Номер провадження № 22-ц/785/1547/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Колмакова В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки недійсним,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 вересня 2013 року,-

встановила:

У грудні 2012 року ОСОБА_2, через
представника ОСОБА_5, звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом про визнання договору іпотеки
недійсним, і в обґрунтування позовних
вимог посилалася на те що, згідно
державного акту, зареєстрованого 21
червня 2011 року, їй на праві власності
належить земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0250 га. Державний акт
виданий на прізвище ОСОБА_2, після
укладання шлюбу прізвище змінилось на
ОСОБА_2

Підставою для видачі держаного акту
стало рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 03 березня 2010 року у
справі № 2-939/10. Під час розгляду
цивільної справи про розірвання шлюбу
та поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
було встановлено, що земельна ділянка
була придбана за грошові кошти, які
надали батьки

ОСОБА_2

Договір іпотеки №/157/2007 від 01.10 2007 року,
був укладений під час шлюбу між нею
ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3
, не мав права без її письмової згоди
передавати земельну ділянку, що є
спільною сумісною власністю подружжя
у іпотеку та перебування земельної
ділянки в іпотеці порушує її право
розпорядження своєю власністю,
позивач просила визнати договір
іпотеки недійсним, вилучити запис про
обтяження об'єкта нерухомого майна з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, вилучити
запис з Державного реєстру іпотек.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав , просив
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк»
позов не визнав , посилаючись на те, що
зазначений договір іпотеки повністю
відповідає законодавству України.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав , проти
задоволення позовних вимог не
заперечував.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2013 року позов

ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки
№/157/2007 від 01.10 2007 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
(р/№ 17392) відповідно до умов якого
ОСОБА_3 передав земельну ділянку площею
0,0250 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва,
що належить ОСОБА_3 на підставі
державного акту про власність на
земельну ділянку серії ЯЕ № 667035,
виданого на підставі договору
купівлі-продажу від 28.08.2007 р/№ 15104,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 12 від
13.09.2007 р., кадастровий номер ділянки:
:45:004:0142.

Вилучено запис про обтяження об'єкта
нерухомого майна з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна під реєстраційним № 5754877, з
контрольною сумою ДД8046В2Д4 (підстава
обтяження : іпотечний договір, реєстр.
№ 17392 від 01.10.2007 р., приватний нотаріус
Одеського МНО ОСОБА_4, накладено
заборону за реєстр. № 17393) земельної
ділянки загальною площею 0,0250 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для індивідуального
дачного будівництва, кадастровий
номер: :45:004:0142, власник ОСОБА_3.

Вилучено запис з Державного реєстру
іпотек № витягу 39265240 від 11.12.2012 р.
(підстава обтяження: іпотечний договір,
реєстр. № 17392 від 01.10.2007 р., приватний
нотаріус Одеського МНО ОСОБА_4,
накладено заборону за реєстр. № 17393)
земельної ділянки загальною площею 0,0250
га, що знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для індивідуального
дачного будівництва, кадастровий
номер: :45:004:0142, власник ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк»,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення та ухвали
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що на час
укладення відповідачем ОСОБА_3
договору іпотеки, спірна земельна
ділянка була спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та для
укладення договору іпотеки згода
позивачки була обов'язковою.
Нотаріально посвідченої згоди ,на
передачу в іпотеку земельної
ділянки,що є спільною сумісною
власністю, позивач не надавала тому
договір іпотеки від 1.10.2007 року є
недійсним.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна ,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи
,прав та обов'язків сторін, оцінки
наданих ними доказів, з огляду на
наступне.

За змістом частини першої статті 203 ,
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою,п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу і , зокрема ,коли зміст
правочину суперечить ЦК України ,іншим
актам цивільного законодавства.

Отже , підставою недійсності правочину
є недодержання стороною (сторонами)
вимог щодо відповідності змісту
правочину ЦК України та іншим актам
цивільного законодавства саме на
момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ЦК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається ,що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина ,чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого ,що укладений
другим із подружжя без її,його згоди
,якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Відповідно до ст. 578 ЦК України ,ч.2 ст. 6
Закону України «Про іпотеку» нерухоме
майно,що перебуває у спільній
сумісній власності ,може передаватися
в іпотеку тільки за нотаріально
посвідченою згодою всіх
співвласників.

З матеріалів справи вбачається, що
14.12.2001 року в м.Ханти-Мансійськ
Ханти-Мансійського автономного округу
Тюменської області Російської
Федерації позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 уклали шлюб, що
підтверджується ,свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу (а.с.49, 50 ).

28.08.2007 року відповідачем ОСОБА_3 за
договором купівлі-продажу від 28.08.2007
року ,була придбана земельна ділянка
,площею 0,0250 га.,розташована за адресою
АДРЕСА_1.(а.с.47).

01.10.2007 року між відповідачем ОСОБА_3 та
відповідачем ПАТ «ОТП Банк» був
укладений договір кредиту № PML-500/157/2007.

У забезпечення виконання зобов'язань
відповідачем ОСОБА_3,за договором
кредиту № PML-500/157/2007. ,01.10.2007 року між
ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений
нотаріально посвідчений договір
іпотеки №/157/2007. Предметом іпотеки
виступила земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0250 га. (а.с.78).

15.06.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було розірвано ,що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.21).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси про розірвання шлюбу та поділ
майна від 03 березня 2010 року ,визнано
право власності на земельну ділянку ,
яка є предметом застави за спірним
договором іпотеки ,за ОСОБА_2 (а.с.19-20).

31.05.2011 року позивач ОСОБА_2 отримала
державний акт на земельну ділянку
,загальною площею 0,0250 га та
розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Суд першої інстанції , задовольняючи
позов не звернув уваги на те,що при
укладенні договору іпотеки
відповідач ОСОБА_3 вказав, що не
перебуває у шлюбі чи фактичних шлюбних
відносинах (а.с.86) та надав в
підтвердження цього копію паспорта ,в
якому відсутні відповідні відмітки про
перебування ним у шлюбі з позивачем
(а.с.87-88).

Відповідно до п.1.2.1 договору іпотеки
від 01.10.2007 року ,ОСОБА_3 засвідчив, що на
момент укладення договору іпотеки
предмет іпотеки за цим договором
належить йому на праві власності ,не
знаходиться в іпотеці у третіх осіб,в
тому числі не знаходиться в податковій
заставі, нікому іншому не
подарований,не проданий, в суперечці
та під арештом не перебуває,боргом за
комунальні та інші послуги і податки
не обтяжений не переданий як внесок до
статутного фонду юридичних осіб,не є
часткою у спільному майні за договором
про сумісну діяльність,не виступає
предметом судових та інших спорів,не
обтяжений з метою забезпечення
виконання інших зобов'язань,прав
третіх осіб, а також що вказаний
правочин не суперечить правам та
інтересам малолітніх неповнолітніх
або непрацездатних дітей.

Відповідно до п.1.2.3. договору іпотеки
ОСОБА_3 засвідчив, що до нього не
пред'явлені і не будуть пред'явлені
майнові вимоги , пов'язані з
вилученням майна (а.с.78).

В підтвердження права власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 був наданий
договір купівлі-продажу спірної
земельної ділянки (а.с.47).

Зазначені вище обставини були
доведені ОСОБА_3 банку , як
іпотекодержателю, при посвідченні
договору іпотеки нотаріусом.

Представник ПАТ «ОТП БАНК» в
обґрунтування своєї позиції в суді
першої інстанції посилався на
зазначені обставини , проте суд
першої інстанції не звернув уваги та
не надав правової позиції з цього
приводу.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається ,що між позивачем та ОСОБА_3
існував спір про право на земельну
ділянку ,оскільки позивач
стверджувала, що земельна далянка ,яка
є предметом іпотеки,придбана на кошти
її батьків , спір між сторонами був
вирішений судом лише у 2010 році (а.с.19-20)
тобто факт визнання спільною сумісною
власністю подружжя земельної ділянки
,загальною площею 0,0250 га., що
розташована за адресою АДРЕСА_1.(а.с.47)
,встановлено судом більше ніж як через
три роки після укладення ОСОБА_3
договору іпотеки , що не впливає на суть
правовідносин, які склалися у зв'язку
з укладенням договору іпотеки.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19.09.2011 року (Постанова № 6-33 цс11) , що
відповідно до ст.360-7 є обов'язковою для
судів, які зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність із
рішенням Верховного Суду України.

За таких підстав на час укладення
ОСОБА_3 договору іпотеки порушень
цивільного законодавства не було ,а
тому підстав для задоволення позову
ОСОБА_2 не має.

За таких підстав ,відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України ,апеляційна скарга
ПАТ «ОТП Банк» підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню .

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст. 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 вересня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», ОСОБА_3, про визнання
договору іпотеки недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М.Гончаренко

В.Д. Коротков