У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 30 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права на частину квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у
якому зазначав, що між ним та ОСОБА_2
склалися неприязні стосунки, що
унеможливлюють спільне володіння та
користування нерухомим майном.
Оскільки відповідачці належить 1/5
частина квартири АДРЕСА_1, яка є
незначною і не може бути виділена у
натурі, припинення права на частку не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачки, так як вона має у
власності інше житло, просив припинити
право власності ОСОБА_2 на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1 з грошовою
компенсацією на її користь такої
частки.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 30 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмолено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
30 грудня 2013 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року скасовано, позов задоволено.
Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на вказану
частину та стягнуто зі ОСОБА_3, шляхом
списання з депозитного рахунку суду на
користь ОСОБА_2 грошової компенсації у
розмірі 119 050 грн. 80 корп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано
задовольнив позов відповідно до вимог
ст. 365 ЦК України, урахувавши, що частка
відповідачки у квартирі є незначною і
не може бути виділена в натурі, спільне
володіння і користування майном є
неможливим і таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачки. Крім того, враховано, що
вартість частки внесена позивачем на
депозитний рахунок суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права на частину квартири.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік