і
набуті товариствами з наступних
підстав.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу №74 від 27 липня 1995 року,
фонд Державного майна України в м.
Запоріжжі передав у власність
товариству покупців членів трудового
колективу фабрики індпошиву та ремонту
взуття «Аніл» майно фабрики індпошиву
та ремонту взуття «Аніл», «об'єкт
приватизації», що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2. Відповідно до розділу
2 вказаного договору покупець сплатив
продавцю повну вартість об'єкта шляхом
перерахування представництву Фонду
державного майна України в м. Запоріжжі
коштів на розрахунковий рахунок.
Згідно свідоцтва про власність №86 від
03 жовтня 1995 року право власності на
об'єкт приватизації передано
товариству покупців членів трудового
колективу фабрики індпошиву та ремонту
взуття «Аніл».

У відповідності до доповнень до
установчого договору ТОВ «АНІЛ» від 20
жовтня 1998 року його учасниками було
внесено до статутного фонду майно, що
було набуто в ході приватизації на
підставі відповідного договору
купівлі-продажу №74 від 27 липня 1995 року
та свідоцтва про власність №86 від 03
жовтня 1995 року.

На підставі договору № 16 від 07.02.2005 року
Орган приватизації передав у власність
ТОВ «АНІЛ» будівлі і споруди загальною
площею 2599,6 кв.м, які розташовані за
адресою АДРЕСА_2. У відповідності до
розділу 2 цього договору розрахунки за
об'єкт приватизації здійснювались
безготівковим шляхом з рахунку покупця
на рахунок органу приватизації (т.2, а.с.
30-35).

Згідно договору підряду від 01.03.2007 року
ТОВ «Катрас» на замовлення ТОВ «АНІЛ»
виконало роботи по будівництву офісу і
кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_2.
Згідно акту від 15.12.2009 вказані роботи
були виконані і оплачені замовником в
повному обсязі безготівковим
розрахунком.

Згідно Договору №1163 від 05.07.2001 та
рішення Бердянської міської ради від
23.09.2004 земельна ділянка площею 0,0607 га,
розташована в АДРЕСА_3, для розміщення
та обслуговування літнього
торгівельного майданчика перебувала в
оренді у ТОВ «Оксана-2000» до 2007 року.

На підставі рішення Господарського
суду Запорізької області від 24.11.2005року
за позовом ТОВ «Оксана-2000» визнано
право власності ТОВ «Оксана-2000» на
об'єкти нерухомого майна, а саме
кафе-бар літ. «А», вбиральню-душ літ.
«Б», кухню літ. «Г», бар літ. «Е»,
вбиральню літ. «М», які розташовані в
АДРЕСА_3.

7 травня 2007 року згідно Рішення
Бердянської міської ради № 9 ТОВ
«Оксана-2000» придбало у власність
земельну ділянку площею 840 кв.м ,
розташовану у АДРЕСА_3, для розміщення
та обслуговування торгового
павільону-кафе з літнім торговим
майданчиком. Згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки
26.06.2007 року вартість земельної ділянки
сплачена покупцем повністю
безготівковим розрахунком шляхом
перерахування коштів ТОВ Оксана-2000» на
рахунок місцевого бюджету
м.Бердянська.

Підсумовуючи, ТОВ «АНІЛ» та ТОВ
«Оксана-2000» були створені і
зареєстровані поза межами шлюбу
сторін, їх статутні фонди також
сформовані до укладення шлюбу між
сторонами, спірне майно придбано за
рахунок коштів товариств, у зв'язку з
чим є власністю товариств, а не ОСОБА_4,
а тим більше ОСОБА_3

Такий висновок узгоджується з
приписами закону «Про господарські
товариства», Сімейного Кодексу України
та відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові № 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року,
яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Судом першої інстанції при розгляді
справи правильно встановлено спірні
правовідносини сторін, вірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права та з урахуванням
висновків викладених в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року у цій справі,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: