Справа № 495/9250/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Яковенко Ю.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/9250/13-ц

за позовом ОСОБА_1

до Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області

про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

19.11.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області (далі по тексту -
відповідач) про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Так, позивач просить суд визначити
ОСОБА_1 додатковий строк на протязі
трьох місяців для подання до державної
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її
чоловіка - ОСОБА_2.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилася, але подала до суду заяву,
згідно якої заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу без
її участі.

Відповідач - Б-Дністровська МР, надала
до суду заяву, згідно з якою проти
задоволення позову не заперечує та
просить розглянути справу за
відсутності представника міської ради.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представників сторін, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що
підтверджується:

- паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 виданим
19.11.2008 року;

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії
НОМЕР_3 від 20.09.2011 року;

- свідоцтвом про укладення шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 17.06.1978
року;

- посвідкою на постійне проживання
ОСОБА_1 серії НОМЕР_5.

На підставі Свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_6, виданим Білгород-Дністровським
МРЕВ Одеської області від 13.02.2001 року
ОСОБА_2 належав автомобіль марки «Volkswagen
Transport», 1981 року випуску, двигун №НОМЕР_8,
кузов (коляска) № НОМЕР_7, тип ТЗ -
пасажирський-В, повна маса - 2310 кг, об'єм
двигуна - 1913 куб. см, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_3 від 20.09.2011 року.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_2 відкрилась спадщина у
вигляді автомобіля марки «Volkswagen Transport»,
1981 року випуску, двигун №НОМЕР_8, кузов
(коляска) № НОМЕР_7, тип ТЗ -
пасажирський-В, повна маса - 2310 кг, об'єм
двигуна - 1913 куб. см, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Між тим, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_2, його дружина (єдиний
спадкоємець) ОСОБА_1 не встигла в
шестимісячний термін, що встановлений
ст.1270 Цивільного кодексу України,
звернутися до нотаріальної контори за
оформленням та отриманням свідоцтва
про право на спадщину за законом.

За твердженням по позивача, вона важко
переживала смерть чоловіка та через
проблеми із своїм здоров'ям
потребувала лікування, на що їй
необхідно було витрачати додатковий
час та кошти. При зверненні до
нотаріальної контори з метою
оформлення та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом, ОСОБА_1
було усно відмовлено у зв'язку із
пропуском шестимісячного терміну, що
встановлений ст.1270 Цивільного кодексу
України, та, відповідно до п.3 ст.1272
Цивільного кодексу України,
запропоновано звернутися до суду для
встановлення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у випадку відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Спадкоємцем першої
черги за законом являється позивачка -
ОСОБА_1.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(ч.ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини
встановлюється строку у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу
України, за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Абзацами 1, 2, 3, 6 пункту 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7
«Про практику у справах про
спадкування» від 30.05.2008 року
встановлено, що особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом. Суди відкривають провадження
в такій справі уразі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК), а також за відсутності
інших спадкоємців, які могли б дати
письмову згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають. Вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини, при цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктами 2.20, 2.21, 2.25, 2.28, 2.29
Інформаційного Листа Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року встановлено, що при
вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини. Суди переважно
правильно вирішують питання
поважності причин пропуску
зазначеного строку та визнають
поважними: тривалу хворобу,
перебування спадкоємця тривалий час за
межами України, відбування покарання в
місцях позбавлення волі, перебування
на строковій військовій службі в
Збройних Силах України тощо. Проте не
завжди суди першої інстанції
враховують роз'яснення, які містяться у
абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 «Про практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 року, згідно
з якими поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій. Судом не можуть бути визнані
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як юридична необізнаність
позивача щодо строку та порядку
прийняття спадщини, необізнаність
особи про наявність спадкового майна,
похилий вік, непрацездатність,
незнання про існування заповіту,
встановлення судом факту, що має
юридичне значення для прийняття
спадщини (наприклад, встановлення
факту проживання однією сім'єю),
невизначеність між спадкоємцями, хто
буде приймати спадщину, відсутність
коштів для проїзду до місця відкриття
спадщини, несприятливі погодні умови.
Необґрунтованою є практика місцевих
судів щодо визнання поважності причин
пропуску строку подання заяви про
прийняття спадщини фактичним
користуванням і володінням майном
спадкодавця або ж проживанням із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. В останньому випадку
зазначені обставини є підставою для
звернення з позовом або заявою (в
залежності від наявності або
відсутності спору щодо спадкового
майна) про встановлення факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, а не з позовом про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Під час розгляду справи встановлено, що
нотаріусом позивачу надано усне
роз'яснення про право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини. Нотаріусом, в
порядку ч.1 ст.49 Закону України «Про
нотаріат», не винесено постанову про
відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної
дії за пропуском строку подання до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини спадкодавця в строк
у шість місяців, який починається з
часу відкриття спадщини, після смерті
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до положень ст.34 Закону
України «Про нотаріат», видача
свідоцтва про право на спадщину
здійснюється нотаріальними конторами.
Стаття 49 цього Закону передбачає, що
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії нотаріус протягом трьох робочих
днів виносить відповідну постанову.

У відповідності до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на відсутність
коштів та переживання у зв'язку із
смертю близької людини як на причину
пропуску строку судом до уваги не
приймаються, оскільки ці обставини не є
об'єктивними та поважними причинами,
які б пояснювали неподання позивачем
заяви до нотаріальної контори протягом
настільки тривалого часу.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1261, 1268-1269, ч.1
ст.1270, ч.3 ст.1272, Цивільного кодексу
України, п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 «Про
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року, ст.ст. 57, 58, 60, 157, 174, 197, 208,
209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
Одеської області суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко