Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 3 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 10 січня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначав, що 20
червня 2011 року він надав ОСОБА_5 товар
на суму 16 513 євро, остання прийняла його
та зобов'язалась повернути його
вартість в сумі 16 513 євро, про що надала
письмову розписку.

Посилаючись на те, що відповідачка в
добровільному порядку не виконала
зобов'язання, він звернувся до суду з
позовом, у якому просив стягнути з
останньої на його користь 16 513 євро, що
станом на 1 жовтня 2013 року становить 178
249,58 грн, 1 904,58 грн три проценти річних
за період прострочення грошового
зобов'язання, 1881,54 грн сплаченого
судового збору та витрати на правову
допомогу в розмірі 8 000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 3 грудня 2013 року,
залишеним без зміну хвалою
апеляційного суду Волинської області
від 10 січня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 16 513
євро, що станом на 1 жовтня 2013 року,
згідно курсу Національного банку
України становить 178 249,58 грн боргу, 1 904,58
грн за порушення грошового
зобов'язання та 1 801,54 грн сплаченого
судового збору, всього стягнуто 181 955,70
грн.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд виходив із того, що між
сторонами виникли договірні
зобов'язання, відповідно до яких
відповідач зобов'язалась повернути
певну суму грошей та не виконала їх на
вимогу позивача.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 3 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 10 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова