Справа № 461/7762/13
Головуючий у 1 інстанції: Юрків
Провадження № 22-ц/783/251/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого
судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри
М.М., Мацея М.М.

при секретарі:
Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2,
представників ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвали
Галицького районного суду м. Львова від
29 жовтня 2012 року, від 10 грудня 2012 року
та від 02 липня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 29 жовтня 2012 року заяву
ОСОБА_6 про видачу дубліката
виконавчого листа задоволено. Видано
дублікат виконавчого листа №2-107/09
виданого Галицьким районним судом м.
Львова 04.03.2010 р. про стгянення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_6 102277, 00 грн. вартості
нежитлового приміщення по АДРЕСА_2.

Дану увалу оскаржив представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у
якій зазначає, що вважає її такою, що не
грунтується на вимогах закону та
прийнятою з порушенням норм
процесуального права. Вказує, що видача
дубліката виконавчого листа можлива
лише при його втраті, а даний факт має
бути підтверджений належними та
допустимими доказами. Окрім того,
районний суд дійшов до неправомірного
висновку, що постанова державного
виконавця від 27.03.2012 року скасована
ухвалою Галицького районного суду м.
Львова, при цьому дата постановлення
такої ухвали не зазначена.

Просить скасувати ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 29 жовтня 2012
року та постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні заяви ОСОБА_6 про визнання
дублікату виконавчого листа виданого
Галицьким районним судом м. Львова
28.11.2012 року по цивільній справі №2-107/09
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_6 102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2, позначеного у
технічному паспорті від 03.09.2002 року
літерами 1-96, 1-97, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м.,
на першому поверсі, та приміщення,
позначене у технічному паспорті
літерами LXV, яке знаходиться у підвалі,
площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00
кв.м., на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 10.10.2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 27.03.2012 року
відмовити.

Ухвалою Галицькою районного суду м.
Львова від 10 грудня 2012 року заяву
задоволено повністю. Поновлено
пропущений строк для пред'явлення до
виконання дублікату виконавчого листа
Галицького районного суду м. Львова,
виданого 28.11.2012 року у цивільній справі
№2-107/09

Дану ухвалу оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подавши апеляційну
скаргу, у якій зазначає, що вважає її
такою, що не грунтується на вимогах
закону та прийнятою з порушенням норм
процесуального права. Вказує, що
районним судом не враховано, що
заявником не зазначено дати звернення
в Галицький районний суд м. Львова з
заявою про видачу виконавчого листа.
Також судом не взято до уваги, що
заявник звертаючись з заявою про
видачу дубліката безпідставно
пропустив строк, оскільки термін для
видачі дубліката виконавчого листа
складає 10 днів, то останній звернувся
за ним лише 18 листопада 2012 року і причин
поважності пропуску заявник у заяві не
зазначає. Окрім того, звертає увагу
апеляційного суду на те, що
мотивувальна частина ухвали із
зазначенням мотивів, з яких суд дійшов
висновків відсутня .

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 02 липня 2013 року подання
задоволено повністю. Тимчасово
обмежено у праві виїзду за межі України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, ідентифікаційний номер в
Державному реєстрі фізичних осіб
НОМЕР_1, паспорт громадянина України
серії НОМЕР_2 виданий 30.07.2002 року
Шевченківським РВ УМВС України у
Львівській області, проживаючого у
АДРЕСА_1, без вилучення паспортного
документа, до сплати заборгованості в
сумі 102277,00 грн., згідно виконавчого
листа №2-107/09 виданого 10.12.2012 року
Галицьким районним судом м. Львова.

Дану ухвалу оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подавши апеляційну
скаргу, у якій зазначає, що не згідний
із зазначеною ухвалою та вважає її
такою, що не відповідає вимогам
матеріального права, а тому є
необгрунтованою та незаконною.
Покликається на те, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази того,
що ОСОБА_2 ухиляється від виконання
своїх боргових зобов'язань, а також
таких не вбачається і з подання
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області щодо вирішення
питання про обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України і як вбачається
з оскаржуваної ухвали не встановлено
таких обставин і судом. Окрім того,
вказує, що доказів які б давали
підстави вважати, що боржник має намір
ухилятися від виконання судового
рішення шляхом залишення території
України, державним виконавцем не
надано, як і доказів того, що державним
виконавцем здійснено всі можливі
заходи щодо стягнення заборгованості в
тому числі і заробітної плати.

Просить скасувати ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 02 липня 2013
року та відмовити в задоволенні
подання старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області Денисяка Т.Г. у
тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
зобов'язань по рішенню суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2,представників ОСОБА_3,ОСОБА_4
ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги слід
задовольнити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 ЦПК України
замість втраченого оригіналу
виконавчого листа або судового наказу
суд, який видав виконавчий лист або
судовий наказ, має право за заявою
стягувача або поданням державного
виконавця видати його дублікат. Суд,
який видав виконавчий лист про
стягнення аліментів, має право за
поданням державного виконавця у разі
встановлення кількох місць роботи чи
отримання доходів боржника видати
дублікат виконавчого листа.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6 про видачу
дублікату, суд першої інстанції
виходив з того, що замість втраченого
оригіналу виконавчого листа суд, який
видав виконавчий лист має право видати
його дублікат.

Колегія суддів вважає, що
висновок суду є таким, що не відповідає
обставинам справи.

Як встановлено матеріалами справи, що у
заяві про видачу дублікату виконавчого
листа по цивільній справі № 2-10709
зазначено про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 102277,00 грн. вартості
нежитлового приміщення на АДРЕСА_2,
позначеного у технічному паспорті від
03.09.2002 року літерами 1-96, 1-97, 1-99, 1-100,
площею 72,4 кв.м., на першому поверсі, та
приміщення, позначене у технічному
паспорті літерами LXV, яке знаходиться у
підвалі, площею 34,6 кв.м., загальною
площею 107,00 кв.м., на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 10.10.2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 27.03.2012 року (т.2
а.с.229) зазначено, що такий був
втрачений при пересилці з ВДВС
Головного управління юстиції у
львівській області до галицького
районного суду.

Однак як встановлено колегією суддів,
що виконавчий лист із зазначеним
змістом у заяві не видавався та на
виконанні не перебував, тому Галицьким
районним судом помилково видано
дублікат, оскільки відповідно до
додаткового рішення Галицького
районного суду від 16.07.2009року (т.2 а.с.68-69)
видавався виконавчий лист по
цивільній справі № 2-10709 про
зобов»язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_6
102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2, позначеного у
технічному паспорті від 03.09.2002 року
літерами 1-96, 1-97, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м.,
на першому поверсі, та приміщення,
позначене у технічному паспорті
літерами LXV, яке знаходиться у підвалі,
площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00
кв.м., на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 10.10.2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 27.03.2012 року та
такий перебував на виконанні.

Враховуючи вищенаведене та
вимоги ст.370 ЦПК України колегія суддів
вважає, що ухвала Галицького районного
суду про видачу дубліката виконавчого
листа від 29 жовтня 2012 року винесена з
порушенням вимог закону тому таку слід
скасувати та постановити нову ухвалу
якою відмовити в задоволенні заяви
ОСОБА_6 про видачу дубліката
виконавчого листа № 2-107/09 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2.

Згідно ст. 371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено. Заява про поновлення
пропущеного строку подається до суду,
який видав виконавчий лист, або до суду
за місцем виконання і розглядається в
судовому засіданні з повідомленням
сторін, які беруть участь у справі. Їхня
неявка не є перешкодою для вирішення
питання про поновлення пропущеного
строку. Суд розглядає таку заяву в
десятиденний строк.

Задовольняючи заяву та
поновлюючи строк для пред'явлення до
виконання дублікату виконавчого листа
Галицького районного суду м. Львова,
виданого 28.11.2012, районний суд прийшов до
помилкового висновку з яким не
погоджується колегія суддів.

Як встановлено матеріалами справи, а
саме відповідно до заяви про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання(т.2
а.с.235) заявник просить визнати поважною
причиною пропуску строку, який
надається для пред»явлення дублікату
виконавчого листа по цивільній справі
№2-107/09 до виконання покликаючись на те,
що 27.03.2012року була винесена постанова
про закінчення виконавчого
провадження по вказаному виконавчому
листу, однак зазначена постанова та
виконавчий лист до суду не надходили,
що підтверджується листом голови
Галицького районного суду м. Львова
(т.2а.с. 230)

Однак, як встановлено колегією суддів,
що відповідно до копії ухвали від 11.06.2012
року Галицького районного суду м.
Львова визнано неправомірні дії
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС
головного управління юстиції у
Львівській області Денисяка Т.Г. щодо
невиконання додаткового рішення
Галицького районного суду м. Львова від
04.03.2010 року та скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 27.03.2012року, зобов»язавши відновити
виконавче провадження № 17878143 щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-107/09 виданого 04.03.2010р. про
зобов»язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_6
102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2, позначеного у
технічному паспорті від 03.09.2002 року
літерами 1-96, 1-97, 1-99, 1-100, площею 72,4 кв.м.,
на першому поверсі, та приміщення,
позначене у технічному паспорті
літерами LXV, яке знаходиться у підвалі,
площею 34,6 кв.м., загальною площею 107,00
кв.м., на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 10.10.2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 27.03.2012 року,
однак районним судом дана обставина
не врахована при винесені ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що ухвала від 10.12.2012 року
Галицького районного суду м. Львова
винесена з порушенням норм ЦПК України
та таку слід скасувати і постановити
нову якою відмовити в задоволенні
заяви ОСОБА_6 про поновлення строку для
пред»явлення виконання дублікату
виконавчого листа № 2-107/09.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Згідно ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцем знаходження органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Підстави для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон визначені Законом
України «Про порядок виїзду і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.1994
року № 3857-12. Зокрема статтею 6 даного
Закону передбачено декілька видів
обмеження у виїзді громадян України за
кордон, зокрема: громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорту та тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у певних
випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов'язань.

З аналізу вищенаведених правових норм
вбачається, що особі, яка має паспорт
для виїзду за межі України та має такий
намір, може бути відмовлено у виїзді за
кордон у випадку ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
цих зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до
суду з вказаним поданням органи
державної виконавчої служби повинні
послатися на обставини та підтвердити
їх відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов'язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

В матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджують надіслання ОСОБА_2
вимоги про добровільне виконання
зобов'язання та докази одержання усіх
документів, що виносились у процесі
виконання виконавчого провадження, які
передбачені вимогами ч.1 ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також докази, що останній ухиляється
від виконання зобов'язання.

Задовольняючи подання про
тимчасове обмеження за межі України
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до виконавчого
листа №2-107/09 виданого 10.12.2012 року
Галицьким районним судом м. Львова про
стягнення заборгованість ОСОБА_2
становить 102 277,00 грн., колегія суддів
вважає, що суд при цьому не з'ясував усі
обставини необхідні для правильного
вирішення справи, не врахував, що
державним виконавцем не було вчинено
жодних дій з метою виконання рішення
суду та не з`ясував, чи мало місце
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань з моменту відкриття
виконавчого провадження та до
звернення до суду з вказаним поданням
та не перевірив який виконавчий лист
перебував на виконанні.

Колегія суддів вважає, що
обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за
кордон було здійснено судом
передчасно, без належного з'ясування
фактичних обставин, що підлягають
перевірці, тому ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 02.07.2013року
слід скасувати та постановити нову
якою відмовити в задоволенні подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати ухвалу і постановити
нову ухвалу.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п. 2 ч.2 ст. 307, п.2
ч.1 ст.312, ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду
м.Львова від 29 жовтня 2012 року скасувати
та постановити нову , якою відмовити в
задоволенні заяви ОСОБА_6 про видачу
дубліката виконавчого листа № 2-107/09
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_6 102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2.

Ухвалу Галицького районного суду
м.Львова від 10 грудня 2012 року скасувати
та постановити нову, якою відмовити в
задоволенні заяви ОСОБА_6 про
поновлення строку для предявлення
виконання дублікату виконавчого листа
№ 2-107/09 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 102277,00 грн. вартості
нежитлового приміщення на АДРЕСА_2.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 02 липня 2013 року скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області Денисяка Т.Г. у
тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до сплати
заборгованості в сумі 102277,00 грн згідно
виконавчого листа № 2-107/09 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
102277,00 грн. вартості нежитлового
приміщення на АДРЕСА_2 виданого
10.12.2012року Галицьким районним судом м.
Львова.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Струс Л.Б.

Судді Шандра М.М.

Мацей М.М.