Справа № 232/639/12 Провадження №
22-ц/772/499/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія:
6Доповідач: Сорока Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Сороки Л.А.

суддів: Стеблюк Л.П., Копаничук С.Г.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю: представника позивача
Кріпак О.М., представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу Вінницької міської
ради на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 16.12.2013 року
по справі за позовом Вінницької
міської ради до ОСОБА_4, за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_5, про знесення
самочинно збудованих будівель та
приведення земельної ділянки в стан,
придатний до використання, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2007 року Вінницька міська
рада звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача
знести, за власний рахунок, самочинно
збудовану будівлю, розміром 4х5 м2, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, буд.
НОМЕР_1 та привести самовільно зайняту
земельну ділянку до стану, придатного
для використання.

В ході розгляду справи позивачем
відповідно до заяви від 22.01.2008 року
збільшено позовні вимоги. Згідно даної
заяви Вінницька міська рада просила
знести за рахунок ОСОБА_4 самочинно
збудовані будівлі розміром 4,54 x 4,55 м2,
яка згідно технічного паспорту
будинковолодіння значиться під
літерою «Ж», та розміром 6,15 х 12,04 м2, яка
позначена літерою «К».

Мотивуючи вимоги позовної заяви,
Вінницька міська рада зазначила, що
відповідач без належного дозволу та
належно затвердженого проекту на
земельній ділянці, яка належить
територіальній громаді м. Вінниці
здійснила будівництво сараю із
підвалом та гаражу. Вінницькою міською
радою не приймалось рішення про
передачу ОСОБА_4 даної земельної
ділянки, відповідно і не надавався
дозвіл на здійснення будівництва, а
тому 20.08.2007 року відповідача було
попереджено про необхідність усунути в
добровільному порядку порушення
законодавства шляхом знесення,
об'єктів самочинного будівництва.
Відповідач добровільно вимоги
попередження не виконала, що і стало
підставою для звернення до суду із
даним позовом.

Рішенням суду від 16.12.2013 року в
задоволенні позову Вінницької міської
ради відмовлено.

На це рішення позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги. При цьому
Вінницька міська рада посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, вважає висновки
суду такими, що не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги про те, що
Вінницькою міською радою не приймалось
рішення про передачу відповідачу
ОСОБА_4 земельної ділянки,
спростовується письмовими доказами, що
містяться в матеріалах цивільної
справи, а саме: ОСОБА_4 є власником 8/25
частки домоволодіння НОМЕР_1-НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 (відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
23.12.1985 року том 1 а. с. 37). За вказаним
домоволодінням було закріплено
земельні ділянки площею 910 кв. м. та 160
кв. м. рішеннями виконавчого комітету
Вінницької міської ради депутатів
трудящих за № 28/950 від 06.10.1955 року (том 1
а. с. 303-304) та № 75 від 14.02.1985 року (том 2 а.
с. 68-78). Особисто ОСОБА_4 в домоволодінні
НОМЕР_1 та ще одному співвласнику
ОСОБА_6 в домоволодінні №? НОМЕР_2
рішенням виконкому Вінницької міської
ради депутатів трудящих № 56 від 28.02.1991
року було передано 288 кв. м. в постійне
користування та 36 кв. м. в загальне
користування в зв'язку з облаштуванням
проїзду площею 36 кв. м., розмірами 3 м.
шириною та 12 м. довжиною. Проїзд було
створено за ініціативою ОСОБА_4 та з
метою заїзду від АДРЕСА_1 до частини
домоволодіння НОМЕР_1, якою володіє та
користується відповідач ОСОБА_4, що
чітко видно на схематичному плані, який
є невід'ємною частиною вказаного
рішення міськради.

Тому апеляційна скарга та позов в
частині доводів про те, що ОСОБА_4 не
було виділено земельну ділянку є
необґрунтованим та безпідставним.

В другій частині апеляційної скарги
зазначено про те, що Вінницьким міським
судом в оскаржуваному рішенні
безпідставно взято до уваги дозвіл
Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Вінницької міської ради депутатів
трудящих № 02-508 від 05.01.1994 року, як
підставу правомірності будівництва
сараю, який позначений в плані
технічного паспорту під літ. «Ж»,
оскільки відповідач не скористалась
даним дозволом, натомість згодом
побудувала сарай літ «Ж» з погребом
«п/Ж» в іншому місці та в інших
розмірах. Проте, це є припущеням
позивача, яке нічим не
обґрунтоване. Натомість дане
твердження позивача спростовується
відповіддю по першому питанню у
висновку № 781 судової
будівельно-технічної експертизи, від
30.10.2009 року ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» (том 2 а. с. 2-21) про те,
що сарай літ. «Ж» збудовано відповідно
до вказаного дозволу № 02-508 від 05.01.1994
року, а також показами свідка ОСОБА_7
від 27.05.2008 року, який станом на 1994 рік
був архітектором Староміського району
м. Вінниці і видавав дозвіл № 02-508 від
05.01.1994 року. Більш того, погріб літ. «п/Ж»
існував в 1994 році і разом з підвалами
під літерами «п/Х» та «п1/Х» його
прийнято в експлуатацію 26.03.1991 року
відповідно до акту, складеного
приймальною комісією Староміського
району м. Вінниці.

Апелянт не спростовує висновків суду
першої інстанції стосовно відмови в
задоволенні позову та спростувань, які
в ньому містяться в частині законності
будівництва та відмови в знесенні
гаражу, позначеного на плані
технічного паспорту під літ. «К», який
збудовано відповідно до дозволу № М-3106
від 29.12.1994 року, що також підтверджено
відповіддю по першому питанню у
висновку № 781 судової
будівельно-технічної експертизи, від
30.10.2009 року ТОВ «Подільський центр
судових експертиз».

Окрім того, апелянт в апеляційній
скарзі посилається на обґрунтування
позову зайняттям самочинно
збудованими будівлями земель
Вінницької міської ради, а саме,
проїзду до будинку НОМЕР_3 по АДРЕСА_1,
що має тільки проектуватись згідно
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради № 1283 від 08.06.2008
року. Дане твердження є безпідставним
оскільки не знайшло свого
підтвердження та спростовується
відповіддю на четверте питання
висновку № 09/1361 комісійної судової
будівельно-технічної експертизи від
27.06.2013 року складеного ТОВ «Подільський
центр судових експертиз». До того ж
проїзд не існує, його мають тільки
проектувати.

В частині третій апеляційної скарги,
апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що
звертається до суду і діє як
представницький орган власника
земельної ділянки, і аргументує позов
п. 4 ст. 376 ЦК України, а саме, про те, що
апелянт, як власник земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на спірні будівлі за
відповідачем, а тому дані будівлі
підлягають знесенню. Але, по перше,
відповідач не ставить питання про
визнання права власності за ним на
спірні будівлі, а по друге, апелянт вже
надав згоду на будівництво спірних
будівель, що підтверджується
зазначеними вище дозволами.

Самочинність спірних споруд також
спростовується матеріалами
інвентаризаційної справи № 3248 на
домоволодіння НОМЕР_1-НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1, де зазначено, що ці споруди не
є самочинно зведеними, на них відсутні
акти приймання в експлуатацію, що
виключає поняття самочинності.

Всі вказані споруди побудовано з
дотриманням Державних будівельних
норм, що підтверджується вказаними
висновками експертиз, висновком
будівельно-технічного експертного
дослідження від 23 жовтня 2013 року (том 3
а. с. 140-147) та технічними заключенями,
складеними в 2007 році ТОВ «М П Юлія» (том
1 а. с. 74-88, 245- 366).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивач свої
позовні вимоги не довів, а тому суд
першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позову.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим. Підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає, а
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Вінницької міської
ради відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16.12.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: