АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/3658/14
Головуючий у 1-й інстанції - Вовк С.В.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Печерського
районного суду міста Києва від 16 січня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, виселення та вселення та
за позовом ОСОБА_2 до Печерської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Департаменту державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
м. Києва, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_1, про
визнання приватизації та свідоцтва про
право власності на житло недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, виселення та вселення.
Зазначала, що вона є співвласником
квартири АДРЕСА_1. Києві разом з ОСОБА_7,
ОСОБА_1 та ОСОБА_8

В серпні 2009 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5
самоправно, не маючи на це жодних
підстав, без попередження, без її згоди
та згоди інших співвласників вселились
в зазначену квартиру й чинять їй
перешкоди в користуванні помешканням.
А тому просила суд вселити її у спірну
квартиру та виселити без надання
іншого житлового приміщення із
зазначеної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, зареєстрованих за адресою:
АДРЕСА_2, зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації, Департаменту
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби м. Києва, треті
особи ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
позовом про визнання недійсними
приватизації та свідоцтва про право
власності на житло від 19.07.1993 р.,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва, на
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Печерського районного суду
міста Києва від 24.10.13 р. дані цивільні
справи об'єднано в одну.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково, вселено
ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1. Києві,
виселено ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 без
надання іншого житлового приміщення з
квартири АДРЕСА_1. Києві. Стягнуто на
користь ОСОБА_6 з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5
по 38,23 грн. судового збору з кожного. В
решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_2 - залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 просять скасувати
зазначене рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_6 та про повне задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вказуючи
на неповне з»ясування судом обставин
справи, порушенням норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення , яким в
задоволені позову ОСОБА_6 відмовити, а
позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5,
ОСОБА_4, яка є одночасно представником
ОСОБА_10, ОСОБА_3 і ОСОБА_2, та
представник підтримали апеляційну
скаргу з наведених в ній доводів і
підстав.

ОСОБА_6, яка є одночасно представником
третьої особи ОСОБА_7, та її
представник проти апеляційної скарги
заперечували, вважаючи рішення суду
законним.

Представники Печерської районної у
місті Києві державної адміністрації,
Департаменту державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби м.
Києва та ОСОБА_8 у судове засідання не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

В поданій заяві третя особа ОСОБА_8
проти апеляційних скарг заперечував та
просив розглянути справу у його
відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність й обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю ж ними.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Судом встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право
власності на житло від 19.11.1993 р.
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 (том І. а. с. 10).

Як видно з довідки форми № З за № 691 від
24.07.2013, виданої КП «Печерськжитло», у
вказаній квартирі зареєстровані: з
23.11.1968 р. ОСОБА_1, з 23.11.1968 р. ОСОБА_7, з
27.11.1970 р. ОСОБА_6, з 30.04.1998 р. ОСОБА_2 (том І,
а. с. 37).

У судовому засіданні встановлено, що
позивачці ОСОБА_6 з боку сім'ї ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 чиняться перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 04.02.2011р. було частково
задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_8,ОСОБА_2 та виселено
відповідачів з квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого жилого приміщення. В
задоволені вимог про вселення та
усунення перешкод у користуванні
квартирою відмовлено.

Згідно постанов про закриття
виконавчого провадження від 08.07.2011р.
вказане рішення суду про виселення
добровільно виконано відповідачами
(а.с.15-17).

Обгрунтовуючи свої вимоги за даним
позовом, ОСОБА_6 вказувала на те, що
відповідачі знову вселилися і
проживають у квартирі, порушуючи її
права, що підтверджується зібраними по
справі доказами.

Із листа Печерського РУ ГУ МВС України
в м. Києві від 10.04.2013 р. № 54/В-510
вбачається, що ОСОБА_6 зверталася до
Управління зі скаргою на те, що їй
чиняться перешкоди у користуванні
помешканням, і вона не може потрапити
до спірної квартири. Під час виконання
даного матеріалу було встановлено, що
01.03.2013 р. ОСОБА_6 разом із своїм сином
ОСОБА_8 та з працівниками РДА та
працівниками міліції відвідала своїх
батьків та поздоровила свою матір
ОСОБА_7 з 90 річнім ювілеєм (том І, а. с. 29).

