22-ц/773/216/14 Головуючий у 1 інстанції:
Філюк Т.М. Категорія: 27 Доповідач: Киця
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

за участю: представника позивача
Марченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад - Продакшн"
ЛТД про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство (далі -
ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" звернулось
до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
"Каскад-Продакшн" ЛТД про стягнення
заборгованості. В обґрунтування свої
позовних вимог зазначив, що 11 січня 2007
року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" уклав
кредитний договір № 014/1101/82/33247 з ОСОБА_3,
за умовами якого надав останньому
кредит в розмірі 150000 доларів США на
строк до 10 січня 2017 року зі сплатою 14 %
річних. Для забезпечення виконання
зазначеного кредитного договору 11
січня 2007 року із ОСОБА_4 та ТОВ
"Каскад-Продакшн" ЛТД укладено договори
поруки. Станом на 25 липня 2013 року за
відповідачем ОСОБА_3 рахується
заборгованість за кредитом. Просить
суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД на користь
АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Волинської дирекції 1143905,97грн.
заборгованості, що виникла по
кредитному договору №014/1101/82/33247 від 11
січня 2007 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 25 листопада 2013 року позов ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД в користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" заборгованість
за кредитним договором в сумі 1143905грн.
97коп.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали
апеляційну скаргу на зазначене рішення
суду в частині солідарного стягнення
заборгованості. Вважають його таким, що
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин справи та з порушенням норм
матеріального права. Просять скасувати
рішення в частині солідарного
стягнення заборгованості та прийняти в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ТОВ
"Каскад-Продакшн" ЛТД.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду змінити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 553, 554 цього Кодексу
встановлено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватись виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 січня 2007 року між позивачем ВАТ (тепер
- ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" та
відповідачем ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №014/1101/82/33247,
відповідно до якого відповідачу було
надано кредит у вигляді
невідновлюваної кредитної лінії з
лімітом 150000 доларів США на строк по 10
січня 2017 року із сплатою 14 відсотків
річних.

В забезпечення виконання боржником
ОСОБА_3 умов кредитного договору 11
січня 2007 року між банком та ОСОБА_4
укладено договір поруки № 014/1101/82/33247/П,
між банком та ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД
укладено договір поруки. За даними
договорами поручителі взяли на себе
зобов'язання перед кредитором - банком,
відповідати за зобов'язання боржника
ОСОБА_3, які виникають з умов спірного
кредитного договору в повному обсязі
цих зобов'язань.

06 липня 2010 року між банком та ОСОБА_3
укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору № 014/1101/82/33247,
пунктом 1 якої збільшено строк кредиту
на 221 календарних місяців, у зв'язку з
чим пункт 1.2 кредитного договору
викладено в наступній редакції: « 1.2
Дата остаточного погашення кредиту «
10» січня 2027р. Строк кредиту (строк
користування кредитом) складає 241
місяців». Поручителі ТОВ
"Каскад-Продакшн" ЛТД та ОСОБА_4 надали
свою згоду на зміну умов кредитного
договору відповідно до вищевказаної
додаткової угоди, що підтверджується
записом і їхніми підписами від 06.07.2010р.
на додатковій угоді.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
взяті на себе зобов'язання не виконав,
внаслідок чого станом на 25 липня 2013
року утворилась заборгованість в сумі
143113,47доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 1143905,97 гривень, в
тому числі заборгованість за кредитом
95274,82 доларів США, заборгованість за
відсотками - 15306,18 доларів США, пеня -
32532,47 доларів США. Висновок суду про
наявність заборгованості у вказаному
розмірі підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№ №014/1101/82/33247 від 11 січня 2007 року.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
припинення договорів поруки та
безпідставне стягнення з поручителів
всієї заборгованості за кредитним
договором, виходячи з наступного.
Згідно умови договору поруки (п.4.1),
укладеного між банком та поручителем
ОСОБА_4 сторони встановили, що цей
договір вступає в силу з моменту
підписання сторонами та втрачає свою
дію з моменту закінчення забезпеченого
ним зобов'язання. Також порука
припиняється, якщо кредитор в межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя (п.4 ст.559 ЦК України).
Аналогічна умова викладена і в
договорі поруки, укладеному між банком
та ТОВ «Каскад-продакшин» ЛТД 11 січня
2007 року.

Пунктом 12.4 кредитного договору,
укладеного між банком та ОСОБА_3,
передбачене застосування до всіх
правовідносин, пов'язаних з виконання
та укладенням цього кредитного
договору строку позовної давності у
три роки (ст.ст.257, 259 ЦК України).

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Отже, в договорах поруки встановлений
строк дії поруки та строк пред'явлення
вимоги до поручителів. Пред'явлення
вимоги до поручителя є як направлення
вимоги про погашення боргу, так і
пред'явлення до нього позову.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, а статтями 257, 258 ЦК
України встановлено загальну позовну
давність тривалістю у три роки та
спеціальну позовну давність у один рік
до вимог про стягнення неустойки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі. Позовна давність, встановлена
законом, не може бути скорочена за
домовленістю сторін.

В даній справі порука не припинилась і
вимога банком пред'явлена як до
поручителів, так і до основного
боржника в межах встановленого
договорами трирічного строку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заборгованість по кредитному договору
має бути стягнена за рахунок предмета
іпотеки, а не у грошовому виразі є
безпідставними.

Пунктом 9 постанови № 5 від 30 березня 2012
року Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» надано
роз'яснення, що право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серія АГ № 842425 станом
на 08 листопада 2013 року значиться
зареєстрована юридична особа ТОВ
"Каскад-Продакшн".

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що укладення договору
іпотеки, порушення справи про
банкрутство юридичної особи не
перешкоджає кредитору звернутись з
позовом до боржників про стягнення
заборгованості, а право вибору способу
судового захисту належить позивачеві.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про стягнення
усієї заборгованості з основного
боржника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4,
ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД, які взяли на
себе відповідальність за
зобов'язаннями боржника.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.554 ЦК
України солідарну відповідальність
перед кредитором несуть лише особи, які
спільно дали поруку. В даному ж випадку
відповідачі ОСОБА_4 та ТОВ
"Каскад-Продакшн" ЛТД уклали окремі
договори поруки, тобто не давали
спільної поруки, а тому не можуть нести
солідарну один з одним
відповідальність. Кожен з них повинен
відповідати перед кредитором
солідарно з основним боржником в
обсязі, встановленому договорами.

Оскільки суд першої інстанції на
порушення вищезазначеної норми
матеріального права солідарно стягнув
з відповідачів заборгованість за
кредитним договором, оскаржуване
рішення у зазначеній частині слід
змінити відповідно до ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 листопада 2013
року в даній справі змінити, виключивши
з його резолютивної частини друге
речення про солідарне стягнення з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою
відповідальністю «Каскад-Продакшн»
ЛТД в користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1143905 гривень 97 копійок та
доповнити резолютивну частину рішення
двома реченнями такого змісту:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1143905 гривень 97 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Каскад-Продакшн»
ЛТД в користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1143905 гривень 97 копійок»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді