РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/14816/13-ц

27.01.2014 року Московський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Задорожної А.М.

за участю секретаря Тугайбей В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Харківської міської ради про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, Харківської міської ради про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом, а
саме на металевий гараж з ямою
загальною площею 87,9 кв.м по АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог
позивач у позові посилається на те, що
згідно договору купівлі-продажу від
02.03.1961 року його батько ОСОБА_3, інвалід
ІІ групи ВВ війни, купив у ОСОБА_4
автомашину «Побєда» та гараж-сарай по
АДРЕСА_2. Цей капітальний цегельний
гараж-сарай ОСОБА_4 збудував згідно
дозволу Виконкому Сталінської райради
депутатів трудящих м. Харкова №143 від
05.06.1956 року, що підтверджується
відповідними документами. Довгий час
гаражем-сараєм користувалася вся їх
сім'я. В 1984 році завод «Серп і Молот»
розпочав будівництво висотного
будинку для своїх співробітників на
території, прилягаючої до гаражів. У
зв'язку з цим їх гараж був знесений. На
заміну знесеного, з дозволу
Харківської міської ради (рішення
виконкому №209-27 від 16.05.84 року) його
батькові було дозволено поставити
металевий гараж по АДРЕСА_1 яким
позивач та його мати, відповідачка по
справі, користуються по цей час, про що
свідчить акт обстеження комісією КП
«Жилкомсервіс» від 21.12.2012 року. За весь
час користування гаражем, після смерті
батька, їх родина вносила платню
загараж та електроенергію по квитанції
«оплата за комунальні послуги».
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, а до
цього 21.02.1999 року він склав заповіт на
все своє майно на ім'я позивача.
Приватизовану квартиру, дачу та
автомашину він вже переоформив на своє
ім'я. Щодо гаражу-сараю, то нотаріус
йому відмовив в оформленні
правовстановлюючих документів,
оскільки згідно відповіді
Харківського МБТІ №2303066 від 17.02.2010 року,
гараж у дворі будинку по АДРЕСА_1 по
праву власності не зареєстрований. З 1984
року їх родина не тільки користувалася
гаражем загальною площею 87,9 кв.м, але й
значно його упорядкувати (збудували
під гаражем цегляний льох, перекрили
новим матеріалом дах, зробили
добудову-підсобку, заклали бетонний
фундамент та бетонну підлогу), про що
зазначено в характеристиці
господарчих будівель технічного
паспорту на гараж від 30.05.2013 року.
Оскільки без права власності він не
може укласти Договір з ХМЕС на
електропостачання гаражу, то змушений
звертатися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася надала до суду заяву про
розгляд справи в її відсутність, позов
визнала, просила задовольнити.

Представник Харківської міської ради в
судове засідання не з'явився, надав
письмові заперечення, в задоволенні
позову просив відмовити в повному
обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи та надані
докази, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно листа КП
«Харківське міське БТІ» від 17.02.2010 року
№2303066 гараж літ. «А» у дворі будинку по
АДРЕСА_1 по праву власності не
зареєстрований.

Згідно ст..376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа яка здійснила або здійснює само
чинення будівництво нерухомого майна,
не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинне
будівництво може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила само
чинення будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст..125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно ст..38 Земельного кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Таким чином власником, власником
земельної ділянки розташованої у дворі
будинку по АДРЕСА_1 є Харківська міська
рада. Рішень щодо виділення позивачу
вищевказаної ділянки не приймалося.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради
народних депутатів, від 16.05.1984 року
№209-27, на яке посилається позивач,
розміщення вищевказаного гаражу було
дозволено тимчасово та лише для
транспорту інваліда ВВ війни ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести ті обставини,
якими вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення, крім випадків,
встановлених ст..61 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають істотне значення для справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

У зв'язку з чим суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, та
такими що не підлягають задоволенню,
оскільки визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,
розповсюджується на майно, яке
належало на праві власності на час
смерті спадкодавцю.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11,60,208-209, 212-215,218 ЦПК Україна, суд
-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Харківської міської ради про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
А.М. Задорожна