Справа № 291/191/14-ц
Ружинський районний суд
Житомирської області
Ружинський районний суд
Житомирської області в складі:
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Ружині Житомирської
області цивільну справу за позовом
до Прибережненської сільської ради
Ружинського району Житомирської
про визнання права власності на
ОСОБА_1 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи його
тим, що її баба ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та заповіла їй все своє
майно, мала у приватній власності
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1.
На даний час позивачка бажає
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на вказаний
житловий будинок, однак зробити цього
не може із-за відсутності
правовстановлюючих документів на
нього. Тому просить суд визнати за нею
право на вказане спадкове майно її
В судове засідання сторони не
з'явились, подали заяви, в яких просять
справу слухати у їх відсутність,
позивачка позовні вимоги підтримує, а
представник відповідача -
Прибережненської сільської ради
Ружинського району - визнає повністю.
Суд, оглянувши матеріали справи,
встановив, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
З довідки Прибережненської
сільської ради Ружинського району від
28.01.2014р. №28 бачається, що відповідно до
записів погосподарської книги по
с.Прибережне Ружинського району
Житомирської області ОСОБА_2 була
власником житлового будинку з
господарськими будівлями,
розташованого по АДРЕСА_1 .
З технічного паспорта на вказаний
житловий будинок, який виготовлений
Бердичівським МБТІ Житомирської
області 18.11.2013р., вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 побудований в
1960 році, господарські споруди
побудовані в 1960-1965рр.,
правовстановлюючі документи на
вказаний будинок в БТІ не
Як вбачається з рішення щодо
отримання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
наданого державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Ружинського РУЮ Житомирської області
за №10629474 від 04.02.2014р., відомості про
об'єкт нерухомого майна, а саме
житловий будинок АДРЕСА_1 у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
На підставі вищевикладеного, та,
враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК
УРСР(1963 р.), Указу Президії Верховної
Ради СРСР «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
жилих будівель» від 26.08.1948р., Закону
УРСР "Про сільську Раду депутатів
трудящих" від 02.07.1968р., які регулювали
право власності колгоспного двору та
реєстрацію вказаного права за членами
двору в погосподарських книгах
сільських рад, суд приходить до
впевненості, що ОСОБА_2 володіла на
праві приватної власності вказаним
житлововим будинком та господарськими
будівлями, розташованими по АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с.Прибережне Ружинського району
Житомирської області, що вбачається з
свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадоємців).
Статею 1217 ЦК України передбачено,
що спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.
Статею 1223 ЦК України встановлено,
що право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті і лише у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.
Як вбачається зі спадкової справи
№297/2010р., заведеної 01.09.2010р. Ружинською
державною нотаріальною конторою
Житомирської області відносно майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб, щодо
підтвердження дошлюбного прізвища,
ОСОБА_2 заповіла все своє майно
позивачці, яка у встановлений законом
строк прийняла її спадщину, подавши до
нотаріальної контори відповідну заяву.
Інших спадкоємців ОСОБА_2, які б
прийняли вказану спадщину, немає, що
вбачається із зазначеної спадкової
справи.
Таким чином, судом встановлено, що
до позивачки перейшло право
власності спадкодавця ОСОБА_2 на все
спадкове майно, зокрема, і на житловий
будинок з господарськими спорудами,
розташований за вищевказаною адресою.
Однак, як вбачається з довідки
Ружинської державної нотаріальної
контори Житомирської області від
24.01.2014р. за №29/02-14, позивачці було
відмовлено у видачі свідоцтва на
спадщину за заповітом на майно ОСОБА_2,
яка складається з житлового будинку по
АДРЕСА_1, з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на
вказаний житловий будинок.
На підставі викладеного, суд
приходить до переконання, що право
позивачки на прийняття спадщини
реалізоване, але мають місце труднощі
здійснення процедури реєстрації
успадкованого майна, що виникли не з її
Перешкодою для оформлення спадкових
прав у позивачки є неотримання
спадкодавцем за свого життя
правовстановлюючого документа на
вказане майно, хоча право власності
ОСОБА_2 на вказане майно ніким не
оспорюється, а тому зазначене не може
бути підставою для позбавлення
спадкоємців права власності на таке
А тому з вищевикладених підстав
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за
нею права власності в порядку
спадкування на зазначене майно
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.120-127, 548, 549 ЦК
УРСР(1963р.), ст.ст.1216, 1217, 1223 , 1233-1236, 1261, 1268,
1296 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", Указом
Президії Верховної Ради СРСР «Про
право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних жилих
будівель» від 26.08.1948р., Законом УРСР
"Про сільську Раду депутатів трудящих"
від 02.07.1968р. ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд,-
Позовні вимоги задовільнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с.Піщане Білоцерківського
району Київської області, право
власності на спадкове майно ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Прибережне
Ружинського району Житомирської
-житловий будинок, площею 59.6 кв. м, з
господарськими будівлями: погріб з
шийкою, веранда, літня кухня, сарай,
сарай, сарай, убиральня, ганок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня його проголошення, а особою, яка
не була присутня в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.
суддя