У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк», подану
представником Шулікою А.В., на рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від

3 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від

19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що відповідно
до укладеного договору № PLXRRX
12930393 від 30 червня 2007 року ОСОБА_6
отримав кредит у розмірі 2 802 грн., зі
сплатою 12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») складає між ОСОБА_6 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» договір, про що
свідчить підпис відповідача у заяві.

Однак, у порушення умов кредитного
договору, відповідач не виконав своїх
зобов'язань і станом на 16 травня 2013 року
за ним рахується заборгованість у
розмірі 48 605 грн. 72 коп., яка складається
з: 1 882 грн. заборгованості за кредитом; 18
347 грн. 51 коп. заборгованості по
процентам за користування кредитом; 755
грн. 15 коп. заборгованості по комісії за
користування кредитом, 24 830 грн. 31 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафів відповідно до пункту 5.3. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам: 500 грн. штрафу (фіксована
частина) та 2 290 грн. 75 коп. штрафу
(процентна складова).

Посилаючись на вищезазначені
обставини, позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором № PLXRRX 12930393 від 30
червня 2007 року у загальному розмірі 48 605
грн. 72 коп.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 3 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 19 листопада 2013
року, відмовлено в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судом встановлено, що 30 червня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір
№ PLXRRX 12930393, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 2 802
грн. зі сплатою 12% річних та кінцевим
терміном повернення коштів до 30 червня
2008 року. Унаслідок неналежного
виконання відповідачем взятих не себе
за вказаним договором зобов'язань по
поверненню тіла кредиту та сплати
відсотків, станом на 16 травня 2013 року
заборгованість по кредиту становить 1
882 грн., по відсоткам - 18 347 грн. 51 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 755 грн. 15 коп.
Також ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховано
пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором у сумі 24 830
грн. 31 коп., штраф (фіксована частина) 500
грн., штраф (процентна складова) 2 290 грн.
75 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції,
з яким погодився й апеляційний суд,
виходив із пропуску позивачем
встановленого за погодженням між
сторонами договірного
п'ятирічного строку позовної давності.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Такий висновок суду касаційної
інстанції відповідає позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові від 20 листопада 2013
року № 6-126цс13.

З урахуванням вищезазначеного, суду
слід з'ясувати, чи правильно
застосовано у даній справі строк
позовної давності.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегій суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», подану
представником Шулікою А.В.,
задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від

3 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від

19 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана