РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.,

за участю секретаря - Черненко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
П'ята Харківська державна нотаріальна
контора, про встановлення юридичного
факту проживання однією сім'єю, ведення
спільного домашнього господарства зі
спадкодавцем та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Територіальної громади в
особі Харківської міської ради, треті
особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, про встановлення
юридичного факту родинних відносин,
визнання права власності у порядку
спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 грудня 2012
року звернулися до суду з позовом до
Харківської міської ради, у якому
просили ухвалити рішення про
встановлення факту їхнього проживання
з 05.03.2005 року у квартирі АДРЕСА_4 однією
сім'єю, ведення спільного господарства
зі спадкодавцем ОСОБА_5 та визнання за
ними у порядку спадкування за законом
права власності на квартиру АДРЕСА_4
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_16.

Позовні вимоги позивачів
обґрунтовуванні тим, що ІНФОРМАЦІЯ_16
померла їхня знайома ОСОБА_5 Після її
смерті відкрилася спадщина - квартира
АДРЕСА_4, яка належала померлій на
підставі свідоцтва про право власності
(1/2 частина) та свідоцтва про право на
спадщину за законом (1/2 частина).
Позивачі, починаючи з 1995 року, у зв'язку
з погіршенням стану здоров*я ОСОБА_5
почали піклуватися про неї, кожного дня
приходили, готували їжу, прибирали у
квартирі, купували продукти, речі, ліки,
сплачували заборгованість по
комунальним платежам. Крім того,
сплачували за обстеження ОСОБА_5 у
лікарні та щомісячно надавали їй
близько 200 гривень.

Після смерті у ІНФОРМАЦІЯ_17 батька
ОСОБА_5, ОСОБА_6, стан її здоров*я значно
погіршився, і позивачам довелося
переїхати в її квартиру, де вони
продовжують мешкати на час надання
позову. Після смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_16 позивачі займалися її
похованням, інших спадкоємців у
померлої не лишилося, заповіту вона не
склала. Позивачі вважають, що являються
спадкоємцями ОСОБА_5 четвертої черги за
законом, оскільки проживали з нею
однією сім*єю більш 7 років. Враховуючи,
що безспірних доказів сумісного
проживання зі спадкодавцем однією
сім*єю, ведення з нею спільного
господарства та піклування, як про
рідну бабусю, позивачі не мають,
отримати спадщину у встановленому
законом порядку не можуть. Крім того,
позивачі вважають, що проживали разом з
ОСОБА_5 і на момент її смерті, тому
фактично прийняли спадкове майно у
розумінні ст. 1268 ЦК України.

13.03.2013 року після надходження до суду
письмової інформації П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори позивачі уточнили первісні
позовні вимоги, звернулися з позовом до
ОСОБА_3, яка 07.09.2012 року надала заяву до
ХДНК № 5 про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5 У якості третьої особи
позивачі притягли ХДНК № 5. Крім того,
зазначили, що ОСОБА_3 є дочкою
двоюрідного брата ОСОБА_5, тобто її
двоюрідною племінницею, яка
відноситься до п'ятої черги
спадкоємців за законом. Вважають, що
ОСОБА_3 не отримала право на
спадкування після смерті ОСОБА_5,
просили суд встановити юридичний факт
їхнього проживання з 05.03.2005 року у
квартирі АДРЕСА_4 однією сім'єю, ведення
спільного господарства з ОСОБА_5 та
визнати за кожним з позивачів право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_4 у порядку спадкування за
законом після смерті спадкодавця.

У судовому засіданні позивачі, їх
представник, діючий на підставі
довіреностей від 03.12.2012 року та 06.12.2012
року, посвідчених приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 за відповідними
реєстровими № 3414 та № 1458, уточнені
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, підтвердили обставини,
викладені в позові, та надали пояснення
по суті вимог.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
27.05.2013 року звернулася до суду із
зустрічною позовною заявою до
Територіальної громади в особі
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, про встановлення факту
родинних відносин, відповідно до якого
вона - двоюрідна племінниця ОСОБА_5,
водночас просить визнати за нею право
власності у порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_4 після
смерті двоюрідної тітки, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_16.

Заперечуючи проти первісного позову,
ОСОБА_3 посилається на те, що ніякого
відношення до спадкоємців за законом
четвертої черги позивачі не мають, вони
жодного дня не мешкали однією сім'єю з
ОСОБА_5 і ніколи не мали з нею спільного
господарства. Тітка жодного разу
нікому не розповідала, що разом з нею
мешкали позивачі. Коли б це було так,
племінниця і інші родичі обов'язково б
про це знали. ОСОБА_5 постійно
спілкувалася з племінницею та членами
її родини, часто приїжджала до них у
квартиру АДРЕСА_1. Останній раз ОСОБА_3
спілкувалося зі своєю тіткою на
початку літа 2012 року, після чого у липні
2012 року вона майже на місяць поїхала до
моря оздоровити дітей. Наприкінці
серпня 2012 року дізналася про смерть
тітки.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_16
лишилася спадщина - двокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_4, 1/2 частина
якої зареєстрована на ім'я спадкодавця
внаслідок приватизації, друга половина
- внаслідок спадкування після смерті
батька. Заповіту ОСОБА_5 не залишила,
тому єдиною спадкоємицею п'ятої черги
за законом на її майно являється вона,
її двоюрідна племінниця. Спадщину
позивачка прийняла, у встановлений
законом строк звернулася до ХДНК № 5 з
відповідною заявою, але змушена була
звертатися до суду для встановлення
юридичного факту родинних відносин зі
спадкодавцем.

У відповідачки не збереглися свідоцтва
про народження у ІНФОРМАЦІЯ_18 її
бабусі, ОСОБА_8, та у ІНФОРМАЦІЯ_19 батька
ОСОБА_5, ОСОБА_6 Усі інші документи на
підтвердження родинних відносин зі
спадкодавцем, а саме: про народження
батька відповідачки у ІНФОРМАЦІЯ_20,
самої відповідачки у ІНФОРМАЦІЯ_21,
свідоцтва і довідки про її шлюби, їх
розірвання, зміну прізвища, свідоцтва
про смерть ОСОБА_9, ОСОБА_5, є в
наявності, вони були надані нотаріусу і
зараз знаходяться в матеріалах справи.
Відносно встановлення юридичного
факту родинних стосунків з ОСОБА_5
пояснила, що 12.06.1987 року у зв'язку з
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_11 змінила
дівоче прізвище «ОСОБА_3» на прізвище
«ОСОБА_3». Після розірвання цього шлюбу
залишилася ОСОБА_3, а 30.12.1995 року вдруге
вийшла заміж за ОСОБА_47 і стала
«ОСОБА_3». Після розлучення у 2008 році
вона повернула собі прізвище «ОСОБА_3».
Батьком ОСОБА_3 у свідоцтві про її
народження зазначений ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_22.
Його матір'ю являється ОСОБА_8, а
батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_6, тобто бабуся
відповідачки і батько спадкодавця -
рідні сестра і брат. ОСОБА_9 - двоюрідний
брат ОСОБА_5, а позивачка - її двоюрідна
племінниця. Водночас зі встановленням
факту родинних відносин зі
спадкодавцем просить визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_4 у
порядку спадкування за законом після
смерті двоюрідної тітки.

У судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_3 та її
представник, діюча на підставі ордеру
юридичної консультації Жовтневого
району м. Харкова від 21.03.2013 року та
Витягу з договору № 12 від 21.03.2013 року
про надання юридичної допомоги,
зустрічний позов підтримали у повному
обсязі, ОСОБА_3 підтвердила обстави,
викладені у позові, та надали
відповідні пояснення.

Позивачі за первісним позовом та їх
представник проти задоволення
зустрічного позову заперечували та
пояснили, що ОСОБА_5 - їхня знайома,
ніякого родинного зв'язку з нею вони не
мають. З 1995 року у зв'язку з погіршенням
стану її здоров'я вони почали
піклуватися про ОСОБА_5, яка хворіла і
потребувала лікування, саме вони
купували їй необхідні ліки,
забезпечували медичне обстеження,
кожного дня приходили до неї, готували
їжу, прибирали, купували продукти
харчування, інші речі, сплачували
комунальні платежі, щомісяця
надавали їй по 200 гривень. Після смерті
батька ОСОБА_5 у ІНФОРМАЦІЯ_17 стан її
здоров'я ще більш погіршився, внаслідок
чого їм довелося переїхати до
постійного місця проживання ОСОБА_5 у
її квартиру АДРЕСА_4. ОСОБА_1 також
пояснила, що вони з чоловіком оселилися
в квартиру ОСОБА_5 саме 05.03.2005 року. У той
день, як встановлено, помер батько
ОСОБА_5, ОСОБА_6 У той же час позивач
стверджувала, що вони з чоловіком на
похоронах ОСОБА_6 не були, як і не були у
2004 році на похоронах ОСОБА_8, оскільки
їм завадили сімейні обставини.

ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_5 до
останнього дня, по липень 2012 року, на
повну ставку працювала у САУ-1 у відділі
соляних кислот, отримувала пенсію,
розмір якої, як і розмір заробітної
плати, їй не відомий, пенсію отримувала
особисто, де, не знає. ОСОБА_1 також
повідомила, що її сини, ІНФОРМАЦІЯ_9 та
ІНФОРМАЦІЯ_11, у період з 2005 року
навчалися у загальноосвітній школі №
10, відвідували музичну школу № 10,
адреса місця проживання дітей в
шкільній документації батьками ніколи
не змінювалася, медична документація
дітей ніяких змін їхньої адреси також
не містила. ОСОБА_1 повідомила, що її
чоловік офіційно не працює, сама вона
займає посаду контролера у Зміївській
філії газового господарства, має один
вихідний в понеділок, працює з восьмої
ранку до восьмої вечора, додому
повертається у восьмої тридцять
вечора, за місцем роботи її адреса
зазначена відповідно до місця
паспортної реєстрації в АДРЕСА_2.

Позивач визнала, що ніяких доказів
допомоги ОСОБА_5 стосовно придбання
ліків, продуктів харчування, сплати
лікарняних консультацій, медичних
обстежень, комунальних послуг в
квартирі ОСОБА_5 в неї не має, розмір
квартирної плати їй не відомий,
провадження УЗД і флюорографії для
ОСОБА_5 позивачами не сплачувалися, але
з 1995 по 2005 роки вони купували для ОСОБА_5
медикаменти, а саме: поповерин,
анальгін, валеріану, заспокоювані
засоби, оскільки остання скаржилася на
здоров'я і потребувала лікування. Факт
своєї реєстрації з 1998 року і постійного
місця проживання в АДРЕСА_2 позивач не
заперечувала і підтвердила, що з 2005
року квартира за цією адресою
залишалася упорядкованою, обладнаною
необхідними меблями, технікою, і усі
предмети домашнього вжитку лишалися в
квартирі.

За життя ОСОБА_5 вони не ініціювали свою
реєстрацію по АДРЕСА_4, оскільки не
вважали за потрібне. ОСОБА_5 скаржилася
на те, що її, начебто, притискають
сусіди, погрожують виселенням та
випискою. Саме з цього приводу позивачі
змушені були переїхати до ОСОБА_5 і
захистити її, але ніяких заяв чи скарг
стосовно порушення права ОСОБА_5 на
проживання за місцем її реєстрації
ніхто не подавав, до міліції не
звертався. Підчас сумісного проживання
з ОСОБА_5 у позивачів з нею був спільний
бюджет, але де саме зберігалися гроші,
на що ОСОБА_5 їх витрачала, пояснити не
змогла. Наприкінці судового розгляду
справи ОСОБА_1 згадала, що спільні гроші
знаходилися у скриньці. Підчас
сумісного проживання з ОСОБА_5 позивачі
займали більшу кімнату, спали на
двоспальному дивані ОСОБА_5, а остання
зі співмешканцем займали меншу з
кімнат. Діти спали на старій канапі, в
кімнаті для них знаходився письмовий
стіл. Позивач не заперечувала, що
співмешканець ОСОБА_5 поводив себе
агресивно, кидався на неї, але з
позивачами знаходився у добрих
стосунках, його сестра погано
ставилася до брата, йому не допомагала
і не виявляла до нього людських
якостей.

ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_5 померла, і саме
позивачі поховали її за власні кошти.

Після смерті ОСОБА_5 вони з чоловіком не
звернулися до нотаріуса для
успадкування її майна, оскільки на
квартиру не претендували. 16.11.2012 року
квартиру опечатали представники
міліції і змусили позивачів звільнити
приміщення. Саме з цього часу позивачі
припинили проживати у спірній
квартирі, а власні речі забрали
пізніше. В той же час ОСОБА_1
стверджувала, що пішла з квартири після
похорон ОСОБА_5, а її чоловік з дітьми -
за півроку чи півтора роки до смерті
ОСОБА_5 Це сталося, оскільки вони були
занепокоєні, що у ОСОБА_5 можливий
туберкульоз, і є ризик захворіти дітям.
Після смерті ОСОБА_5 вони продовжували
допомагати її співмешканцю, возили
його до лікаря, забезпечували
продуктами харчування. Раніш про
існування співмешканця не розповідали
і в позові про нього нічого не
зазначили, оскільки не вважали це за
необхідне.

Оформити свої спадкові права у
нотаріальній конторі позивачі не
можуть, оскільки відсутні безспірні
докази їхнього проживання однією
сім'єю з 05.03.2005 року разом з ОСОБА_5,
ведення з нею спільного господарства
та піклування. Оскільки заповіту
ОСОБА_5 не залишила, вони вважають себе
єдиними спадкоємцями її квартири
четвертої черги за законом, як особи, що
мешкали разом зі спадкодавцем однією
сім'єю протягом семи років на день
відкриття спадщини.

07.09.2012 року до ХДНК № 5 із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
звернулася дочка її двоюрідного брата,
тобто двоюрідна племінниця
спадкодавця і її спадкоємиця п'ятої
черги за законом. У судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, не заперечувала, що
ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею
ОСОБА_5, а вони з чоловіком стосовно неї
сторонні люди і в будь-яких родинних
стосунках не перебувають, в той же час
стверджувала, що сама назвала себе
племінницею померлої, оскільки вважає
себе близькою родичкою спадкодавця і
має право успадкувати її майно. Але
позивачі вважають себе спадкоємцями
ОСОБА_5 четвертої, попередньої, черги за
законом. Спадщину фактично прийняли,
тому просять визнати право власності
на спірну квартиру у порядку
спадкування за законом саме за ними.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
заявлений ним позов підтримав та
пояснив, що він з дружиною і дітьми
оселилися разом з ОСОБА_5 у її квартирі
АДРЕСА_4 не ІНФОРМАЦІЯ_27, коли помер
батько ОСОБА_5, а десь через два тижня
після того. Йому відомо, що сусіди
ОСОБА_5 просили її продати їм квартиру,
з цього приводу вона на них не
скаржилася. У період з 1995 по 2005 роки
вона не скаржилася позивачеві на стан
свого здоров'я, тоді їй виповнилося 48
років, і ніяких хронічних захворювань у
ОСОБА_5 не було, тільки застуди. Які саме
ліки необхідні були ОСОБА_5 у період з
1995 по 2005 роки, пояснити не зміг, але
стверджував, що йому давали список
ліків, і він їх привозив. Також купував
рентгенівські плівки, бінти та вату.

