У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Писаної Т.О.,-
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
розірвання шлюбу, поділ майна та
визначення місця проживання
малолітньої дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи:
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», служба у справах дітей
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини та
поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_7, подану представником
ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и
л а:

У березні 2013 року
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу, поділ майна та
визначення місця проживання
малолітньої дитини, посилаючись на те,
що 15 вересня 2009 року між нею та
ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб. За час
перебування у шлюбі у них народилася
дочка, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне
життя у сторін не склалося, шлюбні
відносини і проживання однією сім'єю
між ними припинилися з вересня 2010 року.
Примирення між сторонами є неможливим.
Позивач вважала, що дитина повинна
проживати із нею. Крім того,
зазначала, що ними під час перебування
у шлюбі у кредит була придбана квартира
АДРЕСА_1. Посилається на те, що вона
особисто за власні кошти погашала
вказаний кредит.

З урахуванням
викладеного, ОСОБА_6 просила про
розірвання шлюбу, укладеного між нею
та ОСОБА_7, зареєстрованого 15 вересня 2002
року у Лівобережному відділі
реєстрації шлюбів м. Києва з Державним
Центром розвитку сім'ї, актовий запис №
1380; поділ майна, що є спільною сумісною
власністю, виділивши їй 2/3 частки
квартири АДРЕСА_1, а відповідачу - 1/3
частку цієї ж квартири; визначення
місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею у
квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом про визначення місця
проживання дитини та поділ майна,
посилаючись на те, що з початку вересня
2010 року вони з ОСОБА_6 проживають окремо
і припинили ведення спільного
господарства. З цього часу за
домовленістю з ОСОБА_6 їхня дочка
ОСОБА_9 проживає разом із ним та його
батьками за адресою: АДРЕСА_2.
За ці три роки, які дочка проживає з ним,
вона закінчила другий клас з
похвальним листом і успішно навчається
в третьому класі, відвідує студію
«Винахідник» і гурток декоративного
живопису. Вказував на те, що кожного дня
він водить дочку в школу, а забирає її,
його мати ОСОБА_11 З вересня 2010 року між
сторонами склався фактичний порядок
спілкування з дочкою, яка постійно
проживає з ним, за його місцем
проживання, яка бажає проживати з ним і
в подальшому, а ОСОБА_6 спілкується з
дочкою один раз в робочі дні та один - у
вихідні, він не чинить ніяких перешкод
у їх спілкуванні.

Під час шлюбу сторонами були придбані:
квартира АДРЕСА_1, вартість якої
становить 803 998 грн., автомобіль
«Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1,
2008 року випуску, вартість якого
становить 96 371 грн., які належать
сторонам на праві спільної сумісної
власності в рівних частках. ОСОБА_7
зазначав, що спірна квартира була
придбана ними, зокрема, і за кредитні
кошти, при цьому, залишок за тілом
вказаного кредиту становить 17474,72
долари США, що за курсом НБУ
еквівалентно 139623 грн. 01 коп. ОСОБА_7
також повідомив, що відповідно до вимог
ст. 365 ЦК України, з метою вказаного
розподілу майна подружжя та виплату
відповідної компенсації ОСОБА_6 за її
частки у вказаній квартирі, він вніс на
депозитний рахунок Дарницького
районного суду м. Києва грошову суму 284
002 грн., що дорівнює решті частки ОСОБА_6
у праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
у разі присудження їй спірного
автомобіля. При цьому, просив суд
зменшити розмір грошової компенсації
для ОСОБА_6 до 252 002 грн., враховуючи
що дитина проживає з ним, ОСОБА_7

З урахуванням викладеного ОСОБА_7
просив визнати за ним право власності
на квартиру АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_6
право власності на автомобіль «Hyundai
Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008
року випуску; стягнути на користь
ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості її
частки у праві власності на спірну
квартиру, у сумі 252 002 грн., звернувши
стягнення на грошові кошти, внесені
ОСОБА_7 на депозитний рахунок
Дарницького районного суду м. Києва.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 9 серпня 2013 року позов ОСОБА_6
та зустрічний позов ОСОБА_7 задоволені
частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
зареєстрований 15 вересня 2002 року у
Лівобережному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1380. У
задоволенні решти вимог ОСОБА_6 -
відмовлено. Визначено місце проживання
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком
ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_2.

Поділено майно подружжя:

У задоволенні решти вимог за
зустрічним позовом ОСОБА_7 -
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_7 про визначення місця
проживання дитини, поділ майна
подружжя та в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_6 про поділ майна,
визначення місця проживання
малолітньої дитини та вирішення
питання про розподіл судових витрат у
сумі 3 326 грн. 30 коп. та 3 441 грн. скасовано
й ухвалено нове рішення у справі у цій
частині, яким позов ОСОБА_6 та
зустрічний позов ОСОБА_7
задоволені частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_6,
яка мешкає у квартирі АДРЕСА_1. Визнано
спільною сумісною власністю подружжя
квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Hyundai
Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008
року випуску.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
компенсацію вартості Ѕ частки
автомобіля, що становить 48 185 грн. 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині - рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, суд апеляційної інстанції
встановив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 15
вересня 2002 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2010
року сторони мешкають окремо,
ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2, а ОСОБА_6 -
мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яка придбана
ними під час шлюбу.

Висновком Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації, як
органом опіки та піклування, з метою
забезпечення виключно прав та
інтересів малолітньої дитини, визнано
за доцільне визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_6
(а.с. 121-122)

Апеляційний суд, врахувавши висновок
Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації, як
органу опіки та піклування, а також
ст. 6 Декларації прав дитини,
правильно виходив із того, що малолітня
ОСОБА_9 повинна мешкати разом із матір'ю
ОСОБА_6

Судом також встановлено, що 17 листопада
2006 року, під час шлюбу, сторонами за
грошові кошти, що еквівалентні 125 тис.
доларам США, було придбано двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1,загальною площею 67,9
кв.м., жилою площею 32,7 кв.м. Разом із цим,
для придбання квартири сторонам були
необхідні кошти, а тому17 листопада 2007
року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7
був укладений кредитний договір на
суму 50 тис. доларів США та договір
іпотеки, предметом якого є спірна
квартира. Встановлено, що обов'язки
поручителя за борговими зобов'язаннями
ОСОБА_7 взяла на себе ОСОБА_6

З огляду на положення ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 70
СК України апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя, а отже підлягає
поділу у рівних частках - по 1/ 2 частині,
кожному. Слід також визнати правильним,
що та обставина, що на виконання умов
кредитного договору частину платежів
ОСОБА_6 було здійснено за власні кошти,
не може слугувати підставою для
збільшення її частки у спільному майні.

Крім того, судом встановлено, що 18
вересня 2008 року, під час перебування у
шлюбі, сторонами було придбано
автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який
перебуває у володінні ОСОБА_6
Відповідно до висновку, складеного 30
липня 2013 року суб'єктом оціночної
діяльності ОСОБА_14, вартість
зазначеного автомобіля визначена у
сумі 96 371 грн.

Враховуючи те, що вказане рухоме майно
є річчю неподільною, суд обґрунтовано
виділив його ОСОБА_6 та визнав
доведеним наявність підстав для
стягнення з останньої на користь
ОСОБА_7 компенсацію вартості Ѕ його
частки.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду апеляційної інстанції відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими й
правильність висновків суду не
спростовують, тому судове рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану
представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. Писана