У х в а л а

іменем україни

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна, що є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та визнання права власності
на частку нерухомого майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, у якому
просив суд ухвалити рішення, яким
провести розподіл спільно нажитого
майна між ним та ОСОБА_5, визнати за ним
право власності на Ѕ частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частину
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він
з 30 вересня 1983 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_5, який розірвано рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька
від 31 серпня 2011 року.

В період шлюбу, 20 березня 1989 року,
сторони за власні кошти придбали
житловий будинок АДРЕСА_1, який був
оформлений за угодою з ОСОБА_6 За
позовом його колишньої дружини ОСОБА_5
до ОСОБА_7 зазначена домашня угода з
ОСОБА_6 рішенням Ленінського районного
суду м. Донецька була визнана дійсною
та було визнано право власності за
ОСОБА_5 на зазначений будинок.

На підставі вказаного ОСОБА_4 вважає, що
має право на визнання за ним права
власності на половину вказаного
житлового будинку та земельної ділянки
на якій він розташований, оскільки
гроші які були передані його колишньою
дружиною ОСОБА_6 за спірний житловий
будинок були їх спільним майном.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 30 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Проведено розділ спільно нажитого
майна між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме:
житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку
літ. А-1, площею 44,1 кв. м., житлового
будинку - Б-1, площею 104,9 кв. м., веранди -
б, погребу - б1, гаражу - Е, літньої кухні -
Ж, прибудови до літ. кухні - ж, душу - З,
сараю - И, ями вигрібної - К, вбиральні -
Г, вольєру - Л, трубопроводу - *,
огороджень - № 1-3, тротуару - ІІ, ІІІ, ІV
та земельної ділянки кадастровий №
:00:016:0098, розташованої в АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
А-1, площею 44,1 кв. м., житлового будинку -
Б-1, площею 104.9 кв. м., веранди - б, погребу
- б1, гаражу - Е, літньої кухні - Ж,
прибудови до літ. кухні - ж, душу - З,
сараю - И, ями вигрібної - К, вбиральні -
Г, вольєру - Л, трубопроводу - *,
огороджень - № 1-3, тротуару - ІІ, ІІІ,
ІV у порядку розподілу майна,
придбаного у період шлюбу.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину земельної ділянки кадастровий
№ :00:016:0098, розташованої по
АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 214 грн 60 коп. та на користь
Держави судовий збір у розмірі 1 850 грн 03
коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 25 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності за кожним по Ѕ частині
житлового будинку АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
А-1, площею 44,1 кв. м.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з їх доведеності та
обґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
суд апеляційної інстанції виходив з
наявності правових підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку, що спірна земельна
ділянка не є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, а тому не підлягає
поділу, а об'єктом спільної сумісної
власності подружжя яке підлягає поділу
є нерухоме майно яке складається з
житлового будинку літ. А-1, площею 44,1
кв. м. Зазначені в позові споруди та
житловий будинок Б-1 в експлуатацію в
установленому законом порядку не
приймались та не реєструвались, а тому
згідно закону ці споруди поділу між
сторонами не підлягають.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Висоцька
В.С.,
Фаловська І.М.