Підчас сумісного проживання протягом
семи років однією сім'єю разом з ОСОБА_5
в її квартирі позивачі зазнавали
незручності, але вони були припустимі.
Напевно, в них з ОСОБА_5 підчас
сумісного проживання був спільний
сімейний бюджет, але яку суму складала
квартирна плата, який розмір пенсії
отримувала ОСОБА_5 і який в неї був
розмір заробітної плати пояснити не
зміг. Пояснив, що остання просила гроші
1-3 рази на місяць, але він не цікавився,
на які саме потреби. Ніяких
підтверджень будь-яких витрат зі
спільного сімейного бюджету позивач не
має. Підтвердив, що ОСОБА_5 працювала до
останнього, сплачувала за квартиру,
готувала їжу, сама вбиралася у
житловому приміщенні, самостійно і без
сторонньої допомоги пересувалася, сама
себя обслуговувала.

Позивач ОСОБА_2 не заперечував, що має
стареньких батьків - пенсіонерів, які
не працюють і потребують матеріальної
допомоги, мешкають у квартирі АДРЕСА_3,
співвласником якої є він особисто і де
з 21.01.1981 року зареєстрований. Позивач
підтвердив, що офіційно не працює, має
епізодичні прибутки. Їхні з ОСОБА_1 діти
у період з 2005 року спостерігалися у
дільничній лікарні за місцем
реєстрації по АДРЕСА_2, яка знаходиться
на вул. Шевченка. Підтвердив пояснення
дружини стосовно того, що їхні діти у
зазначений період навчалися в
загальноосвітній школі № 10, музичній
школі № 10, у шкільній документації
адреса місця проживання дітей не
змінювалася. Підтвердив пояснення
дружини стосовно того, що по АДРЕСА_2
залишалася їхня упорядкована та
обладнана необхідними меблями і
технікой, зі всіма предметами
домашнього вжитку квартира АДРЕСА_2.
Зареєструватися у спірній квартирі
сама ОСОБА_5 їм не пропонувала, а вони її
про це не просили. Дотепер позивач
продовжує зберігати за собою
реєстрацію в квартирі АДРЕСА_3,
співвласником якої залишається, і за
яку продовжує сплачувати. Не
заперечує, що знає ОСОБА_14, яка є дочкою
ОСОБА_9 і двоюрідною племінницею
стосовно ОСОБА_5

Крім того, позивач зазначив, що у
березні 2012 року ОСОБА_5 почала кашляти,
лікуватися не хотіла, намагалася
нікого не обтяжувати. Коли стало
відомо, що у ОСОБА_5 виявлено
онкологічне захворювання, її не
лікували, вона відмовлялася лягати у
лікарню, робити рентген. Він тільки
пам'ятає, що хвору оглядала лікар, яка
вже на пенсії, більш нічого з цього
приводу пояснити не може. Позивач з
дітьми припинив проживати за
вищевказаною адресою влітку 2012 року,
коли ОСОБА_5 серйозно захворіла, а його
дружина залишилася в квартирі. Пізніш
стверджував, що остаточно вони разом з
дружиною звільнили спірну квартиру
після похорон ОСОБА_5 за вимогою
представників міліції. Житло
співробітники міліції опечатали, на
день смерті співмешканця вони вже в
квартирі не проживали. Потім згадав, що
звільнили квартиру 16.11.2012 року після
смерті співмешканця, якому
продовжували допомагати, зверталися з
ним до лікарні, забезпечували
продуктами харчування. Йому не відомо,
чи були у сестри співмешканця ключі від
квартири ОСОБА_5

Позивач не заперечував, що при огляді
трупа ОСОБА_5 давав пояснення
представникові міліції, з яким
ознайомився та підписав.

ОСОБА_2 пояснив суду, що йому було не
відомо про те, що з приводу
успадкування майна ОСОБА_5 слід було
звернутися до нотаріуса, але пізніш
розповів, що через декілька днів все ж
звернувся до приватного нотаріусу за
консультацією. Вважає, що у постанові
про відмову у порушенні кримінальної
справи за фактом смерті ОСОБА_5 невірно
зазначено, що остання мешкала сама,
дільничний інспектор Жовтневого РВ ХМУ
ГУМВСУ в Харківській області виходив
виключно з даних про реєстрацію.

Представник третьої особи за первісним
позовом - ХДНК № 5, до судового
засідання не з'явився. 14.04.2013 року до
суду надійшла заява ХДНК № 5 за № 321/01-16
про розгляд справи за відсутністю
їхнього представника та прийняття
рішення на розсуд суду.

Представник відповідача -
Територіальної громади в особі
Харківської міської ради, до судового
засідання не з'явився, неодноразово
сповіщався про розгляд справи, про що
свідчать зворотні поштові
повідомлення. 13.03.2013 року до суду
надійшли заперечення представника
Харківської міської ради Санькова Ю.В.,
діючого за довіреністю від 03.01.2013 року
№ 08-11/12/2-13, в яких зазначено, що позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 є безпідставним,
необґрунтованим і не підлягає
задоволенню, адже позивачі не
пояснюють, чому вони встановлюють факт
проживання однією сім'єю саме з 05.03.2005
року, не надають жодного письмового
доказу на підтвердження позовних
вимог, не зверталися до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
із заявою про прийняття спадщини, не
отримували відмови у прийнятті
спадщини, не залучили навіть
нотаріальну контору у якості третьої
особи. Крім того, в паспорті ОСОБА_1 з
21.01.1998 року міститься штамп про
реєстрацію АДРЕСА_2, а в паспорті ОСОБА_2
з 21.01.1981 року - штамп про реєстрацію
АДРЕСА_3. Такі ж адреси свого проживання
позивачі зазначають у позові. Якщо б
позивачі дійсно мешкали однією сім'єю з
ОСОБА_5, мали б зареєструвати своє місце
мешкання за спірною адресою, оскільки
ніяких перешкод в цьому для них не було.
Крім того, у позивачів є діти, 1995 та 1999
років народження, а в позові про їхнє
місце мешкання мова не йдеться.

21.06.2013 року до суду вдруге надійшли
заперечення представника Харківської
міської ради Санькова Ю.В. аналогічного
змісту від 13.03.2013 року стосовно
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Стосовно зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 до Харківської міської ради, то,
на думку представника, у додатках до
позову немає доказів родинних
стосунків зі спадкодавцем, які б
можливо було підтвердити письмово,
поясненнями свідків або документально,
тому вважає за необхідне відмовити у
задоволенні зустрічного позову.

Вислухавши пояснення позивачів за
первісним позовом, їх представника,
позивача за зустрічним позовом, її
представника, приймаючи до уваги
заперечення представника
Територіальної громади ХМР проти
позовних вимог, думку представника
третьої особи за первісним позовом -
ХДНК № 5, дослідивши усі матеріали
справи та додатково надані докази,
допитавши свідків, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задоволенню не підлягають, зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані і
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті заявлених
вимог, суд виходив з положень ч. 1 ст. 60
Цивільно-процесуального кодексу
України про обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, а також ч. 2
ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи
про встановлення факту родинних
відносин між фізичними особами. Також у
судовому порядку можуть бути
встановлені інші факти, від яких
залежать виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначений інший порядок їх
встановлення.

Встановлено, що 1/2 частина квартири
АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 16.03.2004 року за 3 6-04-223200, виданого
УКМтаП ВПЖФ. Друга половина зазначеної
квартири зареєстрована за правом
власності на ім'я ОСОБА_5 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину від
26.09.2006 року, посвідченого державним
нотаріусом П'ятої ДНК за реєстровим №
6-449. (а.с. 15-16, 20-22)

З технічного паспорту на квартиру
вбачається, що вона складається з двох
кімнат, житловою площею 35,8 кв.м, у тому
числі одна кімната, площею 16,2 кв.м.,
друга - 19,6 кв.м, загальна площа квартири
становить 55,6 кв.м. Є кухня, площею 7,1
кв.м, вбиральня, площею 1,4 кв.м., ванна
кімната 3,1 кв.м. та коридор 8,2 кв.м. (а.с.
17-19)

ОСОБА_5 зареєстрована в зазначеній
квартирі з 28.09.1968 року, що вбачається з
довідки КП «Жилкомсервіс» від 06.03.2013
року про склад сім'ї та паспортну
реєстрацію. (а.с. 153)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_16, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
отриманим у Відділі реєстрації актів
цивільного стану по м. Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції на
підставі актового запису № 11010 від
21.08.2012 року. (а.с. 12)

На запит суду надійшла відповідь ХДНК
№ 5 за № 533/01-16, в якій зазначено, що на
підставі заяви ОСОБА_3 (АДРЕСА_5) про
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_5, зареєстрованої у
книзі обліку та реєстрації спадкових
справ ХДНК № 5 07.09.2012 року за № 1472,
заведена спадкова справа № 606/2012. Заяв
від інших спадкоємців померлої до ХДНК
№ 5 не надходило, свідоцтв про право на
спадщину щодо майна померлої не
видавалося. (а.с. 47)

Згідно положень ст. ст. 1268-1270 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але підчас її відкриття не
проживав постійно зі спадкодавцем,
повинний протягом шести місяців від
дня відкриття спадщини надати до
нотаріальної контори заяву про її
прийняття.

Матеріалами спадкової справа № 606/2012
(а.с. 137-163), інформаційною довідкою зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) № 31598855 від 07.09.2012
року та Витягом про реєстрацію у
Спадковому реєстрі № 31599888 від 07.09.2012
року підтверджується факт звернення
ОСОБА_3 до ХДНК № 5 із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
З інформаційних довідок зі Спадкового
реєстру (заповіти/спадкові договори) за
№ 32066437 від 19.10.2012 року та № 34380248 від
27.06.2013 року встановлено, що заповіту
ОСОБА_5 не залишила.

Також з матеріалів спадкової справи
вбачається, що на запити ХДНК № 5
надійшли відповіді відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Харкові реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції від 02.04.2013 року № 2654/04-12-02-20 та
09.04.2013 року № 2874/04-12-02-20 про відсутність
актових записів про народження ОСОБА_17
(ІНФОРМАЦІЯ_23) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_24) у
зв'язку з частковим збереженням архіву.

На а.с. 87, а також в матеріалах
вищезазначеної спадкової справи №
606/2012 (а.с. 162), знаходиться повідомлення
ХДНК № 5 від 04.05.2013 року за № 1403/02-14 на
ім'я ОСОБА_3 у відповідь на її заяву від
30.04.2013 року про видачу свідоцтва про
право на спадкування, зареєстровану у
книзі реєстрації вхідної
кореспонденції під № 1052/01-16, про
неможливість через відсутність
актових записів про народження ОСОБА_8
та ОСОБА_6 оформити спадщину з
пропонуванням для вирішення питання
про підтвердження родинних зв'язків зі
спадкодавцем звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 2 ППВСУ № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

У п. 3.1 Роз'яснень ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Суд встановив, що ОСОБА_3 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_14 в м. Харкові. У свідоцтві
про народження НОМЕР_1, оформленому в
Харківському Палаці немовлят на
підставі актового запису № 9721 від
18.10.1968 року, її батьками зазначені
ОСОБА_9 та ОСОБА_19. (а.с.78)

Вона постійно мешкає і з 15.04.2009 року
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_5, що
підтверджується паспортом громадянина
України НОМЕР_2, виданим на її ім'я 03.12.2009
року Московським РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області. (а.с. 77)

12.06.1987 року ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_11,
після чого змінила дошлюбне прізвище
«ОСОБА_3» на прізвище чоловіка
«ОСОБА_3». Зазначене підтверджується
довідкою РАЦС № 171 від 11.07.2000 року (а.с.
79). Цей шлюб розірвано, що вбачається
зі свідоцтва, виданого Київським
відділом ЗАЦС м. Харкова 26.01.1988 року на
підставі актового запису № 54. При
розірванні шлюбу відповідач залишила
собі прізвище «ОСОБА_3». (а.с. 80)

30.12.1995 року вона вдруге вийшла заміж за
ОСОБА_47 і змінила прізвище, про що
свідчить довідка РАЦС за № 193/3-65 від
22.02.2005 року. (а.с. 81) Цей шлюб згодом було
розірвано, що підтверджено відповідним
свідоцтвом, отриманим у Московському
відділі РАЦС Харківського міського
управління юстиції 08.10.2009 року на
підставі актового запису № 1054. (а.с. 82)
Після розірвання шлюбу відповідач
змінила прізвище на «ОСОБА_3» і на
підставі актового запису № 88 від 08.10.2009
року одержала у Московському відділі
РАЦС Харківського міського управління
юстиції відповідне свідоцтво. (а.с. 83)

На підтвердження того, що ОСОБА_9 -
двоюрідний брат ОСОБА_5, на а.с. 158
знаходиться копія актового запису № 83
від 10.03.1953 року про народження
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 та повний витяг з
ДРАЦС громадян, які надійшли до
спадкової справи № 606/2012 у ХДНК № 5 з
Червонозаводського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції. В цих
документах батьком ОСОБА_5 дійсно
зазначений ОСОБА_6.

На а.с. 84 знаходиться довідка міського
відділу РАЦС Харківського обласного
управління юстиції № 47-3.64 від 09.03.2005
року, з якою вбачається, що матір'ю
ОСОБА_9, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Харкові, зазначена ОСОБА_8.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_22, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
повторно отриманим 15.07.1993 року в
Харківському міському ЗАЦС на підставі
актового запису № 11373 від 04.09.1990 року.
(а.с. 85)

Його мати, ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_25,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть, отриманим у міському відділі
РАЦС № 4 Харківського обласного
управління юстиції на підставі
актового запису № 8315 від 16.10.2004 року.
(а.с. 86)

29.11.2013 року на адресу суду надійшла
відповідь реєстраційної служби
Головного управління юстиції в
Харківській області за № 468/01-02-10 від
13.11.2013 року про наявність копій актових
записів про народження стосовно ОСОБА_6
та ОСОБА_8 Суд пересвідчився, що у
книзі для запису народжених євреїв на
1913 та 1916 роки існують записи про
народження в м. Харкові ОСОБА_8,
батьками якої зазначені ОСОБА_20 та
ОСОБА_21, і ОСОБА_6, батьками якого також
зазначені ОСОБА_20 та ОСОБА_21. (а.с. 220-222)

Опитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_22 пояснила, що вона є подругою
померлої ОСОБА_5 з дитинства. Зі слів
ОСОБА_5 знає, що прізвище її племінниці
«ОСОБА_3», яку вона особисто бачила на
похоронах ОСОБА_8 у ІНФОРМАЦІЯ_25. Ця
племінниця - дочка ОСОБА_9, а він - син
ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні
також підтвердив, що ОСОБА_3 є
племінницею ОСОБА_5, до якої остання
часто приїжджала в гості.