Відповідно до акту від 01.03.2013,
складеного працівниками Печерського
РУ ГУ МВС України в Києві, працівниками
Управління праці і соціального захисту
населення Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації та
Печерського районного у м. Києві центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді, ОСОБА_6 не могла відкрити двері
вказаної квартири своїми ключами,
оскільки замки в дверях замінені (том І,
а. с. 31-33).

За таких обставин, суд прийшов до
правильного висновку про те, що
порушене право позивачки ОСОБА_6 на
користування власністю підлягає
захисту у судовому порядку шляхом її
вселення до квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст. 156 ЦК України за згодою
власника будинку (квартири) член його
сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї.

Члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідачі ОСОБА_4. ОСОБА_3, ОСОБА_5 не є
співвласниками спірної квартири, не
реєстровані у ній та не узгодили своє
проживання у цьому помешканні із
співвласником квартири - позивачкою
ОСОБА_6, а тому вони не мають правових
підстав для проживання у даному
житловому приміщенні й підлягають
виселенню з квартири у судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду" передбачено, що приватизація
державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Відповідно до ч. З ст. 8 зазначеного
закону, п. 14 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству №56
від 15.09.1992 р., передача квартир
(будинків), кімнат у гуртожитках у
власність громадян здійснюється на
підставі рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Передача квартир (будинків) у власність
громадян з доплатою, безоплатно чи з
компенсацією оформлюється свідоцтвом
про право власності на квартиру
(будинок), яке реєструється в органах
приватизації і не потребує
нотаріального посвідчення (п.16 цього
Положення).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та члени
його сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8
приватизували квартиру АДРЕСА_1 (том II,
а. с. 117).

На підставі розпорядження Відділу
приватизації державного житлового
фонду Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації № 2903 від 19.07.1993
р. їм видано свідоцтво від 19.07.1993 р. про
право власності на житло (т.1 а.с.10, т.II, а.
с. 113), згідно з яким вказана квартира
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та членам
його сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Розпорядження Відділу приватизації
державного житлового фонду Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 108 «а» від 09.12.2010 р.,
були внесені зміни до свідоцтва про
право власності на житло щодо вірного
написання прізвища «ОСОБА_8» замість
«ОСОБА_8» (том II, а. с. 118).

Як вбачається з довідки форми № З КП
«Печерськжитло» № 691 від 24.07.2013 р.,
ОСОБА_2. у вказаній квартирі була
зареєстрована з 30.04.1998 р., тобто через
чотири роки після приватизації
спірної квартири (том І, а. с. 37).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_2 разом з дідусем та бабусею
проживала у спірній квартирі з дня
народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров»я, в якому вона проживає.

Із ордеру №2652 серія А, виданого
25.02.1983р. Управлінням обліку та
розподілу жилої площі виконкому
Київської міської ради, вбачається, що
ОСОБА_3 на сім»ю із трьох осіб: йому,
дружині ОСОБА_4 та дочці ОСОБА_13 була
надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_2
(том II, а. с. 89-91).

На підставі даного ордеру ОСОБА_2 разом
з батьками була прописана за адресою
цієї квартири в період з 28.02.1984 р. по
23.04.1998 р.

В 2007 р. після зняття з реєстрації
ОСОБА_2 ОСОБА_3 та члени його сім'ї:
дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5
приватизували квартиру АДРЕСА_2 (том II,
а. с. 92).

За таких обставин, права ОСОБА_2 на
приватизацію спірного житла порушені
не були.

Посилання в апеляційних скаргах на те,
що свідоцтво про право власності на
спірне житлове приміщення видано
державним органом, який на той час не
існував, не заслуговують на увагу й
правового значення в даному випадку не
мають.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 щодо визнання
приватизації та свідоцтва про право
власності на житло недійсним, а також
про часткову доведеність позовних
вимог ОСОБА_6, обґрунтовано вселивши
ОСОБА_6 у спірну квартиру та виселивши
з даного житлового приміщення без
надання іншого житлового приміщення
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Доводи апеляційних скарг висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді