Справа № 585/4255/13-ц
Номер провадження 2/585/55/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

Головуючої - судді
Очиргораєвої О.М.,

при секретарі:
Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни справу за позовом
Перекопівського споживчого товариства
до ОСОБА_1 про стягнення суми нестачі, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення суми нестачі
товарно-матеріальних цінностей в
розмірі 6721 грн. 48 коп., посилаючись на
те, що ОСОБА_1 з 30 липня 2013 року згідно
розпорядження № 25 від 30.07.2013 року
працювала завідуючою магазином
«Кафетерій» Перекопівського
споживчого товариства в с. Перекопівка
за скороченим графіком на 0,5 норми
робочого часу. Вона зобов'язувалася
виконувати роботу продавця і нести
повну матеріальну відповідальність.
При прийомі на роботу з нею був
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність. За
період роботи ОСОБА_1 25 вересня 2013 року
була проведена інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей і
нестачі не було виявлено. 30 жовтня 2013
року було повторно проведено
інвентаризацію матеріальних
цінностей, в результаті якої було
виявлено нестачу товарно-матеріальних
цінностей в розмірі 6721 грн. 48 коп. 30
жовтня 2013 року відповідачкою складений
та підписаний товарно-грошовий звіт,
згідно якого в магазині налічувалося
товару на суму 21582, 23 грн. та тари на суму
200 грн., а проведеною інвентаризацією
від 30.10.2013 року фактичні залишки склали
на суму 14860, 75 грн. товару і 200 грн. тари,
тобто різниця скала - 6 721, 48 грн.
Інвентаризаційну відомість ОСОБА_1
підписала, а звіряльну відомість
результатів інвентаризації
підписуватись відмовилася і з дня
проведення інвентаризації на роботі не
з'являлася. З результатами
інвентаризації ОСОБА_1 погодилася
частково, про що 4 листопада 2013 року
написала розписку, в якій
зобов'язувалася повернути в касу
товариства нестачу в сумі 6476 грн. до
10.11.2013 року. Але і на сьогоднішній день
нестачу не повернула навіть частково.
Тому позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, прохаючи стягнути з
відповідачки вищевказану суму нестачі
та судові витрати по оплаті судового
збору.

Представники позивача Бурба Л.В. і
Бондаренко Т.С. в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі і просили їх задовольнити,
пояснивши обставини, викладені в
позові.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
мотивуючи заперечення тим, що вона
дійсно працювала в магазині
«Кафетерій» на 0,5 ставки. Працювала
позмінно за усним розпорядження голови
правління ОСОБА_8 З нею в одному залі у
відділі, належному ПП ОСОБА_7, працювала
і продавець ОСОБА_5, яка є невісткою
голови правління споживчого
товариства ОСОБА_8 Вона працювала з
ОСОБА_5 на два відділи, одна до обіду, а
друга - після обіду. ОСОБА_5, будучи на
вечірній зміні, також здавала касу
споживчого товариства, і товар
товариства отримував той продавець,
який був на зміні. До ревізії ОСОБА_5
залучена не була. Вона вважає, що
нестача товарно-матеріальних
цінностей виникла в зв'язку з
непроведенням ревізії по ПП ОСОБА_7.
Розписку про повернення нестачі в сумі
6476 грн. вона писала під психологічним
тиском голови правління ОСОБА_8 Грошову
виручку вона здавала в касу
бухгалтерії вранці кожного дня, сама
писала фінансові звіти. Куди поділися
кошти з каси чи товар і як утворилася
нестача, вона не знає, крадіжки не було.
Доступ до касового апарату мала
продавець ОСОБА_5, яка одного разу взяла
з каси 350 грн. і до цього часу не
повернула.

Представник відповідачки ОСОБА_6
заперечення проти позову мотивував
тим, що інвентаризація проведена не
вірним складом комісії, тому її
результати вважав недійсними.

Вислухавши пояснення сторін, свідка
ОСОБА_8 та дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню відповідно до вимог ст. ст.
130, 134, 135-1, 136 КЗпП України.

Матеріалами справи встановлено,
що згідно розпорядження № 25 від 30.07.2013
року ОСОБА_1 працювала продавцем в
магазині «Кафетерій» Перекопівського
споживчого товариства з повною
матеріальною відповідальністю, про що
в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблений
відповідний запис (а.с. 4,13).

Відповідно до договору про повну
матеріальну відповідальність від
30.07.2013 року працівник ОСОБА_1
зобов'язувалася, зокрема, дбайливо
ставитися до матеріальних цінностей
товариства, що були передані їй для
зберігання чи інших цілей, вести облік,
складати і представляти в
установленому порядку товарно-грошові
та інші звіти про рух і залишки
ввірених їй матеріальних цінностей.
ОСОБА_1 несла повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
схоронності таких цінностей, які вона
особисто одержала за накладною чи
іншим бухгалтерським документом.
Працівник не несе матеріальної
відповідальності, якщо шкода заподіяна
не з її вини (а.с. 5)

25 вересня 2013 року була проведена
інвентаризація матеріальних цінностей
по магазину «Кафетерій»
Перекопівського споживчого
товариства, в результаті якої фактичні
залишки товарів в магазині співпадали
з даними бухгалтерського обліку (а.с.
39-47).

30 жовтня 2013 року була повторно
проведена інвентаризація матеріальних
цінностей з участю головного
бухгалтера споживчого товариства
Бурби Л.В. та у присутності продавця
ОСОБА_1, в результаті якої виявлена
нестача товарно-матеріальних
цінностей на суму 6721 грн. 48 коп. (а.с. 12).

Зі складеним того дня
інвентаризаційним описом № 14, згідно
якого в магазині наявна кількість
товару на загальну суму 14860, 75 грн.,
ОСОБА_1 погодилася, про що свідчать її
підписи на ньому (а.с. 7-11). Але, згідно
товарно-грошового звіту від 30.10.2013 року,
складеного особисто продавцем ОСОБА_1,
залишок на вказану дату склав 21582, 23 грн.
(а.с. 16-17).

Нестача товару на суму 6721 грн. 48 коп.
зафіксована у звірювальній відомості
від 30.10.2013 року, яку відповідачка
підписуватися відмовилася (а.с. 12)

Згідно розписки складеної
відповідачкою ОСОБА_1 4 листопада 2013
року, вона частково погодилася з
виявленою недостачею та
зобов'язувалася до 10.11.2013 року внести в
касу споживчого товариства по магазину
с. Перекопівка суму 6476 грн. (а.с. 14). Але,
на час прийняття рішення суду ОСОБА_1
свої зобов'язання не виконала навіть
частково.

З довідок Перекопівського
споживчого товариства від 17.12.2013 року
за №№ 130 і 131 вбачається, що ОСОБА_1 з
заявами про розбіжність фактичної
наявності завезеного товару з
накладними (недопоставку товару), або
випадків крадіжок не зверталась. Заяви
від неї про те, що вона не згодна з
результатами інвентаризації не
надходило (а.с. 68, 69).

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_8 - голова правління
Перекопівського споживчого
товариства, суду пояснив, що під час
роботи ОСОБА_1 не висловлювала ніяких
претензій щодо неналежних умов
зберігання товарно-матеріальних
цінностей. Попередня ревізія показала
позитивний результат її роботи, а
остання ревізія показала нестачу
товарно-матеріальних цінностей на
вказану в позові суму. Після чого на
засідання правління була запрошена
ОСОБА_1, яка пояснила, що буде
сплачувати нестачу добровільно і потім
в бухгалтерії написала розписку про це.
Він її писати розписку не змушував.
Далі ОСОБА_1 оформила лікарняний, але
нестачу так і не сплатила. В приміщенні,
де здійснювала ОСОБА_1 торгівлю,
частина приміщення дійсно здавалася за
договором оренди ПП ОСОБА_7, яка
здійснювала торгівлю продуктами
харчування. Товар зверігався в одному
підсобному приміщенні, але в торговому
залі стояв окремо і був окремий касовий
апарат, яким ОСОБА_1 користувалася. Він
не давав ні усних, ні письмових
розпоряджень, щоб замість ОСОБА_1
торгував інший продавець, зокрема
ОСОБА_5, яка є його невісткою. Остання з
ОСОБА_1 підтримувала дружні стосунки і
скарг на те, що вони не довіряють одна
одній, йому не надходило. У ОСОБА_1 була
відрядна оплата праці, тобто вона
отримувала заробітну плату в
залежності він суми проданого товару,
також вона працювала на 0,5 ставки
завідуючою «Кафетерієм» і сама вела
табель обліку свого робочого часу.

Згідно з вимогами ч. 1, 2, 3 ст. 130 КЗпП
України - працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.
При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством. За
наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України - працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли: між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 1351 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей.

В силу ст. 135-1 КЗпП України -
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 11.5 Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 р. N 69 - якщо матеріально
відповідальні особи виявляють після
інвентаризації помилки в
інвентаризаційних описах, вони
повинні негайно (до відкриття складу,
комори, відділу, секції тощо) заявити
про це інвентаризаційній комісії,
яка після перевірки вказаних фактів та
їх підтвердження проводить
виправлення помилок.

ОСОБА_1 ні під час підписання
інвентаризаційного опису № 14 від 30.10.2013
року, ні після цього не заявляла про
помилки чи свою незгоду з результатами
інвентаризації, а навпаки, керівнику
Перекопівського споживчого товариства
власноручно написала розписку від
04.11.2013 року, в якій вона частково
погодилася з виявленою недостачею та
зобов'язувалася до 10.11.2013 року внести в
касу споживчого товариства по магазину
с. Перекопівка суму 6476 грн. (а.с. 14).

Відповідно до приписів ст. 60 ч. 1
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу

Таким чином, в судовому
засіданні повністю доведена завдана
позивачу відповідачкою шкода в розмірі
6721 грн. 48 коп, тому суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачки та її
представника ОСОБА_6 суд вважає такими,
що не заслуговують на увагу, оскільки
ОСОБА_1 являлася єдиним продавцем
магазину, була офіційно в ньому
працевлаштованою та несла повну
матеріальну відповідальність за
довірені їй товарно-матеріальні
цінності. Накладні та квитанції до
прибуткового касового ордеру виписані
лише на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 18-22, 92), а також
всі наявні в справі товарно-грошові
звіти зроблені лише нею особисто (а.с. 16,
17, 39, 40, 47-52). Це робить безпідставними її
посилання на те, що до виникнення в
магазині нестачі може бути причетний
продавець другого відділу, належного
ПП ОСОБА_7 (а.с. 109-111) ОСОБА_5, на яку не
було покладено обов'язків продавця в
магазині Перекопівського споживчого
товариства. Відповідачка ОСОБА_1 ні під
час проведення інвентаризації, ні
після її проведення не заявляла про те,
що інвентаризація проведена не
уповноваженим складом
інвентаризаційної комісії і з
інвентаризаційним описом від 30.10.2013
року вона погодилася. Посилаючись на
викладене, в процесі розгляду справи ні
відповідачкою, ні її представником не
було надано доказів того, що виявлена в
магазині нестача сталася не з її вини і
складає іншу суму.

Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК
України необхідно стягнути з
відповідачки на користь позивача
понесені ним судові витрати - судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ч. 1-3 ст. 130, ч. 1 ст. 134, 135-1, 136
КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Перекопівського споживчого
товариства до ОСОБА_1 про стягнення
суми нестачі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Перекопівського споживчого товариства
відшкодування нестачі
товарно-матеріальних цінностей в
розмірі 6721 (шість тисяч сімсот двадцять
одну) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Перекопівського споживчого товариства
відшкодування судового збору в розмірі
229 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис... Копія вірна: СУДДЯ
РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. М.
Очиргораєва