Справа № 2-2101/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.14 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м.
Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Забіякі Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, визнання права власності на
майно як на частку в спільній сумісній
власності, виключення майна зі
спадкового майна та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
12 частини майна в порядку спадкування
за законом, встановлення порушеного
права та виселення, зустрічною
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
майно в порядку спадкування,
відновлення порушеного права та
виселення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить
встановити факт її проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з
1997 року до дня його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання квартири АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, визнати вклади в ПАТ
«Ощадбанк», відкриті на ім'я ОСОБА_5
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, визнати автомобіль «DAEWOO Lanos»,
легковий седан - В, сірий, державний
номер НОМЕР_1, 2006 року випуску спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
визнати за нею право власності на ?
частину кв. АДРЕСА_1 - г як на частку в
спільній сумісній власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину вкладу
депозитного НОМЕР_13 в сумі 28 660 грн., на
який кошти внесені 25.05.10 року, на 12
частину вкладу депозитного
комбінованого строкового НОМЕР_14 у
сумі 60465 грн., на який кошти внесені
06.07.2010 року, тобто на суму 44562,50 грн. як на
частку в спільній сумісній власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_1
право власності на машину «DAEWOO Lanos»,
легковий седан - В, сірий, державний
номер НОМЕР_1, 2006 року випуску як на
частку в спільній сумісній власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, виключити ? частини
квартири АДРЕСА_1 - г, частину вкладів в
сумі 43 412, 50 грн., автомобіль «DAEWOO Lanos» зі
складу спадкового майна, надати ОСОБА_1
право на спадкування в порядку першої
черги.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,
що підставами для визнання права
власності на частку квартири є набуття
покійним ОСОБА_5 права власності на
квартиру в порядку приватизації
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду». Як підставу для зміни
черговості одержання права на
спадкування вказала те, що вона з 1997
року по день смерті ОСОБА_5 опікувалася,
матеріально забезпечувала та надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, яка
виражалась в надання звичайної
допомоги: прибиранні квартири, пранні
речей, приготуванні їжі. Під
матеріальним забезпеченням розуміє
оплату комунальних послуг, придбання
харчів, одягу, побутових речей.
Пояснила, що з 1997 року стала спільно
проживати з ОСОБА_5 За час сумісного
проживання ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_5
набули квартиру АДРЕСА_1, яка в
інтересах родини у 1998 році була
приватизована покійним. ОСОБА_1 та
покійний вносили спільні грошові кошти
на приватизацію вказаної квартири, не
дивлячись на те, що вказані грошові
кошти були мінімальними. Перебуваючи у
фактичних шлюбних відносинах, всі
витрати на утримання та ремонту
вищевказаної квартири ОСОБА_1 та
покійний ОСОБА_5 несли сумісно, з
сімейного бюджету сплачували за
комунальні послуги, послуги зв'язку, за
спільні грошові кошти в 2002 році почали
робити ремонт в квартирі АДРЕСА_1,
зокрема, змінили туалет, ванну, змінили
підлогу, плитку, змінили вхідні двері в
квартиру, переклеїли шпалери, утеплили
стіни квартири. Таким чином, вартість
вищевказаної квартири істотно
збільшилась у своїй вартості внаслідок
спільних трудових та грошових затрат.
Крім цього, за час сумісного проживання
у 2006 році за спільні кошти ОСОБА_1 та
покійний ОСОБА_5 придбали автомобіль
«DAEWOO Lanos», легковий седан - В, сірий,
державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, яку зареєстрували на ім'я
покійного чоловіка. На ім'я покійного
ОСОБА_5 за час фактичних шлюбних
відносин було зареєстровано декілька
вкладів, а саме: 25.05.2010 року між ВАТ
«Ощадбанк» та покійним укладено
договір №125 на вклад «Депозитний
ощадного банку» на суму 28 660 грн. зі
строком повернення 04.06.2011 року та 06.07.2010
року між ВАТ «Ощадбанк» та покійним
укладено договір №61 на вклад
«Комбінований строковий ощадного
банку» на суму 58 165 грн. зі строком
повернення 06.12.2012 року. Разом з покійним
ОСОБА_5 доглядали за онуками ОСОБА_5 -
синами ОСОБА_2, які постійно перебували
в гостях у ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала та пояснила, що позивачка з
1997 року спільно проживала з ОСОБА_5
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
тривалий час опікувала його,
матеріально забезпечувала, надавала
йому іншу допомогу, а тому має право на
отримання спадщини разом із
спадкоємцями першої черги. Як підставу
для визнання права власності на частку
квартири зазначила норму, передбачену
ч. 5 ст. 61 СК України, згідно якої
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є житло, набуте
одним із подружжя під час шлюбу
внаслідок приватизації державного
житлового фонду, так як спірну квартиру
ОСОБА_5 приватизував в 1998 році за час
спільного проживання з позивачкою в
інтересах їх сім'ї.

В судовому засіданні відповідачі не
визнали позов в частині визнання
квартири, автомобіля та грошових
вкладів спільною сумісною власністю. В
ході судового розгляду відповідачі
заперечили також і проти встановлення
факту проживання їх покійного батька з
позивачкою у шлюбних відносинах з 1997
року.

Відповідач ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_6 звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
в якій з урахуванням уточнень до
позовної заяви, заявила вимоги про
визнання права власності на майно у
порядку спадкування за законом після
смерті батька, а саме: на ? частину
квартири АДРЕСА_1, ? частину автомобіля
марки DAEWO-LANOS, державний номер НОМЕР_1, ?
частину грошових коштів, які
знаходяться на рахунках Філії
Харківського обласного управління АТ
«Державний ощадний банк», відкритих на
ім'я ОСОБА_5, відновлення порушеного
права та виселення ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1, визнати ? частину квартири
АДРЕСА_2 спільним майном покійного
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, визнати ? частину
вказаної квартири спадковим майном,
визнати за ОСОБА_3 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька право власності на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_2. Також відповідач
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8
заявила вимогу, якою просила
зобов'язати ОСОБА_1 повернути
спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2
автомобіль та документи на вказаний
автомобіль.

Так, представник відповідача за
первісним позовом ОСОБА_3 надала суду
письмові заперечення, в яких пояснила,
що покійний ОСОБА_5 був її чоловіком,
шлюб з яким був розірваний 13.07.1993 року.
08.07.1994 року ОСОБА_5 та колишня дружина
розміняли 3-х кімнатну квартиру
АДРЕСА_3, в якій проживали разом, на дві
однокімнатні квартири: АДРЕСА_1 (в якій
став проживати ОСОБА_5 сам) та АДРЕСА_4 (в
якій стала проживати вона зі своїми
дітьми). Тому вважає, що квартира
АДРЕСА_1, в якій проживали ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 в останні роки, не може бути
спільно ними нажитою, тому що ОСОБА_5
проживав в ній та був прописаний з
липня 1994 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали
проживати разом в цій квартирі з 1997
року, та цей факт вона не оспорює.
Ремонт в квартирі АДРЕСА_1 проводився в
1996 році з участю відповідача ОСОБА_2, що
може підтвердити свідки ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 Вказану квартиру ОСОБА_5
отримав внаслідок приватизації.
Грошові кошти, спільно нажиті ОСОБА_5 та
нею за період їх шлюбу, основу яких
складає кошти, отримані від продажу
будинку, що належав її матері , були
привласнені ОСОБА_5 та склали в
подальшому основу його фінансового
благополуччя. Вважає, що відповідно до
ст. 74 СК України на правовідносини щодо
спільної сумісної власності чоловіка
та жінки, що не перебувають у шлюбі,
поширюються положення глави 8
Цивільного кодексу. Вважаючи, що норма
цієї статті введена в дію з 22.12.2006 року,
а право власності на квартиру,
автомобіль та грошові кошти, що входять
до складу спадкової маси, оформлені за
ОСОБА_5 до цього строку, то ОСОБА_1 не має
ніякого відношення до цього майна, є
спадкоємцем 4 черги та при наявності
спадкоємців 1 черги, не має ніяких прав
на це майно.

Свої зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6
обґрунтувала тим, що вона своєчасно
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
законом після смерті батька. Однак
отримати свідоцтво про прийняття
спадщини за законом вона не змогла,
оскільки правовстановлюючі документи
на спадкове майно знаходились в
квартирі АДРЕСА_1, в якій мешкає
відповідач ОСОБА_1 Представник ОСОБА_6
посилалась на ст. 1261, 1267 ЦК України та
ст. ст. 383, 386, 387 ЦК України, де зазначено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право.

Відповідач ОСОБА_2 також
заперечував проти позову ОСОБА_1 та
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому висунув вимоги про
встановлення його порушеного права,
виселивши ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1,
визнання за ним права власності на ?
частини квартири АДРЕСА_1, 1|2 автомобілю
DAEWO-LANOS, д.н. НОМЕР_1, а також на ? частин
грошових вкладів, відкритих у
банківських установах на ім'я його
покійного батька. Посилався на те, що
він є сином покійного ОСОБА_5 Квартира
АДРЕСА_1 належить його покійному батьку
- ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданому
15.05.1998 р. Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду, реєстраційний номер 1-98-125662. Це
право власності зареєстроване в КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 22.05.1998 р. Він разом з
ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_5 ОСОБА_2
своєчасно звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті
батька. Однак отримати свідоцтво про
прийняття спадщини за законом він не
зміг, оскільки правовстановлюючі
документи на спадкове майно
знаходяться в квартирі АДРЕСА_1, в якій
мешкає відповідач ОСОБА_1

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи та
представлені докази, приходить до
висновку про те, що як первісні, так і
зустрічні позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12, яка
надала суду й свої письмові пояснення,
та яка проживає в одному тамбурі з
покійним ОСОБА_5, пояснила, що її сусід
по тамбуру ОСОБА_5 переїхав до своєї
квартири АДРЕСА_1 приблизно в
липні-серпні 1994 року, неодноразово
заходив до неї у гості. В січні 1997 року
ОСОБА_5 познайомив її з ОСОБА_1
Представив їй ОСОБА_1 як свою дружину. З
появою ОСОБА_1 життя ОСОБА_5 змінилося
на краще. Він до знайомств з ОСОБА_1
полюбляв випити спиртного, в стані
алкогольного сп'яніння міг загубити
ключі від своєї квартири. А ОСОБА_1 на
нього здійснила позитивний вплив. В 1997
році влітку вони вперше поїхала
відпочивати до Криму, залишивши ключі
від своєї квартири ОСОБА_12, щоб вона
поливала квіти. Приблизно в 2000 році
вони спільно почали робити ремонт. Жили
дуже добре, ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_5,
разом вони їздили на відпочинок, на
дачу, до родичів ОСОБА_5 в Росію,
придбавали за спільні кошти меблі та
побутову техніку в квартиру, робили
ремонт. Відносини у них були дуже добрі.
Ніколи ані ОСОБА_5, ані ОСОБА_1 на
жалілися один на одного, не сварилися.
ОСОБА_12 дуже довгий час думала, що вони
знаходились в офіційному шлюбі. Онуки
ОСОБА_5 - діти його сина ОСОБА_13
неодноразово приїжджали до них у гості
на канікули та називали ОСОБА_1 своєю
бабусею. Відносини у сина ОСОБА_13 з
ОСОБА_5 були не дружними. ОСОБА_13
приїжджав до ОСОБА_5 один раз, та вони
дуже посварилися. Незадовго до смерті
ОСОБА_5 вони за спільні кошти з ОСОБА_1
придбали автомобіль. Останній раз
ОСОБА_12 бачила ОСОБА_5 16.11.2010 р.
Організацією поховання ОСОБА_5
займалася ОСОБА_1 сама. На свої особисті
збереження та за допомогою її сестри
ОСОБА_11 ОСОБА_1 змогла поховати ОСОБА_5 З
боку дітей ОСОБА_5 не було ніякої ані
матеріальної, ані моральної підтримки.
До теперішнього часу ОСОБА_1 проживає в
цій квартирі, сплачує комунальні
послуги та слідкує за її станом.

Свідок ОСОБА_14 показала, що вона
познайомилась з покійним ОСОБА_5
приблизно в 2006 році, а з ОСОБА_1 була
знайома з 2000 року. Знала, що ОСОБА_1
проживає разом з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.
відносини були у них дуже дружні,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ніколи не сварились та
жили, як подружжя.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що
вона проживає в одному під'їзді з
ОСОБА_1 та де жив покійний ОСОБА_5, за
адресою: АДРЕСА_5. Познайомилась з
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 приблизно в 1998 році. В
той час ОСОБА_1 вже проживала разом з
ОСОБА_5 Вони спільно вели побут, їздили
відпочивати, робили ремонт приблизно в
2001 році - на балконі, в кухні. Думала, що
вони є чоловіком та дружиною та не
знала, що вони не знаходяться в
офіційному шлюбі. Покійний розповідав,
що накопичував пенсію на ощадкнижці та
хотів придбати автомобіль, який вони
придбали після того, як зробили ремонт.
ОСОБА_5 розповідав про свою дочку, а про
сину вона дізналася тільки після
смерті ОСОБА_5 від ОСОБА_1 ОСОБА_5 разом з
ОСОБА_1 часто їздили до родичів ОСОБА_5 в
Росію.

Свідок ОСОБА_16 надав суду свої
письмові пояснення, де зазначив, що
знав покійного ОСОБА_5 з 1991 року,
познайомився з ним в басейні
«Локомотив» та дружив з ним до дня
смерті. Вперше побачив ОСОБА_1 в 1997 році,
яку ОСОБА_5 представив, як свою дружину.
А влітку того ж року, ОСОБА_16, ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 провели відпустку у Криму.
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільний побут,
як подружжя, робили ремонт в квартирі,
де проживали, купували побутову
техніку та меблі, купили автомобіль,
яким користувались у всіх своїх
сімейних справах. Дуже багато часу
приділяли онукам ОСОБА_5 - ОСОБА_19 та
ОСОБА_20, купували їм подарунки,
організовували для них відпочинок.
ОСОБА_1 була для них улюбленою бабусею,
а для ОСОБА_5 - улюбленою дружиною.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17
показала, що з ОСОБА_1 вона
познайомилась в 1995 році. В 1996 році
ОСОБА_1 почала працювати в крамниці, у
якої ОСОБА_17 залишала ключі від своєї
квартири для онука. 25 січня 1996 року у
«Тетянин день» вона познайомилась з
ОСОБА_5 Восени 1997 року ОСОБА_17
допомагала ОСОБА_1 перевозити свої речі
від її сестри ОСОБА_11 до ОСОБА_5 в
квартиру АДРЕСА_1. На той час в квартирі
ОСОБА_5 не було ремонту, меблів та
побутової техніки. ОСОБА_5 дуже сильно
зловживав алкогольними напоями. А
ОСОБА_1 завжди дуже опікувалась ним.
Вони разом робили ремонт в квартирі за
спільні кошти. ОСОБА_1 опікувалась й
онуками ОСОБА_5 В 2004 році ОСОБА_1 разом з
її сестрою продали будинок матері.
Згодом ОСОБА_5 їй розповів, що за
виручені кошти від продажу будинку
матері ОСОБА_1, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1
придбали автомобіль. ОСОБА_17 дуже часто
бувала в гостях у ОСОБА_5 та ОСОБА_1,
приблизно один раз на місяць.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10
показав, що познайомився з ОСОБА_5 в
вересні 1972 року. Після народження його
доньки ОСОБА_21 став її хрещеним
батьком. В той час ОСОБА_5 був одружений
на ОСОБА_6 Коли ОСОБА_5 розлучився з
ОСОБА_6, то він став проживати в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Вони
разом почали робити ремонт. Коли ОСОБА_5
познайомився з ОСОБА_1, йому не відомо. В
гостях у ОСОБА_5 він бував часто, доки не
переїхав в 2000 році в район Липової рощі.
До 2000 року ОСОБА_1 не проживала разом з
ОСОБА_5 У ОСОБА_5 були грошові
накоплення, він завжди був при грошах.
Свою пенсію він не знімав з ощадкнижки.
ОСОБА_10 не може згадати, чи проживала
ОСОБА_1 з ОСОБА_5 до 2003 року, оскільки не
пам'ятає цього.

Свідок ОСОБА_18 в ході допиту
пояснила суду, що знала ОСОБА_5 з 1973
року, оскільки разом з ним займалась
спортом. ОСОБА_1 побачила вперше в Ялті
на спортивних зборах. В 2001 році в бесіді
з ОСОБА_5 ОСОБА_18 дізналася, що він живе
разом із жінкою, але з якою не сказав. В
той же час ОСОБА_5 розповідав, що зробив
ремонт та прийняв до себе жити жінку. В
2010 році ОСОБА_5 сказав ОСОБА_18, що в
нього є накоплення - 100000 гривень. Про
свої заробітки ОСОБА_5 не розповідав. Чи
придбавався автомобіль, ОСОБА_18 не
знає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11
пояснила суду, що з ОСОБА_5 знайома з 1973
р. В той час він був одружений Їх сім'я
була матеріально забезпечена. Коли
ОСОБА_5 розлучився з та переїхав до
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, то
ремонт почав робити з 1994 року.
Допомагали йому солдати. До 2003 року
ОСОБА_5 з ОСОБА_11 спілкувались дуже
тісно. ОСОБА_1 у нього не проживала в
той момент, але приходила до нього. В 2003
році сім'я ОСОБА_11 переїхала в інший
район міста, та вони перестали
спілкуватися. ОСОБА_5 розповідав, що
придбав автомобіль. В 2004 році ОСОБА_5
приходив в гості разом з ОСОБА_1 ОСОБА_5
ніде офіційно не працював, але гроші
заробляв. У нього були грошові
накопичення, але сум ОСОБА_11 не знає.

З урахуванням пояснень позивачки,
свідків, заперечень представника
відповідачів ОСОБА_6 (т.1 а.с. 63-68) суд
вважає доведеним, що ОСОБА_1 з покійним
ОСОБА_5 проживали однією сім'єю з 1997
року по день смерті останнього.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 Витрати та
всі необхідні дії, пов'язані з
організацією його поховання взяла на
себе ОСОБА_1, яка до цього проживала з
ним в незареєстрованому шлюбі однією
сім'єю з 1997 року в одній квартирі. Під
час проживання однією сім'єю протягом
більш як 5 років вони мешкали в одній
квартирі, вели спільне господарство,
спільно проводили ремонт, вчиняли
різного роду покупки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки.

З наведеного положення випливає
центральна ознака подружніх відносин:
наявність факту ведення спільного
господарства, тобто брання участі у
спільних витратах, спрямованих на
забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Отже допитані в судовому
засіданні свідки підтвердили факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 1997
року. Цей факт у письмових запереченнях
визнала і представник відповідачів.

Крім цього, зазначений факт
підтверджується також копією
титульного аркушу медичної картки
ОСОБА_1, де зазначена адресою її
проживання: АДРЕСА_1, копіями поштових
листів, надісланих на ім'я ОСОБА_1 на цю
ж адресу.

Враховуючи зазначені обставини,
суд дійшов до висновку, що позивач за
первісним позовом та покійний ОСОБА_5,
проживали однією сім'єю як дружина та
чоловік протягом більш як п'яти років
по день смерті останнього, тобто по
ІНФОРМАЦІЯ_1 і її звернення до суду
викликане необхідністю установлення
факту, що має юридичне значення, так як
від нього залежить виникнення її
майнових прав.

Разом з тим, вирішуючи питання
щодо визнання права власності на
спільне майно подружжя, суд виходить з
того, що відповідно до ч. 3 ст. 368
Цивільного кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю. При
вирішенні вказаного спору суд виходить
із того, що на вказані правовідносини
поширюються правила права власності
подружжя.

Оскільки судом встановлено, що
сторони проживали у незареєстрованому
шлюбі з 1997 року по 2010 рік, судом
встановлено факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, тому на вказані правовідносини
поширюються норми Сімейного кодексу
України та Цивільного кодексу України
щодо режиму спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав і
обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно зі ст. 74 СК
України якщо чоловік та жінка
проживають однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між собою, або не
перебувають в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 СК
України. Тобто при застосуванні ст. 74 СК
України слід виходити із того, що
вказана норма поширюється на випадки,
коли чоловік і жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі та між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю, а також, якщо вони
проживають однією сім'єю без шлюбу в
період, протягом якого придбане спірне
майно.

Судом також встановлено, що з 1997
року до 2010 року сторони проживали в
незареєстрованому шлюбі. Жоден із них
не перебував у іншому зареєстрованому
шлюбі. В судовому засіданні доведено,
що квартира АДРЕСА_1 приватизована
ОСОБА_5 в інтересах родини за спільні
кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час їх з
ОСОБА_1 фактичного проживання в
незареєстрованому шлюбі, а отже
відповідно до вимог чинного Сімейного
кодексу України, є спільною сумісною
власністю, що відповідає вимогам ст.74
СК України.

ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_5 вносила
грошові кошти на приватизацію
квартири, спільно з покійним робили
ремонт в квартирі, спільно оплачували
комунальні послуги, послуги зв'язку за
квартиру, внаслідок чого остання
збільшилась у своїй вартості.

В ч. 1 ст. 25 Кодексу про шлюб та
сім'ю, який діяв на час сумісного
проживання ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_5,
зазначено що, якщо майно, яке було
власністю одного з подружжя, за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
цінності внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя або
їх обох, воно може бути визнане судом
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно, квартиру АДРЕСА_1 можна
визнати спільною сумісною власністю
подружжя.

Режим спільності майна подружжя
означає, що майно, набуте подружжям за
час шлюбу, завжди вважатиметься
спільним, подружжя має спільні права,
щодо майна, яке належить їм на праві
спільної сумісної власності. Майно
належить подружжю без визначення
часток кожного з них у праві власності
доти, поки не буде доведене протилежне.
Стаття 62 СК України вказує на те, що
якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилось в своїй
вартості в результаті спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого із подружжя, воно у разі спору
може бути визнане за рішенням суду
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Втім визнання
спільної сумісної власності на річ, яка
належала одному із подружжя, не
означає, що у разі спору частки дружини
і чоловіка мають бути рівними. У даному
випадку суд повинен виходити не тільки
з матеріальних вкладень одного з
подружжя чи обох, але й з особистої
праці подружжя, у результаті якої
значно зросла вартість спірного майна.
Якщо ж дошлюбне майно визнається судом
спільним (включається до складу
спільного майна), то частка на це майно
визначається відповідно до статей 63, 70
СК, тобто визнається рівною. Згідно з ч.
1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання чи
реєстрації шлюбу.

Оскільки шлюб між сторонами не
укладався, то здійснення права
спільної сумісної власності, а саме
розпорядження майном, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
положень Цивільного кодексу України.

Таким чином, судом встановлено, що
спірна квартира набута сторонами в
період ведення ними спільного
господарства, загального бюджету,
тобто за кошти спільної праці і є їх
спільною сумісною власністю.

Відповідачами в ході судового
розгляду не спростований факт того, що
вказане майно було придбане не за
спільні кошти. Право на розпорядження
часткою майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
виникає лише після її визначення.

Крім того, спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо страхові
внески сплачувалися за рахунок коштів,
що були особистою власністю кожного з
них.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділене між співвласниками
за домовленістю між ними (ч. 1). У разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено,
що за час спільного проживання ОСОБА_5
та ОСОБА_1 за спільні кошти була
приватизована квартира АДРЕСА_1. Таким
чином, суд вважає доведеним, що в період
спільного проживання ОСОБА_1 спільно з
ОСОБА_5 вносила кошти на приватизацію
спірної квартири, спільно з покійним
робили ремонт в квартирі, спільно
оплачували комунальні послуги, послуги
зв'язку за квартиру, внаслідок чого
остання збільшилась у своїй вартості,
та тому визнає це майно спільною
сумісною власністю подружжя.

Статтею 355 ЦК України передбачено,
що майно яке є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом. В
силу ст. 368 ЦК України встановлено, що
частки в праві спільної сумісної
власності вважаються рівними та ст. 370
ЦК України передбачено, що власник має
право на виділ у натурі частки майна, що
є спільною сумісною власністю.

Позивачка не порушує питання про
виділення часток у спільній сумісній
власності в натурі, але просить
визначити частки власників у спільній
сумісній власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України,
у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, що
мають істотне значення. Враховуючи всі
обставини справи, суд вважає за
необхідне врахувати рівність часток
подружжя при розподілі спільного майна
та визнати право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, що перебуває
у фактичному користуванні позивачки,
за ОСОБА_1, виключивши цю частку зі
складу спадкового майна.

Зважаючи на викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки про визнання квартири
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя і визнання за позивачем права
власності на 1/2 частки цього
приміщення, як на обов'язкову частку в
спільному сумісному майні, підлягають
задоволенню.

Крім того, частиною 1 ст. 1226
Цивільного кодексу України визначено,
що частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Проте, згідно зі ст. 71 Закону
України «Про нотаріат» у разі смерті
одного з подружжя, свідоцтво про право
власності на частку в їх спільному
майні видається нотаріусом на підставі
письмової заяви другого з подружжя з
наступним повідомленням спадкоємців
померлого, які прийняли спадщину. Таке
свідоцтво може бути видано на половину
спільного майна. На підставі письмової
заяви спадкоємців, які прийняли
спадщину, за згодою другого з подружжя,
що є живим, у свідоцтві про право
власності може бути визначена і частка
померлого у спільній власності.
Свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з них видається
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини.

Рівність часток спадкоємців
встановлена ч. 1 ст. 1278 ЦК України:
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

Суд приходить до висновку, що
спірна квартира є спільним сумісним
майном подружжя та підлягає поділу з
урахуванням принципу інтересів
кожного з них.

З огляду на те, що суд прийшов до
висновку про обґрунтованість вимог
позивачки про встановлення факту її
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 з 1997
року по 18.11.2010 р., придбаний 08.06.2006 р. і
оформлений на ім'я ОСОБА_5 автомобіль
«DAEWOO Lanos», легковий седан - В, сірий,
державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, відповідно до ч. 1 ст. 74 СК
України також належав їм на праві
спільної сумісної власності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
відкрилася спадщина на 12 частину
автомобіля «DAEWOO Lanos», легковий седан -
В, сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006
року випуску.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України,
спадкоємцями першої черги за законом в
рівних частках є позивачка, як
подружжя, що пережила його, та син з
дочкою від попередніх шлюбів -
відповідачі у справі.

Кожен із них успадковує по 13 частини
спадщини, або по 16 - від права на весь
автомобіль.

Відповідно до висновку судової авто
товарознавчої експертизи № 9181 від
26.12.2013 р. ринкова вартість автомобілю
«DAEWOO Lanos», р.н. НОМЕР_1, на день огляду
складає 36 279,69 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_3 щодо
визнання ? частини квартири АДРЕСА_2,
яка була приватизована відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
реєстраційний № 2А-00-218228 від 11.07.2000 р.,
спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_5; щодо
визнання ? частини квартири АДРЕСА_2
спадковим майном після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо визнання
за ОСОБА_3 у порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_5
право власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_2, то зустрічний позов в частині
вказаних вимог не підлягають
задоволенню.

Як встановлено в ході розгляду
справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1997 року
проживали однією сім'єю, але не
перебували у шлюбі між собою, а також у
будь-якому іншому шлюбі.

Статтею 74 СК України передбачено, що у
разі проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки, які не перебувають у шлюбі між
собою або у будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності. На таке
майно поширюються положення глави 8 СК
України («Право спільної сумісної
власності подружжя»).

Спірна квартира АДРЕСА_2 була
набута ОСОБА_1 11.07.2000 року внаслідок
приватизації відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», тобто у період
спільного, однією сім'єю, проживання з
ОСОБА_5 Набуття квартири внаслідок
приватизації підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло, технічним паспортом на квартиру.

Законом України «Про внесення
зміни до статті 61 Сімейного кодексу
України щодо об'єктів права спільної
сумісної власності подружжя» від 11
січня 2011 року № 2913-VI, який набрав
законної сили 9 лютого 2011 року, статтю 61
СК України доповнено частиною 5, згідно
якої об'єктом права спільної сумісної
власності є житло, набуте одним із
подружжя під час шлюбу внаслідок
приватизації державного житлового
фонду.

Тому на момент смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, спірна квартира не
перебувала у спільній сумісній
власності покійного та позивачки, з
якою вони проживали однією сім'єю, без
укладення шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України
визначена рівність часток майна
дружини та чоловіка у майні, що є
об'єктом спільної сумісної власності.

Внесення Законом України від 17
травня 2012 р. № 4766-VI змін до СК України,
згідно яких житло, набуте внаслідок
приватизації, являється особистою
приватною власністю дружини або
чоловіка, не скасовує право власності
позивачки на квартиру, виходячи з
наступного. Відповідно до норми про дію
актів цивільного законодавства у часі,
передбаченої ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків, з
моменту набрання ним чинності.

ОСОБА_5 помер не в період дії
статті 61 СК України у тій редакції, що
визначала приватизовану одним з
подружжя квартиру як спільну сумісну
власність подружжя. Після смерті
одного з подружжя шлюб припиняється
відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України,
внаслідок чого припиняється і спільна
сумісна власність подружжя на майно,
так як згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України,
смерть фізичної особи є підставою для
припинення права власності.

Таким чином, на момент набрання
законної сили Законом № 4766-VI склад
співвласників спірної квартири
залишився таким, яким є в теперішній
час, тому норми зазначеного Закону до
даних відносин застосуванню не
підлягають.

З повідомлення Харківського
обласного управління ПАТ «Державний
Ощадний банк України» від 10 липня 2012
року вбачається, що на ім'я ОСОБА_5
відкриті такі рахунки:

В ВБВ Ощадбанку № 10020/0180 м. Харкова є
рахунки:

НОМЕР_2у сумі 0,69 грн. (відкритий 01.07.1993 р.)

НОМЕР_3 у сумі 492,73 грн. (відкритий 14.11.1990
р.)

НОМЕР_4 у сумі 0,04 грн. (відкритий 1991 р.)

НОМЕР_5 у сумі 0,16 грн. (відкритий 1991 р.)

НОМЕР_6 у сумі 0,35 грн. (відкритий 1991 р.)

НОМЕР_7 у сумі 0,25 грн. (відкритий 1991 р.)

Компенсаційний рахунок НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн. (відкритий 1997 р.)

Компенсаційний рахунок НОМЕР_9 у сумі
2538,9 грн. (відкритий 1997 р.)

Компенсаційний рахунок НОМЕР_10 у сумі
3474,45 грн. (відкритий 1997 р.)

Компенсаційний рахунок НОМЕР_11 у сумі
4875,15 грн. (відкритий 1997 р.)

Компенсаційний рахунок НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн. (відкритий 1997 р.)

НОМЕР_13 у сумі 28660,00 грн. (відкритий
25.05.2010 р.)

НОМЕР_14 у сумі 60465,00 грн. (відкритий
06.07.2010 р.)

Рахунки вільні від заповідального
розпорядження.

З вказаного повідомлення вбачається,
що на час смерті ОСОБА_5 мав вісім
рахунків, на яких були кошти більше 1
гривні. Це НОМЕР_3 у сумі 492,73 грн.
(відкритий 14.11.1990 р.), Компенсаційний
рахунок НОМЕР_8 у сумі 139,65 грн.
(відкритий 1997 р.), Компенсаційний
рахунок НОМЕР_9 у сумі 2538,9 грн.
(відкритий 1997 р.), Компенсаційний
рахунок НОМЕР_10 у сумі 3474,45 грн.
(відкритий 1997 р.), Компенсаційний
рахунок НОМЕР_11 у сумі 4875,15 грн.
(відкритий 1997 р.), Компенсаційний
рахунок НОМЕР_12 у сумі 7556,85 грн.
(відкритий 1997 р.), НОМЕР_13 у сумі 28660,00
грн. (відкритий 25.05.2010 р.) та НОМЕР_14 у
сумі 60465,00 грн. (відкритий 06.07.2010 р.)

Кошти на вклад депозитний НОМЕР_13 у
сумі 28660,00 грн. внесені 25.05.2010 р.

Кошти на вклад депозитний комбінований
строковий НОМЕР_14 у сумі 60465,00 грн.
внесені 06.07.2010 р.

Кошти на рахунок пенсійний НОМЕР_3 у
сумі 492,73 грн. внесені 14.11.1990 р., на
Компенсаційний рахунок НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн. кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційний рахунок НОМЕР_9 у сумі
2538,9 грн. кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційний рахунок НОМЕР_10 у сумі
3474,45 грн. кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційний рахунок НОМЕР_11 у сумі
4875,15 грн. кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційний рахунок НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн. кошти внесені в 1997 р.

Рахунок пенсійний НОМЕР_3 поповнювався
до моменту смерті ОСОБА_5 тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин у ОСОБА_5 та ОСОБА_1
виникло право спільної сумісної
власності на вклади: депозитний НОМЕР_13
у сумі 28660,00 грн., на який кошти внесені
25.05.2010 р., та на вклад депозитний
комбінований строковий НОМЕР_14 у сумі
60465,00 грн., на який кошти внесені 06.07.2010 р.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на 1/2 частину вкладів в сумі
89125,00 грн., тобто на 44562,50 грн.

Кожен із спадкоємців успадковує по 13
частини спадщини, або по 16 - від права на
всі грошові кошти, які знаходяться на
вкладах померлого.

За таких обставин за позивачем за
первісним позовом - ОСОБА_1 та
відповідачами за первісним позовом -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємцями
першої черги, необхідно визнати право
власності по 1/3 частині від половини
вкладів депозитного НОМЕР_13 у сумі 28660,00
грн., на який кошти внесені 25.05.2010 р., та
вкладу депозитного комбінований
строковий НОМЕР_14 у сумі 60465,00 грн., на
який кошти внесені 06.07.2010 р., тобто по 1/6
частині від усього вкладу в сумі 89125,00
грн.

Друга половина зазначеного вкладу
належить ОСОБА_1 на праві спільної
сумісної власності.

За ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 необхідно
визнати право власності по 1/3 частині
вкладів, які знаходяться на рахунку
пенсійному НОМЕР_3 у сумі 492,73 грн., на
який кошти внесені 14.11.1990 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн., на який кошти внесені в 1997 р.,
на Компенсаційному рахунку НОМЕР_9 у
сумі 2538,9 грн., на який кошти внесені в
1997 р., на Компенсаційному рахунку
НОМЕР_10 у сумі 3474,45 грн., на який кошти
внесені в 1997 р., на Компенсаційному
рахунку НОМЕР_11 у сумі 4875,15 грн., на який
кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн., на який кошти внесені в 1997 р., в
загальній сумі 18951,73 грн. тобто на 6317,24
грн. за кожним.

Враховуючи те, що як первісні, так
і зустрічні позовні вимоги задоволені
частково, суд не стягує із сторін на
користь один одного судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_5 з ОСОБА_1 однією сім'єю без
реєстрації шлюб з 1997 року до дня його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати спільною сумісною
власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1: квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль «DAEWOO Lanos», легковий
седан - В, сірий, державний номер НОМЕР_1,
2006 року випуску, вартістю 36 279,69 грн.,
грошові кошти, що знаходяться на вкладі
депозитному НОМЕР_13 у сумі 28660,00 грн., на
який кошти внесені 25.05.2010 р., та на
вкладі депозитному комбінованому
строковому НОМЕР_14 у сумі 60465,00 грн., на
який кошти внесені 06.07.2010 р., в загальній
сумі 89125,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, ? частину
автомобіля «DAEWOO Lanos», легковий седан - В,
сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, вартістю 36 279,69 грн.,, ? частину
вкладу депозитного НОМЕР_13 у сумі 28660,00
грн., на який кошти внесені 25.05.2010 р., та ?
частину вкладу депозитного
комбінованого строкового НОМЕР_14 у
сумі 60465,00 грн., на який кошти внесені
06.07.2010 р., тобто на 44562,50 грн.

Виключити 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, ?
частину автомобілю «DAEWOO Lanos», легковий
седан - В, сірий, державний номер НОМЕР_1,
2006 року випуску, вартістю 36 279,69 грн., ?
частину грошових коштів, що
знаходяться на вкладі депозитному
НОМЕР_13 у сумі 28660,00 грн., на який кошти
внесені 25.05.2010 р., та ? частину грошових
коштів, що знаходяться на вкладі
депозитному комбінованому строковому
НОМЕР_14 у сумі 60465,00 грн., на який кошти
внесені 06.07.2010 р., в загальній сумі 89125,00
грн., зі складу спадкового майна.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину вкладів, які знаходяться на
рахунку пенсійному НОМЕР_3 у сумі 492,73
грн., на який кошти внесені 14.11.1990 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн., на який кошти внесені в 1997 р.,
на Компенсаційному рахунку НОМЕР_9 у
сумі 2538,9 грн., на який кошти внесені в
1997 р., на Компенсаційному рахунку
НОМЕР_10 у сумі 3474,45 грн., на який кошти
внесені в 1997 р., на Компенсаційному
рахунку НОМЕР_11 у сумі 4875,15 грн., на який
кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн., на який кошти внесені в 1997 р., в
загальній сумі 18951,73 грн. тобто на 6317,24
грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину
автомобіля «DAEWOO Lanos», легковий седан - В,
сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, 1/6 частину вкладу депозитного
НОМЕР_13, на який кошти внесені 25.05.2010 р.,
та 1/6 частину вкладу депозитного
комбінованого строкового НОМЕР_14, на
який кошти внесені 06.07.2010 р., тобто на
4776,67 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину вкладів, які знаходяться на
рахунку пенсійному НОМЕР_3 у сумі 492,73
грн., на який кошти внесені 14.11.1990 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн., на який кошти внесені в 1997 р.,
на Компенсаційному рахунку НОМЕР_9 у
сумі 2538,9 грн., на який кошти внесені в
1997 р., на Компенсаційному рахунку
НОМЕР_10 у сумі 3474,45 грн., на який кошти
внесені в 1997 р., на Компенсаційному
рахунку НОМЕР_11 у сумі 4875,15 грн., на який
кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн., на який кошти внесені в 1997 р., в
загальній сумі 18951,73 грн. тобто на 6317,24
грн.

У задоволенні решти зустрічних
позовних вимог - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1, 1/6 частину
автомобілю «DAEWOO Lanos», легковий седан - В,
сірий, державний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, 1/6 частину вкладу депозитного
НОМЕР_13, на який кошти внесені 25.05.2010 р.,
та 1/6 частину вкладу депозитного
комбінованого строкового НОМЕР_14, на
який кошти внесені 06.07.2010 р., тобто на
4776,67 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину вкладів, які знаходяться на
рахунку пенсійному НОМЕР_3 у сумі 492,73
грн., на який кошти внесені 14.11.1990 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_8 у сумі
139,65 грн., на який кошти внесені в 1997 р.,
на Компенсаційному рахунку НОМЕР_9 у
сумі 2538,9 грн., на який кошти внесені в
1997 р., на Компенсаційному рахунку
НОМЕР_10 у сумі 3474,45 грн., на який кошти
внесені в 1997 р., на Компенсаційному
рахунку НОМЕР_11 у сумі 4875,15 грн., на який
кошти внесені в 1997 р., на
Компенсаційному рахунку НОМЕР_12 у сумі
7556,85 грн., на який кошти внесені в 1997 р., в
загальній сумі 18951,73 грн. тобто на 6317,24
грн.

У задоволенні решти зустрічних
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: