Справа № 2/756/1000/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Шумейко О.І.,

при
секретарі - Острянко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року позивач звернувся у
суд з позовом в порядку цивільного
судочинства до ОСОБА_2 про поділ майна,
що є спільною сумісною власністю
подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
2001 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У листопаді
2009 року шлюб між позивачем і
відповідачем розірвано.

За рахунок спільних коштів та під час
шлюбу сторонами було набуте спільне
майно, а саме: трикімнатна квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
трикімнатна квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_2.

Угоди між сторонами про добровільний
поділ майна не досягнуто. Посилаючись
на те, неповнолітня донька проживає
разом ОСОБА_2, позивач просить
здійснити поділ спільного майна
подружжя з відступленням від засади
рівності часток подружжя.

За таких обставин, позивач просить
здійснити поділ спільного майна
подружжя шляхом виділення та визнання
за ним право особистої приватної
власності на квартиру АДРЕСА_2 та
визнати права особистої приватної
власності за ОСОБА_2 на
квартируАДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечувала проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З жовтня 2001 року по грудень 2009 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі,
про що свідчать свідоцтва про
одруження від 20 жовтня 2001 року та про
розірвання шлюбу від 04 грудня 2009 року.
(а.с. 3-4)

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 28 березня 2003 року ОСОБА_2
придбала у власність квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 41,60 кв.м., жилою площею
27,00 кв.м. Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
28.03.2003 р. та зареєстрований в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 30
квітня 2003 року.

За договором купівлі-продажу квартири
від 06 жовтня 2004 року ОСОБА_2 придбала у
власність квартиру АДРЕСА_3, загальною
площею 69,90 кв.м., жилою площею 41,50 кв.м.
Вказаний договір посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 06.10.2004 р.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Зазначене вище майно було придбано
відповідачем під час перебування у
шлюбі з позивачем, а відтак суд вважає
вказані об'єкти нерухомого майна
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

У відповідності до положення частини 2
ст. 71 СК України неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач просить розподілити майно, що
перебуває у спільній сумісній
власності сторін, відступивши від
засади рівності часток подружжя, а
саме: виділити та визнати за ОСОБА_1
право особистої приватної власності на
квартиру, загальною площею 41,6 кв.м.,
АДРЕСА_2 та визнати право особистої
приватної власності за ОСОБА_2 на
квартиру, загальною площею 69,9 кв.м.,
АДРЕСА_1.

Відповідач з таким варіантом поділу
спільного сумісного майна погодився.

Судом в судовому засіданні були
оглянуті оригінали правовстановлюючих
документів на об'єкти нерухомого майна.

Враховуючи те, що з відповідачем разом
проживає неповнолітня дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за можливе
відступити від засади рівності часток
подружжя при поділі спільного
сумісного майна та збільшити частку
ОСОБА_2, виділивши їй квартиру
загальною площею 69,9 кв.м. АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 виділити квартиру загальною
площею 41,6 кв.м. АДРЕСА_2.

За таких підстав, суд доходить висновку
про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
присуджує з відповідача на користь
позивача судові витрати у справі у
розмірі 3441 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,
що є спільною сумісною власністю
подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 41,60
кв.м., жилою пощею 27,00 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 69,90
кв.м., жилою площею 41,50 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 3441 (три тисячі
чотириста сорок одна) гривню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Суддя
О.І. Шумейко