АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1168/14
Головуючий у І-й інстанції: Руденко В.В.
Доповідач: Тамакулова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору дарування частково
недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про
визнання договору дарування частково
недійсним.

Позов обгрунтовувала тим, що її матері
ОСОБА_5 на праві власності належало
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Позивач разом з чоловіком ОСОБА_6 за
свої кошти та власним трудом зробили
прибудови до будинку житлових кімнат:
2-3 площею 14,0м2, 2-4 площею 10,5 м2, кухні 2-2
площею 7,6 м2, веранди 2-1 площею 5-2м2. Крім
того вони закрили дверний пройом між
кімнатами 2-6 та 1-2 , спорудили окремий
вихід з веранди 2-1. Здійсненими
перебудовами домоволодіння фактично
було поділено на дві частини в яких
проживала ОСОБА_5 та позивач з сім'єю.

24 листопада 2006 року ОСОБА_5 з
відповідачем уклала договір дарування
домоволодіння, який рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 30 листопада 2012 року визнано
недійсним на 39/ 100 частини
домоволодінння з визнанням права
власності на цю частину за позивачем.

ОСОБА_1 просила визнати недійсним
укладений договір на 61/100 частину
домоволодіння, оскільки її мати, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року була хворою
на психічну хворобу, в 1993 року їй було
встановлено діагноз- інволюційна
депресія, вона не розуміла своїх дій та
не могла ними керувати.

Відповідач позов не визнала.

Третя особа - ОСОБА_3 - проти позову
заперечувала.

Третя особа- приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилась, про слухання
справи належно повідомлена.

Рішенням суду І інстанції в позовних
вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та про цесуального
права, про-сить скасувати рішення й
постановити нове, яким задовольнити
вимоги.

Колегія суддів перевірила законність,
обґрунтованість рішення суду, в межах
заяв-лених вимог та апеляційної скарги
і дійшла до висновку, що скарга
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що матері позивача
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на
праві власності належало
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Позивач разом з чоловіком ОСОБА_6 за
свої кошти та власним трудом зробили
прибудови до будинку житлових кімнат:
2-3 площею 14,0м2, 2-4 площею 10,5 м2, кухні 2-2
площею 7,6 м2, веранди 2-1 площею 5-2м2. Крім
того вони закрили дверний пройом між
кімнатами 2-6 та 1-2 , спорудили окремий
вихід з веранди 2-1. Здійсненими
перебудовами домоволодіння фактично
було поділено на дві частини в яких
проживала ОСОБА_5 та позивач з сім'єю.

24 листопада 2006 року ОСОБА_5 уклала з
відповідачем договір дарування
домоволодіння, який рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 30 листопада 2012 року визнано
недійсним на 39/ 100 частини
домоволодінння і визнано право
власності за позивачем.

ОСОБА_5 знаходилась під спостереженням
лікаря -психіатра з 1993 року за
діагнозом інволюційна деепресія, в 2006
році з обліку знята.

Відповідно до ч1. ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Суд дослідив надані сторонами
докази-пояснення свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, висновок
судово-психіатричної експертизи в
сукупності та відмовив в позові.

Згідно акту № 30 від 16 серпня 2013 року
амбулаторної посмертної судово-
психіатричної експертизи на час
підписання договору дарування- 24
листопада 2006 року ОСОБА_5 не хворіла
будь-яким психічним захворюванням,
розуміла значення своїх дій та
керувала ними (а.с. 145-147).

Рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим (ст 213 ЦПК України).

Законним є рішення, яким суд, виконав
всі вимоги цивільного судочинства та
вирішив справу згідно з Законом.

Обґрунтованим є рішення, що ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обс-тавин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, що підтверд-жені тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд, з урахуванням наданих доказів,
обгрунтовано відмовив в позові за
відсутністю доказів про визнання
правочину недійсним з заявлених
підстав.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують обгрунтувань ухваленого
рішення.

При розгляді спору, суд І інстанції в
повному обсязі з'ясував права та
обов'язки сто рін, перевірив доводи,
обставини справи, надав їм належну
оцінку і постановив рішення, яке
відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
21 жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору дарування частково
недійсним- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: