Справа № 344/7556/13-ц
Провадження № 22-ц/779/30/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин
Г.П., Матківського Р.Й.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом першого
заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Івано-Франківської міської
ради ЖЕО №7 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 30 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

17.05.2013 року перший заступник прокурора
м. Івано-Франківська в інтересах
держави в особі Івано-Франківської
міської ради ЖЕО №7 звернувся з позовом
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В заяві зазначено, що ухвалою
Івано-Франківського міського суду від
16.04.2013 року закрито кримінальне
провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, на підставі
п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2011 році».

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не
відшкодував незаконно отримані ним
кошти в сумі 25634,80 грн., прокурор просив
задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 30 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ЖЕО №7 25634,80 грн. збитків,
заподіяних злочином та 256 грн. судового
збору в дохід держави.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на необґрунтованість
висновку суду про те, що актом №110-21/010
від 29.04.2011 року ревізії
фінансово-господарської діяльності
ЖЕО №7 доведено факт подання ним
неправдивих відомостей щодо виплати
заробітної плати працівникам, оскільки
ним оскаржено в порядку
адміністративного судочинства
зазначений акт і в даний час справа
перебуває на розгляді у Львівському
апеляційному адміністративному суді.
При цьому апелянт вказує на те, що суд, в
порушення вимог ч.4 ст. 201 ЦПК не зупинив
провадження у даній справі до
вирішення справи в порядку
адміністративного судочинства.

Судом не було враховано того, що
визнавши вину на попередньому
слідстві, він не маючи правової освіти,
не знав, що акт ревізії КРУ, який
покладений в основу обвинувачення та
яким встановлено зайво виплачені йому
преміальні кошти, про відшкодування
яких заявлено позов, не набрав законної
сили, оскільки оскаржений в судовому
порядку.

При цьому суд не взяв до уваги
роз'яснень, даних у п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12.06.2009 р. «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» про те, що в ході
розгляду справи сторона може
відмовитися від визнання нею чи її
представником певних обставин, довівши
належними та допустимими доказами, що
ці обставини було визнано внаслідок
помилки, що має істотне значення. При
доведеності причин відмови від
визнання обставин суд постановляє
ухвалу, яка не підлягає оскарженню,
після чого такі обставини доводяться у
загальному порядку.

Крім того, суд зобов'язав його сплатити
25634,80 грн. на користь ЖЕО №7, не
врахувавши того, що ЖЕО ліквідована в
кінці 2011 року.

Апелянт також вказує на те, що
позивачем пропущена позовна давність,
оскільки вимоги заявлені про стягнення
боргу за період з 2008 року по 2011 рік.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представники позивача апеляційну
скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 16.04.2013 року закрито
кримінальне провадження по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.191 та ч.1
ст.366 КК України, на підставі п. «г» ст.1
ЗУ «Про амністію у 2011 році».

Зазначеною ухвалою встановлено, що
ОСОБА_2, працюючи начальником ЖЕО №7,
знаючи, що існує заборгованість по
заробітній платі працівникам за період
з 01.10.2008 року по 01.12.2009 року та з 01.02.2010
року по 01.12.2010 року вносив та
затверджував у звітах з праці
неправдиві відомості про відсутність
заборгованості по виплаті заробітної
плати працівникам ЖЕО №7 та подавав
такі відомості до Державного
управління статистики в
Івано-Франківській області. В
результаті таких дій йому було зайво
нараховані премії на суму 31844 грн., з
яких виплачено 25634,80 грн.

Зазначений розмір збитків
підтверджений звітами з праці,
довідками до форми №1-ПФ, актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
ЖЕО №7 за період з 01.04.2008 року по 31.03.2011
року КРУ в Івано-Франківській області,
а факт заподіяння збитків саме
відповідачем підтверджено
вищезазначеною ухвалою суду.

Разом з тим, ОСОБА_2 не подано належних
доказів того, що шкода завдана не з його
вини та доказів на спростування
розміру збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

При таких обставинах справи суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що суд стягнув кошти на
користь ЖЕО №7, яка рішенням
Івано-Франківської міської ради від
28.02.2012 року № 617-21 ліквідована, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, отриманого станом на
10.01.2014 року, дані про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
ЖЕО №7 у зазначеному реєстрі відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, а тому підстав для скасування
рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 30 жовтня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

Г.П. Мелінишин

Р.Й. Матківський