Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0608/2-1086/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 11 листопада
2013 року,-

встановила:

У травні 2012 року позивач звернувся з
позовом до відповідача, в якому просив
стягнути на його користь 100 000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 11 листопада
2013 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
представником позивача ОСОБА_3 подана
апеляційна скарга, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
судом безпідставно не було взято до
уваги висновок комісійної
судово-медичної експертизи,
односторонньо взяті до уваги матеріали
кримінальної справи № 90043/12, порушеної
відносно ОСОБА_2 Крім того, суд не
врахував, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди він став
інвалідом 2-ої групи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково із
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач до відповідальності на
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди не притягувався, а відтак і
підстави для відшкодування моральної
шкоди відсутні.

З даним висновком не погоджується
колегія суддів, оскільки він зроблений
всупереч ст. 213, 214 ЦПК України без
дотримання судом вимог щодо повного
з'ясування обставин справи,
обґрунтовування рішення належними
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої в наслідок
порушення її прав, а згідно ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків встановлених частиною
другою цієї статті.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка
її завдала, якщо шкоду завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 26 січня 2012 року
близько 06 години 45 хвилин водій (та
власник) автомобіля «Фіат Добло», д.н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_2, рухаючись по автодорозі
сполученням с. Черемошне - с. Березівка
по вулиці Ватутіна в с. Березівка
Житомирського району здійснив наїзд на
ОСОБА_1, який знаходився на проїжджій
частині.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 174 від
17.12.2012 року у ОСОБА_1 малися тілесні
пошкодження у вигляді: відкритої
черепно-мозкової травми, скальпованої
рани в тім'яній області, вдавленого
перелому тім'яної кості в місці
локалізації рани, а також садни на
лівій щоці. Інших будь-яких зовнішніх
тілесних ушкоджень на кожних покровах
обличчя, волосяної частини голови,
тулубі, верхніх або нижніх кінцівок,
які б свідчили про місце застосування
сторонньої фізичної сили, тобто
нанесення удару травмуючими
предметами, у потерпілого не виявлено і
в медичних документах не зафіксовано.
Беручи до уваги: характер та
локалізацію, описаних видимих тілесних
пошкоджень на кожних покровах голови у
ОСОБА_1, останні могли виникнути
внаслідок наїзду автомобіля і контакту
голови потерпілого з виступаючими
нижніми частинами автомобіля в той час,
коли потерпілий знаходився у
горизонтальному положенні (лежав на
проїжджій частині дороги). Оскільки
медичні документи не містять опису
будь-яких інших пошкоджень у ОСОБА_1
судити про те, чи наносилися останньому
будь-які тілесні ушкодження, в якій
кількості, характери травмуючих
предметів не є можливим.

Згідно протоколу огляду
транспортного засобу від 26.01.2012 року та
акту огляду та тимчасового затримання
транспортного засобу від 26.01.2012 року
автомобіль «Фіат Добло», який належить
ОСОБА_2 має наступні пошкодження:
деформовано передній бампер,
пошкоджено патрубки радіатора
водяного охолодження. Проведеною в
справі технічною експертизою
встановлено наявність в автомобілі
відповідача зовнішніх механічних
пошкоджень, а саме: передній бампер має
розламаний корпус, гнучкий трубопровід
обігріву масляного фільтра
пошкоджений по місцю кріплення до
патрубка. Проведеною в справі
судово-автотехнічною експертизою з
урахуванням матеріалів кримінальної
справи встановлено, що місце наїзду на
пішохода не суперечить механізму
виникнення ДТП, проте водій не мав
технічної можливості уникнути наїзду
на малопомітну перешкоду (ОСОБА_1).

В ході проведення досудового
слідства по кримінальній справі
відповідач ОСОБА_2 в своїх первісних
поясненнях вказував, що здійснив наїзд
на потерпілого. Його дружина ОСОБА_4 -
пасажир автомобіля, будучи допитаною в
якості свідка також зазначала, що після
зіткнення автомобіля з потерпілим,
вона вийшла з автомобіля і побачила, що
під автомобілем частково лежить
чоловік.

Судом встановлено, що після
отриманої травми позивачу ОСОБА_1
присвоєно другу групу інвалідності.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції на вищенаведене уваги не
звернув, та враховуючи, що відповідач,
як учасник ДТП та власник автомобіля -
джерела підвищеної небезпеки причинив
тілесні ушкодження ОСОБА_1, завдана
позивачу моральна шкода підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2 не
залежно від вини останнього.

Постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи та про закриття
кримінальної справи від 18.11.2012 року
колегією суддів до уваги не
приймається, оскільки остання прийнята
до отримання висновків комісійної
судово-медичної експертизи,
спростовується іншими матеріалами
кримінальної справи, є передчасною без
встановлення обставин, за яких ОСОБА_1
отримав тілесні ушкодження.

При вирішенні питання щодо
відшкодування моральної шкоди, колегія
суддів враховує обставини справи,
характер, обсяг та глибину душевних
страждань, їх негативний наслідок, в
тому числі і пов'язаний зі
встановленням позивачу другої групи
інвалідності. Беручи до уваги, що на
відшкодування спричиненої шкоди
відповідач сплатив позивачу 5 200 грн. та
добровільно здав кров, виходячи із
принципу розумності, виваженості і
справедливості та враховуючи, що
позивач на час дорожньо-транспортної
пригоди перебував на проїжджій частині
дороги у стані алкогольного сп'яніння
середнього ступеня, колегія суддів
вважає розмір відшкодування моральної
шкоди у сумі 25 000,00 грн. достатнім для
відновлення немайнових втрат позивача,
що відповідає положенню п.п. 8,9
постанови Пленуму Верхового Суду
України №4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

За таких обставин, коли судом
першої інстанції повно з'ясовані
обставини справи, проте неправильно
застосовано норми матеріального права,
рішення суду в частині відмови у
стягненні моральної шкоди з ОСОБА_2
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 11
листопада 2013 року скасувати, ухваливши
нове про часткове задоволення позовних
вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25
000,00 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень)
на відшкодування спричиненої
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді