Номер провадження № 22-ц/785/1006/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова
О.А.

при секретарі - Колмаков
В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя
особа Одеська міська рада, про виділ в
натурі частини домоволодіння у
самостійний об'єкт нерухомості, про
визнання права власності, про
припинення права спільної часткової
власності на нерухоме майно, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_11 (діючого в інтересах ОСОБА_12) на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 вересня 2013 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною
заявою про виділ в натурі частини у
сумісному володінні у самостійний
об'єкт нерухомості.

В подальшому позивач збільшив свої
позовні вимоги та просив визнати також
право власності на реконструйований
об'єкт нерухомості та припинити право
спільної часткової власності на
нерухоме майно.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є
власником 9/50 частин домоволодіння з
відповідною частиною надвірних
господарчих споруджень, що знаходиться
в АДРЕСА_1 та складається в цілому з
двох кам'яних житлових будівель,
загальної житлової площі - 92,41 кв.м.,
зазначених в схематичному плані
літерами «А» і «Б» та надвірних
господарчих споруджень, зазначених
літерами Г, Д, Е, З, М, Н, - сараї, Ж, П -
убиральні, І, К - літні кухні, 1-6 -
огородження, розташованих на земельній
ділянці розміром 469 кв. м., що
підтверджується договором дарування
від 15.04.1991 року, посвідченим старшим
державним нотаріусом Четвертої
одеської державної нотаріальної
контори Савіною К.П., та зареєстрованим
в реєстрі № 1-1895. У 2000 році він побудував
гараж в технічному паспорті зазначений
під літ. «X». Для поліпшення житлових
умов сім,ї в 2007 році зробив прибудову
під літ.а1 площею 5 кв.м, зазначене як
приміщення під №2-4, приміщення під №2-2
площею 11,7 кв.м до реконструкції
значилося як кухня, яке при
інвентаризації було зазначено, як
житлова кімната, оскільки в ній
знаходиться ліжко, таким чином, його
однокімнатна квартира перетворилася в
двокімнатну загальною площею 3,5 кв.м,
житловою 30,7 кв.м.

10 жовтня 2012 року інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області була видана
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації. Для отримання свідоцтва
про право власності на частину
домоволодіння в тому числі на введені в
експлуатацію будівлі йому необхідно
представити перерахунок часток у
зв'язку із збільшенням частки, але
ніхто із співвласників домоволодіння
не бажає приймати участь у перерахунку
часток більшість яких померли і спадок
після їх смерті не був прийнятий, деякі
мають самовільні приміщення у вигляді
сараїв, які вони збираються в даний час
вводити в експлуатацію. Належні йому
приміщення складають окрему частину
будинку і є окремий вхід, квартира
обладнана самостійними комунікаціями,
із представленого висновку судової
експертизи вбачається така можливість
як виділення частки в самостійний
об'єкт нерухомості

В ході розгляду справи до участі у
справі в якості третьої особи була
залучена Одеська міська рада.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги та
просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_10 надала суду відзив,
у якому визнала позовні вимоги,
заявлені до неї, та просила розглядати
справу у її відсутність (а.с. 39).

Інші відповідачі по справі до суду не
з'явилися.

Представник Одеської міськради до суду
не з'явився.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 вересня 2013 року виділено
в самостійний об'єкт нерухомості 9/50
частин домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 43,5
кв. м., жилою 30,7 кв. м, що складається з
двох жилих кімнат площею 19,0 кв. м. (№ 2-1)
та 11,7 кв. м (№ 2-2) кухні площею 7,8 кв. м. (№
2-3), веранди площею 5,0 кв. м. (2-4) та
надвірних господарчих споруджень:
літньої кухні під літерою «Н» площею
забудови 6 кв. м., гаражу під літерою «X»
площею 19,7 кв. м. та сараю під літерою «Д»
площею забудови 8,7 кв. м.

Припинено право спільної часткової
власності на домоволодіння під літ «А»,
а1, а2 і «Б», та надвірні господарчі
спорудження, зазначені літерами Г, Д, Е,
З, М - сараї, Ж, П - убиральні, І, К, Н -літні
кухні, 1-6 - огородження, розташовані на
земельній ділянці розміром 469 кв. м., між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на
самостійний об'єкт нерухомості із
присвоєнням окремого номера за
адресою: АДРЕСА_2 в будинку під літерою
«А», «а2» загальною площею 43,5 кв. м.,
жилою 30,7 кв. м, який складається з двох
жилих кімнат площею 19,0 кв. м. (№ 2-1) та 11,7
кв. м (№ 2-2) кухні площею 7,8 кв. м. (№ 2-3),
веранди площею 5,0 кв. м. (2-4) та надвірних
господарчих споруджень: літньої кухні
під літерою «Н» площею забудови 6 кв. м.,
гаражу під літерою «X» площею 19,7 кв. м.
та сараю під літерою «Д» площею
забудови 8,7 кв. м.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, є
власником 9/50 частин домоволодіння з
відповідною частиною надвірних
господарчих споруджень, що знаходиться
в АДРЕСА_1 та складається в цілому з
двох кам'яних житлових будівель,
загальної житлової площі - 92,41 кв.м.,
зазначених в схематичному плані
літерами «А» і «Б» та надвірних
господарчих споруджень, зазначених
літерами Г, Д, Е, З, М, Н, - сараї, Ж, П -
убиральні, І, К - літні кухні, 1-6 -
огородження, розташованих на земельній
ділянці розміром 469 кв. м., що
підтверджується договором дарування
від 15.04.1991 року, посвідченим Савіною
К.П., старшим державним нотаріусом
Четвертої одеської державної
нотаріальної контори, та
зареєстрованим в реєстрі № 1-1895 (а.с.7).

Право власності на 9/50 частин
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3 в Комунальному
підприємстві «Одеське міжміське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» під №
5484 на сторінці 190 у книзі 86-доп 03 липня
2001 року на підставі дубліката договору
дарування від 15 квітня 1991 року.

Співвласниками вищевказаних об'єктів
нерухомості є відповідачі по справі, що
підтверджується листом КП «Бюро
технічної інвентаризації» Одеської
міської ради за № 416470.67 від 28.03.2013 року
та копіями правовстановлюючих
документів, яки знаходяться в
матеріалах справи ( а.с. 75-96).

Для поліпшення житлових умов своєї
родини у 2007 р. ОСОБА_3 без належних
дозволів провів реконструкцію
належної йому частини домоволодіння, а
саме: зробив прибудову під літ. а2 у
вигляді веранди площею 5 кв. м.,
приміщення кухні площею 11,7 кв. м.
перетворив в житлову кімнату.

Однокімнатна квартира перетворилася у
двокімнатну квартиру загальною площею
43,5 кв. м., житловою 30,7 кв. м., та
складається з: житлової кімнати площею
19,0 кв. м. (№ 2-1); житлової кімнати площею
11,7 кв. м (№ 2-2); кухні площею 7,8 кв. м. (№
2-3); веранди площею 5,0 кв. м. (2-4);

Також ОСОБА_3 збудував гараж під
літерою «X» площею забудови 19,7 кв. м., що
підтверджується технічним паспортом,
виготовленим комунальним
підприємством «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» від
14.09.2012 року (а.с. 8-11).

10 жовтня 2012 року Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області була видана
декларація за № ОД7 про
готовність об'єкта до експлуатації
після реконструкції частини житлового
будинку під літ. «А», а2 з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
43,5 кв. м., жилою 30,7 кв. м.. та гаражу під
літерою «X» (а.с. 12-13).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції послався на те, що 10
жовтня 2012 року інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області була видана
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, тобто суд першої
інстанції вважав, що даний об'єкт з
цього часу введений в експлуатацію.

Також суд першої інстанції зазначив, що
незважаючи на те, що ОСОБА_3 юридично
належить 9/50 частин домоволодіння під
АДРЕСА_1, фактично йому належать певні
приміщення, що складають окрему
частину дома під літ. «А», а2, а також
конкретні надвірні господарчі
спорудження: літня кухня під літерою
«Н», гараж під літерою «X» та сарай під
літерою «Д».

Позивач користується окремим входом в
приміщення, яке знаходиться у його
власності. Його частка має дві житлові
кімнати, кухню, веранду, У літній кухні
є окремий санвузол, ванна, якими
користується тільки його родина.

Квартира обладнана самостійними
мережами водо, електро, газопостачання,
опаленням.

Крім того суд першої інстанції
послався на висновок судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної ПП «Одеським
науково-дослідницьким центром
експертних досліджень» № 110/2013 від 22
липня 2013 року. Згідно зазначеного
висновку можливо виділити в натурі 9/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1, належних
ОСОБА_3, та експлуатувати як
самостійний об'єкт нерухомості, до
складу якого входить по фактичному
користуванню частина житлового
будинку під літ. «А», а2 у складі
приміщень: жилої кімнати площею 19,0 кв.
м. (№ 2-1), жилої кімнати площею 11,7 кв. м (№
2-2) кухні площею 7,8 кв. м. (№ 2-3), веранди
площею 5,0 кв. м. (2-4) та надвірних
господарчих споруджень: літньої кухні
під літерою «Н» площею забудови 6 кв. м.,
гаражу під літерою «X» площею 19,7 кв. м.
та сараю під літерою «Д» площею
забудови 8,7 кв. м.

Згідно довідки з Адресного реєстру
міста Одеси про резервування адреси
об'єкта нерухомого майна за № 351613/1 від
21 серпня 2013 року, виданій юридичним
департаментом Одеської міської ради,
ОСОБА_3 зарезервовано адресу об'єкта
нерухомого майна: житловий будинок -
АДРЕСА_2.

На підставі наведеного суд першої
інстанції вважав, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 виконав роботи щодо
реконструкції належних йому 9/50 частин
житлового будинку та збудував гараж
під літерою «X», без затвердженого
проекту і належного дозволу зі сторони
органів місцевого самоврядування,
зробив прибудову під літ. а2 площею 5 кв.
м. у вигляді веранди, приміщення кухні
(під № 2-2) площею 11,7 кв. м. переобладнав в
жилу кімнату, тому приміщення, які були
реконструйовані та збудовані мають
статус самочинних.

Зазначена частина домоволодіння
розташована на земельній ділянці
площею 469 кв. м., яка відведена
попереднім власникам рішенням
виконкому Одеської міської ради
депутатів трудящих № 857 від 29 серпня 1955
року.

Таким чином власник земельної ділянки -
Одеська міська рада повинна була
залучена до розгляду справи не як третя
особа, а як відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належного
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм.

Таким чином, за загальними правилами
особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Ч. З ст. 376 ЦК України передбачено, що
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376
ЦК).

Основні вимоги та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначені постановою Кабінету
Міністрів України "Про Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів" від 22 вересня 2004
р. № 1243.

У зв'язку з наведеними вище нормами
матеріального права, приймаючи рішення
про визнання права власності на
самочинне будівництво, суд першої
інстанції повинен перевіряти загальні
умови, дотримання яких вимагається під
час будівництва або реконструкції
будь-якого об'єкта нерухомості, а також
наявність права на земельну ділянку, на
якому ведеться нове будівництво, або
дозвіл власника цієї ділянки, або
власника вже існуючої будівлі на
будівництво, реконструкцію; дотримання
цільового призначення та дозволеного
використання земельної ділянки, а
також червоних ліній, встановлених
проектами планування; наявність
затвердженої у встановленому порядку
проектної документації, яка є
підставою для видачі дозволу на
будівництво; дозвіл на будівництво -
документ, виданий замовнику
(забудовнику) органами місцевого
самоврядування, що посвідчує право
власника, володільця, орендатора або
користувача об'єкта нерухомості
здійснити забудову земельної ділянки,
будівництво, реконструкцію будівлі,
споруди, спорудження; дотримання
містобудівних регламентів,
будівельних, екологічних,
санітарно-гігієнічних, протипожежних
та інших правил, нормативів; дотримання
прав та законних інтересів власників,
землеволодільців, землекористувачів.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок
реконструкції вбудованих,
вбудовано-прибудованих і прибудованих
приміщень в м. Одесі, затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
17.04.2001 р. № 2153-ХХШ на реконструкцію
будівель необхідна згода виконавчого
комітету Одеської міської ради, для
якої замовником надається клопотання з
технічним паспортом на приміщення;
документ, що підтверджує право
власності на реконструкцію приміщення;
згода власників суміжних приміщень;
згоду на реконструкцію, отриману з рай
адміністрації. Потім клопотання
розглядається міським головою та
передається для аналізу до управління
архітектури та містобудування міської
ради.

Тобто на реконструкцію будівель
необхідна згода виконавчого комітету
Одеської міської ради, який також
повинен був залучений до розгляду
справи в якості відповідача.

Таким чином у суду першої інстанції не
було законних підстав для задоволення
позовних вимог в частині визнання
права власності на самочинно збудовані
та реконструйовані об'єкти.

Що стосується про виділ у натурі
приналежної йому частки в
домоволодінні, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, то суд першої
інстанції сам зазначив, що договір про
виділ в натурі частки з нерухомого
майна, що знаходиться в загальній
частковій власності, укладається у
письмової формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Інструкцією про проведення розділу,
виділу і розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України за № 55 від 18.06.2007 року,
передбачено, що роботи з розділу
об'єктів нерухомого майна і
виготовлення висновку про технічну
можливість розділу об'єкта нерухомості
в натурі робить бюро технічної
інвентаризації.

ОСОБА_3 не зміг представити в КП «ОБТІ
та РОН» нотаріально посвідчений
договір на виділ у натурі приналежної
йому частки в домоволодінні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1., а
МБТІ не видало йому Висновок щодо
технічної можливості виділа в натурі
частки з об'єкта нерухомого майна.

При таких даних у суду першої інстанції
також не було законних підстав для
задоволення позовних вимог в частині
виділу у натурі приналежної йому
частки в домоволодінні, розташованому
за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
скасування заочного рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18 вересня 2013 року та ухвалення
нового рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_11
(діючого в інтересах ОСОБА_12) -
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
третя особа Одеська міська рада, про
виділ в натурі частини домоволодіння у
самостійний об'єкт нерухомості, про
визнання права власності, про
припинення права спільної часткової
власності на нерухоме майно -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа Одеська
міська рада, про виділ в натурі частини
домоволодіння у самостійний об'єкт
нерухомості, про визнання права
власності, про припинення права
спільної часткової власності на
нерухоме майно - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.А.
Ступаков

А.П.
Бабій