Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1577/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Черниш Т. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого-судді Черниш Т.В.,

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

при секретареві Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
обслуговуючого кооперативу «ЖБК
«Інгул» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу за утримання будинку та
прибудинкової території, за
апеляційною скаргою позивача на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

31 січня 2014 року обслуговуючий
кооператив «ЖБК «Інгул» (далі - ОК «ЖБК
«Інгул») звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, мотивуючи позовні
вимоги тим, що ОСОБА_3 з сім'єю проживає
в належній члену кооперативу «Інгул»
ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1, користуються
послугами з утримання будинку та
прибудинкової території, які надає ОК
ЖБК «Інгул», однак зобов'язання по
оплаті за надані послуги не виконують,
у зв'язку з чим утворилась
заборгованість за період з січня 2008
року до 1 червня 2011 року, розмір якої з
урахуванням установленого індексу
інфляції склав 4016 грн.33 коп.

Просив стягнути зазначену суму
боргу з відповідачів солідарно.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 14 квітня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідачів солідарно на
користь ОК «ЖБК «Інгул» 118 грн.06 коп.
заборгованості та по 3 грн.75 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання по скасування рішення
Кіровського районного суду та
ухвалення нового рішення, яким просив
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
доказам, на порушення норм
процесуального та матеріального
права; зазначає, зокрема, що суд
допустив помилку при застосуванні
позовної давності, не врахував факту
видачі судового наказу за заявою
позивача від 11 вересня 2013 року ,
визнання нею боргу.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник ОК
«ЖБК «Інгул» повністю підтримав доводи
апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_2
ці доводи не визнала, надала письмові
заперечення. Відповідач ОСОБА_3 до суду
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Перевіривши за матеріалами
справи законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України,
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів визнає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2 є членом
житлово-будівельного кооперативу
«Інгул». Відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради від 2 січня 1989 року, їй
належить на праві приватної власності
квартира за АДРЕСА_1 (а.с.82,83).

Указаний багатоквартирний
будинок знаходиться на балансі ОК «ЖБК
«Інгул», завданням та предметом
діяльності якого згідно Статуту є,
зокрема, належне утримання будинку та
прибудинкової території, забезпечення
в отриманні членами кооперативу
житлово-комунальних послуг з
постачання холодної води та
водовідведення згідно укладеного з КП
«Кіровоградське ВКГ» договору від
2.12.2008 року, за тарифами, встановленими
відповідними рішеннями
Кіровоградського міськвиконкому
(а.с.29-38,43-44, 53, 55-62).

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі як споживачі послуг
зобов'язані сплачувати щомісячно
кошти за водопостачання та
водовідведення відповідно до
встановлених тарифів та норм витрат
води-8,7 куб.м у місяць на кожного
споживача, а також проводити оплату за
утримання будинку і прибудинкової
території, що узгоджується з нормами
ст.ст. 13,20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Оцінюючи надані позивачем
розрахунки заборгованості по оплаті
послуг за водопостачання та
водовідведення в розмірі 3560 грн.96 коп.,
а з урахуванням індексу інфляції 4016
грн.33 коп.(а.с.22-25), суд визнав
помилковим здійснення їх на трьох
мешканців квартири НОМЕР_1, вважаючи
встановленим, що ОСОБА_4 в цій квартирі
не була зареєстрована і фактично не
проживала.

Зваживши на заяву ОСОБА_2 про
застосування позовної давності, суд
стягнув з відповідачів заборгованість
за отримані послуги в межах 3-річного
строку позовної давності- за період з
лютого по червень 2011 року- в розмірі
недоплаченої за цей період суми 112
грн.87 коп. та 5 грн. 19 коп. інфляційних
витрат, визнавши початком перебігу
строку для захисту позивачем свого
права день пред'явлення ним позову-31
січня 2014 року.

Проте повністю погодитись з таким
висновком не можна, оскільки суд не
врахував, що позивач 12 вересня 2013 року
звертався до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості по
оплаті за отримані протягом 2008-2011
років комунальні з водопостачання та
водовідведення , утримання будинку.
Виданий судовий наказ від 6 жовтня 2013
року було скасовано за заявою боржника
ухвалою від 13 листопада 2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників .За правилами ч. 3 ст.
118 ЦПК України позовна давність щодо
вимог, визначених у ч.1 ст. 96 ЦПК, може
бути подана тільки у разі відмови у
прийняття заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

З огляду на зазначені правові
норми колегія суддів вважає, що датою, з
якої має проводитись відрахування
встановленої ст. 257 ЦК загальної
позовної давності тривалістю у три
роки, є дата звернення позивача до суду
з заявою про видачу судового наказу, а
не дата пред'явлення позову.

Доказів на підтвердження доводів
апеляційної скарги щодо зверненням
представника ОСОБА_2 в 2012 році з заявою
про реструктуризацію боргу позивач не
надав, а обставини, на які посилався, не
можуть бути достатніми для висновку
про переривання перебігу позовної
давності і відсутність підстав для її
застосування.

Тому стягненню підлягає
заборгованість, що утворилась за
період з 12 вересня 2010 року по 30 червня
2011 року.

Як вбачається з наданих позивачем
розрахунків, заборгованість
відповідачів за цей період складає 645
грн. 32 коп.(316,6+ 328,72грн.) за послуги з
водопостачання та 46 грн. 28 коп. по
квартплаті (а.с.22-23).

Представник позивача підтвердив,
що заборгованість, в тому числі і за
зазначений період, розраховувалась ,
виходячи з трьох мешканців квартири:
ОСОБА_3, його дружини ОСОБА_4 та
неповнолітнього сина.

Між тим, за змістом відповідних
довідок ЖБК в квартирі НОМЕР_1 з 31
жовтня 2007 року зареєстрований ОСОБА_3, а
з 1 березня 2010 року і його неповнолітній
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 з
серпня 2007 року зареєстрована та
проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

Акт, складений працівниками ЖБК
«Інгул» (без зазначення дати
обстеження квартири та складання акту),
як і заява ОСОБА_4 від 25 жовтня 2011 року
про видачу довідки про склад сім'ї, а
також довідки ЖБК(а.с.8, 19,20), на які
посилався представник позивача на
підтвердження доводів про
правильність розрахунків
заборгованості, не є безспірними
доказами, які б підтверджували факт
проживання ОСОБА_4 в квартирі НОМЕР_1,
зокрема, протягом вересня 2010
року-червня 2011 року, і спростовували б
доводи відповідача ОСОБА_2 та рішення
суду в цій частині.

З наданих позивачем розшифровок
заборгованості, розрахованої на двох
споживачів, вбачається, що
заборгованість за вересень-грудень 2010
року за послуги з водопостачання
складає 91 грн.44 коп. (8,7*2*6.47-89,72)*4), а
заборгованість за січень-червень 2011
року- 26 грн.65 коп.,- всього 118 грн.09 коп.
Аналогічні дані щодо сплати коштів в
цей період містять квитанції
розрахункової книжки, оглянутої судом.
Відповідач ОСОБА_2 зазначену суму боргу
визнала.

Вимога позивача про стягнення
боргу з урахуванням індексу інфляції
узгоджується з правилами ч. 2 ст. 625 ЦК
України, якою передбачено обов'язок
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції.

Виходячи з встановленого індексу
інфляції в 2009 році -109,1 % , а в
січні-червні 2011 році- 104,6 % та розміру
заборгованості(91,44 грн. та 26,65 грн),
інфляційні витрати складають
відповідно 9 грн. 98 коп. та 2 грн.79 коп.

Оскільки суд першої інстанції,
постановляючи рішення, допустив
неправильне застосування норм
матеріального права, що призвело до
помилкового вирішення справи, рішення
суду відповідно до ст. 309 ЦПК України
підлягає зміні в частині визначення
розміру стягнення.

На підставі наведеного та
керуючись ст. 303, п.3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу обслуговуючого
кооперативу «ЖБК «Інгул» задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 14 квітня 2014 року
змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого
кооперативу «ЖБК «Інгул» 118 грн.09 коп.
і 12 грн.77 коп. інфляційних виплат,
всього 130 грн.88 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь СК «ЖБК «Інгул» по 3 грн. 90 коп.
судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді