Марківський районний суд
Справа № 417/83/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повний текст/

06.06.2014 смт Марківка

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Логвіненко Т. Г.

при секретарі Грибєнік О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до відповідачів із зазначеним позовом. У обгрунтування позовних вимог вказала, що із 10.08.2001 по 14.04.2014 перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними із ОСОБА_2 за їх спільні кошти був придбаний у відповідача ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1 вартістю 50000 грн. У звязку із відсутністю у них коштів на переоформлення права власності на автомобіль, ОСОБА_3 отримавши вказані кошти видав на імя ОСОБА_2, його батька ОСОБА_4 та приятеля ОСОБА_2- ОСОБА_5 довіреність на право користування та продажу вказаного автомобіля.

Вважає, що вказаний автомобіль є їх із ОСОБА_2 спільною сумісною власністю подружжя, а тому, із посиланням на ст.ст. 60,70,71 СК України ставить питання про поділ вказаного майна шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль із стягненням з нього на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілю-25000 грн.

У судовому засіданні позивачка та її представник-Красноруцький О.М. у повному обсязі підтримали позов із зазначених підстав. Гроші на автомобіль були зняті із депозиту відповідача ОСОБА_2-35000 грн., та 15000 грн.-позичені ними у ОСОБА_6 Позивачка під час передачі грошей ОСОБА_3 та видачі ним довіреності присутня не була, однак їй відомо, що гроші ОСОБА_3 передавав ОСОБА_2. У подальшому автомобіль постійно був у володінні та користуванні іх із ОСОБА_2

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник-Іванова І.І. позов не визнали у повному обсязі. У обгрунтування заперечень на позов вказали, що спірний автомобіль не є об'єктом права їх із позивачкою спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбавався у ОСОБА_3 ОСОБА_4-батьком відповідача ОСОБА_2 й належить йому, а відповідач ОСОБА_2 та позивачка лише мали цей автомобіль у своєму володінні та користуванні за його згодою. Факт позики грошей на придбання автомобілю заперечив. Факт зняття грошей із депозиту у сумі 35000 грн. напередодні видачі на автомобіль доручення не заперечив, однак вказав, що вони були витрачені ним із відповідачкою на інші сімейні потреби. Доручення видавалося ОСОБА_3 із причини відсутності у батька коштів на оформлення права власності на трьох осіб- Терещенка В.І., нього, та його знайомого-Коротуна О.В.. Наявність ОСОБА_5 у дорученні була викликана задля полегшення у подальшому процедури зняття автомобілю із обліку.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі. У обгрунтування заперечень на позов вказав, що вказаний автомобіль придбавався ним у кредит. У 2012р. він вирішив автомобіль продати, про шо дав відповідне оголошення у інтернеті та на самому автомобілі. Згодом до нього звернувся ОСОБА_2 із пропозицією придбати автомобіль. Після огляду автомобілю та обговорення ціни вони домовились зустрітися у нотаріуса у с.Марківка й там він /Дорошенко/ після отримання грошей повинен був видати покупцеві генеральну довіреність задля економіїї коштів на переоформлення автомобілю. Під час огляду автомобілю була присутня й позивачка. Наступного дня він зустрівся у нотаріуса із ОСОБА_2. який був із своїм батьком- Терещенком В.І. та ОСОБА_5 Гроші за автомобіль -49000 грн. передавав йому особисто ОСОБА_4 Розписку чи будь-який інший письмовий документ щодо отримання грошей він не писав. Після отримання грошей він за проханням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 видав на їх а також ОСОБА_5 ім'я нотаріально посвідчену генеральну довіреність. Під час цих подій позивачка присутня не була.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами та витребувані судом за їх клопотаннями, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, що свідчить про необхідність відмови у їх задоволенні у повному обсязі, виходячи із наступного,-

Згідно свідоцтва про одруження /а.с. 6/ позивачка та відповідач ОСОБА_2 із 10.08.2001р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області від 14.04.2014 /а.с147/ вказаний шлюб розірваний.

Згідно свідоцтва про реєстрацію /а.с 95/ власником автомобілю НОМЕР_2 2007р.вказаний ОСОБА_3

Згідно кредитного договору № 1882 від 12.11.2007р /а.с.119-120/ вказаний автомобіль придбаний ОСОБА_3 у кредит.

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 17.04.2012р./а.с153 / ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2,ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що спірний автомобіль придбавався ним за свої власні кошти, які він особисто передавав ОСОБА_3 Право власності на автомобіль належним чином не оформлювалось внаслідок відсутності у нього коштів, а лише на його ім'я, сина та знайомого сина- Коротуна О.В. ОСОБА_3 була видана нотаріально посвідчена генеральна довіреність. У подальшому автомобілем користувався він, а також ОСОБА_2 із своєю сім'єю за його згодою.

Письмових доказів, підтверджуючих суму продажу автомобілю та особу, яка сплачувала ОСОБА_3 кошти за автомобіль сторонами не надано.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України,кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що позивачкою не виконані зазначені вимоги Закону та не доведено те, що спірний автомобіль придбавався ОСОБА_2 за їх спільні сімейні кошти й, відповідно те, що вказаний автомобіль є згідно із вимогами ст. 60 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний висновок суду грунтується на вищевказаних поясненнях відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та показах свідка ОСОБА_4, які перебувають у взаємозв'язку та не протирічать один одному. Позивачкою не надано доказів стосовно того, що гроші за автомобіль ОСОБА_3 сплачував саме відповідач ОСОБА_2 Факт її відсутності при видачі ОСОБА_3 довіреності нею та сторонами не оспорюється, відповідно її доводи, щодо сплати грошей ОСОБА_3 ОСОБА_2 є її припущенням, а тому ці доводи не можуть бути визнані судом як об'єктивні.

Слід зазначити що між сторонами не укладалося будь-яких письмових угод щодо купівлі-продажу спірного автомобілю, транспортний засіб після оформлення довіреності не знімався із обліку в органах ДАЇ, залишався зареєстрованим за ОСОБА_3, крім того, нічим не підтверджена і сума, яка нібито була сплачена за автомобіль.

Крім того, позивачка, ставлячи питання про поділ спільного майна подружжя-автомобілю, не довела факт дійсності правочину за договором купівлі-продажу спірного автомобіля оскільки не ставила про це питання у позові, у той час як згідно вимог Закону, а саме,-

-ч.1 ст. 202 ЦК України-правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

- ч.1 ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

- п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України- належною формою договору купівлі-продажу автомобілю є письмова-

а тому суд приходить до висновку, що довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль й видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту без укладання договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений, відповідно до Закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано.

Факт перебування спірного автомобілю у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_2 та позивачки не може бути розцінений як безумовний доказ їх права власності на це майно.

Із урахуванням викладеного суд не бере до розгляду такі докази, як покази свідка ОСОБА_5, письмова заява ОСОБА_6, /а.с.12/ та роздруківка руху коштів на депозитному рахунку ОСОБА_2 Ю.В./ а.с.140-142/ оскільки вони з урахуванням положень ст. 58 ЦПК України не є належними стосовно предмету доказування по данному спору.

Судові витрати суд розподілює у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208-210 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, суд:

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 65 гривень 40 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки Chery Amylet, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_7, проживаючого за адресою: 92400, Луганська область, смт Марківка, вул. Котовського, 18, який знаходиться у володінні ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_4), проживаючого за адресою: 92420, Луганська область, Марківський район, с. Просяне, пров. Північний, б.11, застосований ухвалою суду від 16.01.2014.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Марківського районного суду Т. Г. Логвіненко