Опитана в судовому засідання свідок
ОСОБА_24, яка с 14-ти років знаходиться
під піклуванням ОСОБА_3, підтвердила, що
покійна ОСОБА_5 - двоюрідна тітка ОСОБА_3
Протягом 2005-2012 років вона разом з
ОСОБА_3 неодноразово приходила до
ОСОБА_5 за місцем проживання останньої.
Їй відомо, що ОСОБА_3 ходила до тітки
щомісяця, вони також часто
зустрічалися в центрі міста. ОСОБА_5
жила зі співмешканцем на ім'я ОСОБА_27,
який пиячив, бив ОСОБА_5, поводив себе
агресивно. ОСОБА_5 нічим не хворіла,
матеріально не бідувала, отримувала
заробітну плату і пенсію. Позивачі
разом з нею ніколи не жили. Останній раз
свідок бачила ОСОБА_5 у травні 2012 році
на дні народження матері ОСОБА_3 в їхній
квартирі.

Свідок ОСОБА_19, мати ОСОБА_3 пояснила, що
ОСОБА_2 бачила підлітком, ОСОБА_1 раніш
ніколи не бачила. ОСОБА_5, яку вона знає
з 1963 року, - двоюрідна тітка її дочки,
ОСОБА_3, тобто двоюрідна сестра її
чоловіка ОСОБА_9, з яким вони перебували
у шлюбі з 1962 року. Свідок підтвердила,
що ОСОБА_8 та ОСОБА_26 - батьки її
покійного чоловіка, а ОСОБА_6 - батько
ОСОБА_5 В квартирі ОСОБА_5 вона бувала
постійно, з нею бачилися на усі свята у
свідка вдома, постійно дзвонили один
одному. ОСОБА_5 довго мешкала з ОСОБА_27,
який усе знешкоджував, привів собаку,
зносив в квартиру сміття, позивачі з
ними ніколи не жили. ОСОБА_5 не бажала
складати ніякого заповіту і вважала це
безглуздим, тому що ОСОБА_3 її єдина
родичка, яка і так отримає квартиру.
Останній раз свідок бачила ОСОБА_5 у
себе ІНФОРМАЦІЯ_26 на дні свого
народження, а розмовляла з нею по
телефону в червні-липні 2012 року.

Опитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_28 підтвердила суду, що
ОСОБА_17 та ОСОБА_6 - рідні сестра і брат,
це їй відомо з їх слів, бо вона
доглядала ОСОБА_6 до його смерті. ОСОБА_6
- батько ОСОБА_5 ОСОБА_9 - син ОСОБА_8.

Також на підтвердження родинних
стосунків ОСОБА_3 зі спадкодавцем
ОСОБА_5 за клопотанням відповідачки та
її представника судом були оглянуті
фотознімки місця поховання на
кладовищі № 1 в м. Харкові ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_25, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_27.

За такими обставинами слід розуміти, що
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - рідні між собою
сестра і брат. Тому ОСОБА_5, батьком якої
зазначений ОСОБА_6, та ОСОБА_9, матір'ю
якого зазначена ОСОБА_8, - двоюрідні між
собою сестра і брат, а ОСОБА_3 і дочка
ОСОБА_9, - двоюрідна племінниця стосовно
спадкодавця ОСОБА_5, що при відсутності
заповіту і спадкодавців за законом 1-4
черги дає їй право вважати себе
спадкоємицею п'ятої черги за законом,
яка прийняла спадок відповідно до
вимог ст. ст. 1269-1270 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1265 ЦК
України, у п'яту чергу право на
спадкування за законом мають інші
родичі спадкодавця до шостого ступеня
споріднення включно, притому родичі
більш близького ступеня споріднення
відстороняють від права спадкування
родичів далекого ступеня споріднення.

У п. 5.1 Роз'яснень ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 прямо зазначено,
що родичами п'ятого ступеню
споріднення являються, зокрема, діти
двоюрідних братів і сестер
спадкодавця.

Задовольняючи зустрічний позов, суд
також прийняв до уваги, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зазначили в уточненому позові
від 13.03.2013 року (а.с. 48-50), а також
підтвердили родинні відносини між
ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_5 у
судових засіданнях. Вони не
заперечували, що ОСОБА_3 являється
двоюрідною племінницею останньої,
тобто дочкою ОСОБА_9, сина ОСОБА_17. Що
ОСОБА_17 та ОСОБА_6, він же батько ОСОБА_5,
рідні сестра і брат. Так, в своєму
уточненому позові від 13.03.2012 року
зазначили аналогічне, ОСОБА_3 є дочкою
двоюрідного брата померлої
ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_5, тобто її
двоюрідною племінницею, і відноситься
до п'ятої черги спадкоємців за законом
у відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

На підставі вищевикладеного і
приймаючи до уваги сукупність доказів
зустрічних позовних вимог, суд
приходить до висновку про необхідність
встановлення юридичного факту
родинних відносин між ОСОБА_3 зі
спадкодавцем ОСОБА_5 та можливість з
цього приводу визнати за нею права
власності у порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_4 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_16 двоюрідної тітки,
ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення
юридичного факту їхнього проживання
однією сім'єю з ОСОБА_5, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_16, та ведення з нею
спільного домашнього господарства з
05.03.2005 року за адресою АДРЕСА_4 та
визнання за позивачами права власності
на зазначену квартиру по 1/2 частині за
кожним у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, суд
виходив з наступного.

Як зазначено у ст. 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом отримують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом отримує право на спадкування
при відсутності спадкоємців
попередньої черги, усуненні їх від
права на спадкування, неприйнятті ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК
України, на яку посилаються позивачі за
первісним позовом, у четверту чергу
право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш п'яти років до
часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст.
1220 ЦК України вважається день смерті
спадкодавця.

Вирішуючи справу, суд приймає до уваги
положення п. 21 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», в якому зазначено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), слід
враховувати правила частини 2 статті 3
Сімейного кодексу Украины про те, що
сімґю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права і обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини.

На доказ своїх вимог позивачі надали
суду документи, які свідчать про те, що
ОСОБА_1, назвавши себе племінницею
ОСОБА_5, отримала дозвіл Жовтневого РВ
ХМУ ГУМВСУ в Харківській області на її
поховання, і разом з ОСОБА_2 за власні
кошти вони поховали ОСОБА_5 Зазначене
підтверджується дозволом Жовтневого
РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від
20.08.2012 року, договір - замовленням № 802/б
№ 1 на організацію та проведення
поховання, рахунок - заказом № 000170 на
ритуальні послуги від 20.08.2012 року,
рахунком № 011498 від 21.08.2012 року з
квитанцією, рахунок - замовленням № 000068
від 20.08.2012 року та рахунок - замовленням
№ 002660 від 20.08.2012 року КП «Ритуал». (а.с.
23, 51-54)

Будь-яких інших письмових доказів
своїх вимог стосовно факту сумісного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю та ведення з нею спільного
домашнього господарства з 05.03.2005 року в
квартирі АДРЕСА_4 не надано.

Суд вважає, що сам по собі факт
поховання спадкодавця за власні кошти
не передбачає і не надає права на
спадкування. Зазначений факт слід
оцінювати у сукупності з іншими
доказами, які могли б довести сумісне
проживання позивачів разом зі
спадкодавцем в її квартирі з 05.03.2005
року.

Так, всупереч положенням ст. 1264 ЦК
України у первісному позові позивачі
не просять про встановлення юридичного
факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5
та ведення з нею спільного домашнього
господарства з 05.03.2005 року за адресою
АДРЕСА_4 саме на час відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_16. Адже проживання однією
сімґєю зі спадкодавцем і ведення з ним
спільного господарства саме на момент
відкриття спадщини є обов'язковим для
застосування положень ст. 1264 ЦК
України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
пояснила, що залишила спірну квартиру
після похорон ОСОБА_5, а ОСОБА_2 з дітьми
- за півроку або повтори роки до смерті
ОСОБА_5, оскільки остання кашляла, і в
неї міг бути туберкульоз.

Але суд не може погодитися з такими
пояснення позивача ОСОБА_1, оскільки
вони спростовуються іншими доказами.

Так, з пояснень ОСОБА_1, які вона надала
співробітнику Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ
в Харківській області Лазарєву С.К.
ІНФОРМАЦІЯ_16 у зв'язку зі смертю ОСОБА_5,
що маються в матеріалі про відмову у
порушенні кримінальної справи за
фактом смерті останньої, вбачається, що
на той час вона мешкала в АДРЕСА_2 разом
зі своїм чоловіком, ОСОБА_2, та дітьми, а
ОСОБА_5 - в належній їй квартирі. В 21-00 їй
подзвонив ОСОБА_27 і повідомив про
смерть ОСОБА_5, після чого вона поїхала
за місцем проживання ОСОБА_5 Ці
пояснення власноручно підписані
ОСОБА_1 і особисто нею зазначено, що з її
слів записано вірно, нею прочитано.

З пояснень ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_16
співробітнику Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ
в Харківській області Уксусову М.С. за
фактом смерті ОСОБА_5 вбачається, що на
той час він також проживав в АДРЕСА_2
разом з дружиною, а зареєстрований в
АДРЕСА_3. ОСОБА_5 жила по АДРЕСА_4. Коли на
початку липня 2012 року в неї виявили
захворювання на рак легенів, вона
подзвонила його матері і повідомила, що
знаходиться у лікарні. 18.08.2012 року у 12-00
ОСОБА_5 дзвонила ОСОБА_2, казала про
погане самопочуття, після чого вони з
дружиною приїхали до неї. Коли їм у 21-00
подзвонив ОСОБА_27, вони приїхали до
ОСОБА_5, але вона вже померла. Ці
пояснення також підписані власноручно
ОСОБА_2 і особисто ним зазначено, що з
його слів записано вірно і ним
прочитано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підтвердили, що такі пояснення давали,
підписували, ніяких доповнень чи
зауважень від них не надходило.

Крім того, за фактом смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_16 був опитаний її
співмешканець ОСОБА_27, який зазначив,
що перебував з ОСОБА_5 у цивільному
шлюбі, проживав разом з нею по АДРЕСА_4.
На день опитування 18.08.2012 року він цілий
день знаходився дома, а у 20-00 дружині
стало зле, він викликав швидку
допомогу, але жінка померла.

В постанові ДІМ РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області лейтенанта
міліції Бикова Р.І. про відмову в
порушенні кримінальної справи за
фактом смерті ОСОБА_5 від 22.08.2012 року
зазначено, що в ході розгляду матеріалу
було встановлено, що ОСОБА_5 мешкала у
квартирі АДРЕСА_4 сама. 18.08.2012 року о 13-00
ОСОБА_1 зателефонував співмешканець
останній, ОСОБА_27, і повідомив, що
ОСОБА_5 померла за місцем свого
проживання. (а.с. 99)

Суду також надана відповідь начальника
Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській
області Бовшик О.В., в якій зазначено, що
на день запитування у квартирі АДРЕСА_4
ніхто не мешкає і не зареєстрований.
Згідно довідки КП «Жилкомсервіс»,
власником квартири є покійна ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_7. Зі слів сусідів, остання
мешкала у вказаній квартирі разом зі
своїм співмешканцем ОСОБА_27,
ІНФОРМАЦІЯ_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_28.
(а.с. 102)

В матеріалах справи знаходиться ще
одна відповідь за підписом начальника
Жовтневого РВ ХМУ УМВСУ в Харківській
області ОСОБА_32, в якій зазначено, що
підчас спілкування з мешканцями
квартир НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в будинку
АДРЕСА_4 ОСОБА_33 і ОСОБА_34 було
встановлено, що ОСОБА_5 мешкала разом зі
своїм співмешканцем ОСОБА_27. (а.с. 103)

В матеріалах справи про відмову у
порушені кримінальної справи за фактом
смерті ОСОБА_27 маються пояснення
сестри ОСОБА_27, ОСОБА_35, від 17.11.2012 року
за фактом його смерті, в яких вона
зазначає, що останній проживав у
квартирі АДРЕСА_4 сам, вона за ним
доглядала, періодично приїжджала, у той
день знайшла мертвим.

Письмові пояснення ОСОБА_35 суперечать
поясненням у судовому засіданні
позивача ОСОБА_1 стосовно того, що після
смерті ОСОБА_5 вони з чоловіком
продовжували допомагати ОСОБА_27,
зверталися з ним до лікаря, приносили
йому продукти харчування. Пояснення
ОСОБА_35 позивачі нічим не спростували,
будь-яких доказів, які б свідчили про
зворотне, суду не надали.

Також з пояснень позивачів та на
підставі довідки КП «Жилкомсервіс» за
№ 9263/2/0705 від 14.05.2013 року судом
встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином,
ОСОБА_36, ІНФОРМАЦІЯ_9, з 21.01.1998 року
зареєстровані АДРЕСА_2. ОСОБА_37,
ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрований за цією
адресою з 18.06.2001 року. Власником
квартири на підставі договору
дарування від 11.01.1994 року являється
ОСОБА_2, заборгованості по квартирній
платі станом на 01.05.2013 року немає. (а.с.
105)

У судовому засіданні позивачі
підтвердили, що з 05.10.1995 року
перебувають між собою у шлюбі, у 2005 році
їхнім синам було відповідно 6 і 10 років,
діти навчалися у загальноосвітній
школі № 10 на Кузнечному В'їзді, 3 в м.
Харкові та відвідували музичну школу №
10 на вул. Кооперативній в м. Харкові.
Медичну допомогу вони отримували в
дільничний дитячій поліклініці № 23 за
місцем реєстрації, яка знаходиться на
вул. Шевченка. ОСОБА_1 не заперечувала,
що отримувала медичну допомогу також
за місцем реєстрації.

Вищезазначене у судовому засіданні
було підтверджено повідомленням
головного лікаря КУОЗ «ХМДП № 23» за №
493 від 11.04.2013 року, в якому зазначено, що
ОСОБА_37, ІНФОРМАЦІЯ_11, спостерігається
спеціалістами цієї лікувальної
установи за адресою АДРЕСА_2. У
первинній медичній документації
(«Історія розвитку дитини (Ф. 112/у)
зазначена та же адреса. Медичну
допомогу хлопчик отримував підчас
амбулаторних приймань у дільничного
педіатра. Останнє відвідування
поліклініки зареєстровано 14.04.2008 року.
У подальшому, з травня 2008 року дотепер,
батьки ОСОБА_38 за медичною допомогою до
лікувальної установи не зверталися.
(а.с. 113)

Стосовно позивача ОСОБА_2 з КП
«Жилкомсервіс» до суду надійшла
довідка від 30.04.2013 року, в якій
зазначено, що він 21.01.1981 року
зареєстрований в АДРЕСА_3 разом з
батьками, ОСОБА_39, ІНФОРМАЦІЯ_12, та
ОСОБА_40, ІНФОРМАЦІЯ_13. Квартира на них
приватизована, заборгованість по
квартплаті на 01.05.2013 року складає 8245
грн. 63 копійки. (а.с. 106, 179)

До того ж встановлено, що квартира
АДРЕСА_3 дійсно належить ОСОБА_2, ОСОБА_39
та ОСОБА_40 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 29.01.2003
року. (а.с. 180) З технічного паспорту на
квартиру вбачається, що її загальна
площа становить 82,7 кв.м., житлова - 66,7
кв.м., квартира має дві ізольовані
кімнати, площею 29,7 кв.м та 37,0 кв.м кожна,
висота приміщень 4,0 м. (а.с. 181-182)

Отже, судом встановлено, і проти цього
не заперечували позивачі, що на 2005 рік
вони мали і продовжують зберігати свою
паспортну реєстрацію в м. Харкові (а.с. 6,
8-9), зареєструватися за місцем
знаходження спірної квартири в них
наміру не було. Також встановлено, що
позивачі займають квартиру АДРЕСА_2, в
якій фактично продовжує мешкати їхня
сім'я, за користування якою
здійснювалася квартирна плата, і саме
за цією адресою лишалося усе їхнє
майно.

З цього приводу суд приймає до уваги
зміст п. 1Розґяснень ВССУ № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013 року, в якому йдеться про те, що
місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти
від місця перебування фізичної особи,
тобто місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться.

Тому зазначено, що вимоги про
встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини, підлягають
задоволенню судом, якщо у паспорті
спадкоємця відсутня відмітка про місце
реєстрації особи.

Позивачі зазначили у своєму позові і
наполягали у судовому засіданні, що з
1995 року у зв'язку з погіршенням стану
здоров'я ОСОБА_5, якій на той час
виповнилося 48 років, змушені були
піклуватися про неї, приходити за
місцем її проживання, готувати їжу,
прибирати, купувати продукти, речі,
ліки, сплачувати за її медичне
обслуговування та заборгованість по
комунальним платежам, щомісяця
надавати їй близько 200 гривень. 05.03.2005
року після того, як стан здоров'я ОСОБА_5
значно погіршився, їм довелося
переїхати до неї.

Ствердження позивачів з цього приводу,
зокрема, спростовуються наступними
медичними довідками.

З відповіді № 418 від 08.04.2013 року та № 699
від 26.06.2013 року КУОЗ «ХМП № 22» -
дільничної лікарні за місцем
реєстрації ОСОБА_5, вбачається, що
амбулаторна карта на неї заведена з 1976
року, але до 04.06.2012 року за медичною
допомогою не зверталася, пройшла
безкоштовно флюорографію и ЕКГ, 09.07.2012
року була консультована таракальним
хірургом ХОКОЦ, але приймаючи до уваги
тяжкість загального стану здоров'я та
поширювання процесу, спеціальні
засоби лікування не показані. Протягом
останнього місяця життя мали місце
відвідування онколога лікарні № 22 на
для динамічного спостереження і
адекватної симптоматичної терапії.
(а.с. 110, 132)

Як вбачається з відповіді КУОЗ «ХМКЛ №
13» за № 943 від 03.07.2013 року, ОСОБА_5 дійсно
проходила стаціонарне лікування в
закладі з 02.07.2012 року по 09.07.2012 року,
частково забезпечувалася медичними
препаратами за рахунок бюджетного
фінансування, частково - за власні
кошти. (а.с. 165)

Також суд отримав відповідь КУОЗ
«ХОКОЦ» за № 01/21-965 від 02.08.2013 року, в
якій зазначено, що ОСОБА_5 була на
прийомі у таракального хірурга в
поліклініці ХОКОЦ 09.07.2012 року,
консультації хворих проводяться
безкоштовно. (а.с. 172)

Пояснення позивачів за основним
позовом у судовому стосовно того, що
ОСОБА_5 потребувала їхньої
психологічної підтримки
спростовуються їхніми ж поясненнями,
що їй не було відомо про захворювання
на злоякісний рак легенів, що вона
намагалася не обтяжувати нікого своїми
проблемами.

Будь-яких письмових доказів, які б
свідчили про надання позивачами
матеріальної чи іншої допомоги ОСОБА_5,
починаючи з 1995 року по день її смерті у
ІНФОРМАЦІЯ_16, суду не надано.

Більш того, у судовому засіданні
встановлено і позивачі проти цього не
заперечували, що ОСОБА_5 до останнього
працювала на повну ставку у відділу
соляних кислот САУ-1, отримувала
заробітну плату і пенсію.

До того ж позивач ОСОБА_2 у судовому
засіданні зазначив, що особисто йому
ОСОБА_5 на стан свого здоров'я не
скаржилася.

Що стосується того, чи доведена
позивачами наявність спільного
сімейного бюджету зі спадкодавцем,
починаючи з 05.03.2005 року, то будь-яких
доказів тому надано не було.

Так, позивачі стверджували, що спільний
бюджет був і домашнє господарство
також велося спільно. Між тим, вони не в
змозі були відповісти, на що ОСОБА_5
витрачала особисті і спільні гроші, де
саме зберігалися сімейні гроші, яку
заробітну плату і пенсію отримувала
ОСОБА_5, де саме вона отримувала пенсію,
який розмір квартирної плати потрібно
було сплачувати, куди і коли саме
зверталася ОСОБА_5 для успадкування 1/2
частини квартири після смерті батька.

Як у судовому засіданні пояснила
позивач за основним позовом ОСОБА_1,
сама вона працює контролером у
Зміївській філії газового
господарства, має один вихідний у
понеділок, працює з восьмої ранку до
восьмої вечора, повертається додому у
вісім тридцять, має двох дітей. Позивач
ОСОБА_2 у судовому засіданні розповів,
що саме ОСОБА_5 ходила платити за
квартиру, готувала їжу, прибирала, сама
себе обслуговувала.

Що стосується пояснень позивачів
стосовно того, що вони з дітьми змушені
були поселитися в квартирі ОСОБА_5,
оскільки останню притисняли сусіди,
намагалися виселити і виписати її,
погрожували, суд вважає ці пояснення
надуманими, оскільки у судовому
засіданні було встановлено, що ніхто,
нікуди і ніяких скарг з цього приводу
не подавав. Позивач ОСОБА_2 пояснив у
судовому засіданні, що сусіди просили
ОСОБА_5 продати квартиру, і вона ніяких
скарг не висловлювала.

Крім того, в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що після
смерті ОСОБА_5 на ім'я позивачів не
лишилося заповіту, вона не подарувала
їм своє житло, не склала з ними договір
довічного утримання, навіть не
зареєструвала їх за місцем свого
проживання. На думку суду, така
поведінка спадкодавця та її ставлення
відносно розпорядження власним майном
суперечить обставинам, на які
посилаються позивачі, і свідчить про
відсутність їхнього спільного
проживання з ОСОБА_5, ведення з нею
домашнього господарства протягом семи
років і теплих, родинних
взаємовідносин.

З боку позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підтвердження їхніх вимог суд допитав
свідків.

Так, свідок ОСОБА_41, онколог КУОЗ «ХМКЛ
№ 22», підтвердив у судовому засіданні,
що один раз, коли ОСОБА_5 ставили на
облік, в лікарню до нього приходили
позивачі. Лікування ОСОБА_5 потребувала
симптоматичного для усунення кашлю.
Свідок неодноразово в різний час, в
будні та вихідні, приходив в квартиру
хворої, дитячих речей там не бачив, але
бачив в коридорі багато взуття. Кому
воно належало, відповісти не зміг.
Хвора лежала на дивані у великій
кімнаті, яку кімнату займав її
співмешканець, пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_28 пояснила суду, що
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона знає
приблизно десять років. Коли вона
протягом 2001-2005 років приходили в гості
до квартири ОСОБА_5, то бачила там
ОСОБА_1 і ОСОБА_2. З 2005 року по травень 2012
року останні проживали в квартирі
ОСОБА_5, піклувалися про неї. На день
смерті ОСОБА_5 жила зі співмешканцем.
Особистих речей позивачів на цей час в
квартирі не бачила.

Опитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_42 пояснила, що вона є голова
домового комітету по АДРЕСА_4. Знайома з
позивачами саме з 2005 року, ОСОБА_1
бачила часто, ОСОБА_2 приїжджав, як
родич. ОСОБА_5 жила зі співмешканцем і,
вона так гадає, з ОСОБА_1 В той же час
пояснила, що у ОСОБА_1 своя сім'я, і вона
не могла її залишити і знаходитися в
квартирі ОСОБА_5 ОСОБА_5 розповідала
свідку, що позивачі їй допомагали,
ОСОБА_5 скаржилася тільки на тиск.
Свідок не знає, чи мешкали позивачі
разом з ОСОБА_5, але бачила їх приблизно
тричі за півроку. Дітей позивачів
свідок в квартирі не бачила ніколи,
лише один раз бачила молодшого сина у
дворі, скільки осіб мешкало в квартирі,
не знає, не звертала уваги.

Свідок ОСОБА_43, співробітник ОСОБА_5,
розповіла суду, що 12.08.2012 року прийшла
до ОСОБА_5, двері відкрила ОСОБА_1, яку
вона знає з 2000 року. З ОСОБА_2 свідок
познайомилася тільки на похоронах
ОСОБА_5 За життя остання скаржилася на
головну біль, однак до лікарів не
бігала, не любила їх, ніяких хронічних
захворювань у неї не було. ОСОБА_5
любила позивачів і не любила своїх
рідних, ОСОБА_26 та ОСОБА_1. Позивачі
допомагали ОСОБА_5 на 60-річчя, коли це
було, не пам'ятає. Особисто ніколи не
бачила, щоб позивачі давали ОСОБА_5
будь-які гроші чи купували продукти
харчування. ОСОБА_5 отримувала
заробітну плату і пенсію, хто з нею
мешкав, не бачила і свідчить з цього
приводу не може.

Свідок ОСОБА_44, сусідка ОСОБА_5
підтвердила, що з нею жили позивачі.
ОСОБА_1 знаходилася там постійно, їхні
діти разом ходили до школи, ОСОБА_5 за
ними доглядала. Стверджує, що позивачі
переїхали до ОСОБА_5, оскільки
співмешканець бив останню. ОСОБА_1
залишила квартиру після похорон
ОСОБА_5, а ОСОБА_2 разом з дітьми пішов за
півроку чи півтора роки до її смерті.
ОСОБА_1 свідок бачила постійно, але
стверджувати, що вона там проживала, що
в квартирі були її речі, не змогла.

Свідок ОСОБА_45, колишній співробітник
ОСОБА_5, знає ОСОБА_1 з 1995 року, як
реалізатора косметики і племінницю
ОСОБА_5 В її квартирі ніколи не була,
тільки на похоронах. Зі слів ОСОБА_5 їй
відомо, що вона мешкала разом з
позивачами. Будь-яких хронічних
захворювань у ОСОБА_5 не було. Знає, що
прізвище родички померлої «ОСОБА_3».

Свідок ОСОБА_22 - подруга ОСОБА_5 з
дитинства, спілкувалася з нею, доки не
з'явився співмешканець. До квартири
ОСОБА_5 не ходила, була тільки двічі у
ІНФОРМАЦІЯ_27, коли помер ОСОБА_6, і у
ІНФОРМАЦІЯ_16, коли померла ОСОБА_5 Зі
слів ОСОБА_5 їй відомо, що з 2005 по 2012 роки
разом з нею проживали позивачі. У
лікарні ОСОБА_5 лежала тільки в
молодості.

Також суд допитав свідків з боку
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_3

Так, свідок ОСОБА_23, знає ОСОБА_5 з
першого класу школи, мешкає в одному
будинку з ОСОБА_3 по АДРЕСА_5. Бачила
ОСОБА_1 один раз десять років тому,
ОСОБА_2 не знає зовсім. З ОСОБА_5 вони
постійно разом відпочивали, усе життя
спілкувалися. Вона ніколи не
скаржилася на стан здоров'я, не
зверталася до лікарів, проживала зі
співмешканцем, який пиячив, поводився
агресивно, одного разу побив ОСОБА_5 у
квартирі свідка, коли був у нетверезому
стані. ОСОБА_5 завжди його соромилася,
він був страшною людиною. Свідок
приїжджала до подруги за умовою, що
співмешканець тверезий. З ОСОБА_5 вони
кожен день спілкувалися телефоном, 1-2
рази на місяць свідок приходила до неї.
Останні рази вона приходила до неї у
січні 2012 року та у березні 2012 року,
після чого вони посварилися. Двері їй
відкрив ОСОБА_27, у квартирі завжди була
повна антисанітарія, неприємний запах,
сміття, шпалер немає. Ніяких сторонніх
речей в квартирі свідок не бачила,
стояв старий провалений диван, книжна
шафа, старий обідраний письмовий стіл.
Матеріально ОСОБА_5 не бідувала, тільки
її пенсія складала приблизно 1000
гривень. ОСОБА_5 часто приїжджала до
своєї племінниці ОСОБА_3, її часто до
неї запрошували, тоді заходила і к
свідку. Про смерть подруги їй ніхто не
повідомив.

Свідок ОСОБА_46, УІН Жовтневого РВ ХМУ
УМВСУ В Харківській області, працює на
цій посаді з 2011 року. ОСОБА_1 бачив один
раз, коли вона зверталася до підрайону
у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 і питала, що
їй робити. ОСОБА_2 свідок не бачив
ніколи. ОСОБА_1 не казала, що жила в
квартирі ОСОБА_5 Міліція двічі
здійснювала перевірку у цій квартирі,
робила по квартирний обхід, а саме коли
померла ОСОБА_5 і потім її
співмешканець. Було встановлено, що
протягом 15-16 років у квартирі АДРЕСА_4
ОСОБА_5 жила разом зі своїм
співмешканцем, більш з ними ніхто не
жив. Дільничний декілька разів дзвонив
в квартиру, однак співмешканець двері
не відкривав, поводився неадекватно,
пиячив. Акт перевірки свідок складав
особисто, опитував сусідів. Усе, що
викладено в акті, підтвердив у судовому
засіданні.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх
сукупності, дослідивши матеріали
справи і додатково надані докази
заявлених вимог, допитавши свідків, суд
приходе до висновку про необхідність у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - П'ята
Харківська державна нотаріальна
контора, відмовити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
Територіальної громади в особі
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 суд вважає законним і
обґрунтованим і приходить до висновку
про необхідність його задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.
ст. 7, 10, 11, 60, 114, 123, 209, 212-215, 256- 259 ЦПК
України, ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1265, 1268-1270
ЦК України, п.п. 1, 2, 3, 20, 21, 29 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику в
справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - П'ята
Харківська державна нотаріальна
контора про встановлення юридичного
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
Територіальної громади в особі
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення
юридичного факту родинних відносин,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних
відносин, відповідно до якого ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_14, уродженка м. Харкова, є
двоюрідна племінниця (дочка
двоюрідного брата) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7,
уродженки м. Харкова, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_16

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_4 після смерті
двоюрідної тітки, ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_16 у м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк від дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні, - шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів від дня
отримання копії рішення суду.

Суддя
В.В. Труханович