У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Закарпатгаз», треті особи: Управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради, Управління
соціального захисту населення
Ужгородської районної державної
адміністрації, про визнання дій
неправомірними, стягнення моральної та
матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Закарпатської області від
21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом та просив
зобов'язати відповідача зупинити
протиправні дії проти нього, які
полягають у надісланні йому
попередження про відключення
газопостачання, а також про сплату за
газ у сумі 39 830 грн, визнати відсутність
у нього заборгованості за використаний
природний газ за адресою: АДРЕСА_1,
стягнути з відповідача на його користь
5 000 грн моральної шкоди та 2 196 грн як
зроблену ним переплату за використаний
газ.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 07
жовтня 2013 року позов задоволено
частково, визнано дії відповідача по
надсиланню попередження про
відключення газопостачання, а також
сплату за газ в сумі 39 830 грн на адресу
ОСОБА_4 неправомірними, стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_4 2 196 грн,
як зроблену ним переплату за
використаний природний газ на опалення
будинку, стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_4 1000 грн в рахунок
погашення моральної шкоди. В решті
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 21 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у позові ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 21 березня 2014
року, рішення суду першої інстанції
залишити в силі, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 21 березня 2014 року,
оскільки судове рішення законне та
обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що ОСОБА_4 не надав у відділ
персоніфікованого обліку осіб, які
мають право на пільги, довідку про
зняття з обліку за попереднім
зареєстрованим місцем проживання у м.
Ужгороді, а тому пільга за адресою:
АДРЕСА_1, де позивач проживає без
реєстрації, була припинена з 01 вересня
2010 року у зв'язку з подвійним
отриманням пільг, однак після
представлення всіх необхідних
документів для взяття на облік як
інваліда війни останньому з 11 липня 2012
року була відновлена пільга на
житлово-комунальні послуги.

Таким чином,
оскаржувані дії відповідача щодо
нарахування ОСОБА_4 боргу та надсилання
йому повідомлення про сплату боргу за
спожитий газ були здійснені з причин
припинення Управлінням праці та
соціального захисту населення
Ужгородської РДА надання пільг
позивачу на комунальні послуги з 01
вересня 2010 року по 11 липня 2012 року.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процессуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 21 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська