АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 2-8632/11.
Головуючий 1 інст.: - Руднєва
Провадження №22-ц/790/651/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 січня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - судді: -
суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,
при секретарі: - Гелашвілі
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 19 липня 2012
року по справі за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6,
ОСОБА_8 - про стягнення заборгованості
за кредитним договором,
У листопаді 2011 року ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» звернулося в
суд із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 26 березня 2007 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали кредитний договір №010-2/07/1-340-07,
зі змінами внесеним додатковою угодою
№1 від 31 серпня 2010 року, згідно якого
банк відкрив для ОСОБА_6
невідновлювальну кредитну лінію в
розмірі 135 000 доларів США, яка за п'ятьма
траншами отримала кредит у сумі 129 200
доларів США та зобов'язалась повернути
його відповідно до графіку погашення
заборгованості у строк до 24 березня
2017 року, зі сплатити відсотків за
користування кредитними коштами із
розрахунку 12 % річних.
Крім того, 28 лютого 2008 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 на
підставі генеральної кредитної угоди
№07-01-38-08 від 28 лютого 2008 року, уклали
кредитний договір №010-2/07-01-0165-08, зі
змінами внесеними додатковими угодами
№№1-8, згідно з яким ОСОБА_6 отримала
від банку кредит у сумі 135 000 доларів США
на строк до 28 лютого 2018 року, зі сплатою
13,25 % річних за користування кредитними
Для забезпечення виконання
зобов'язань за вказаними кредитними
договорами 31 серпня 2010 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8
уклали два договори поруки №12/02-02/0312
та №12/02-02/0314, згідно з якими ОСОБА_8
зобов'язався перед банком відповідати
у повному обсязі за виконання ОСОБА_6
своїх зобов'язань за кредитними
договорами від 26 березня 2007 року та 28
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
виконало свої зобов'язання за
кредитними договорами шляхом надання
кредитних коштів ОСОБА_6
В той же час, ОСОБА_6 взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує
та станом на 5 жовтня 2011 року має
- за кредитним договором №010-2/07/1-340-07
від 26 березня 2007 року у розмірі 115 490,04
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 920 676 грн. 44 коп., з яких 106 289,24
доларів США - заборгованість за
кредитом; 8 332,11 доларів США -
заборгованість за відсотками; 868,59
доларів США - пеня за порушення
виконання зобов'язань;
- заборгованість за кредитним
договором №010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого
2008 року, укладеним в рамках генеральної
кредитної угоди №07-01-38-08 від 28 лютого 2008
року, у розмірі 139 080,26 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 1 108 845
грн.18 коп., з яких 126 887,26 доларів США -
заборгованість за кредитом; 11 208,66
доларів США - заборгованість за
відсотками; 984, 34 доларів США - пеня за
порушення виконання зобов'язань.
Добровільно погасити заборгованості
за кредитними договорами позичальник
та його поручитель відмовилися.
Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 526, 543, 553, 559, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило
суд стягнути солідарно з ОСОБА_6,
ОСОБА_8 на його користь заборгованість
за кредитним договором №010-2/07/1-340-07 від
26 березня 2007 року у розмірі 115 490, 04
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 920 676 грн. 44 коп.;
заборгованість за кредитним договором
№010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008 року у
розмірі 139 080,26 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 1 108 845
грн. 18 коп.; судовий збір у сумі 1700 грн.;
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 120
Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8, в
судове засідання не з'явилися.
Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 19 липня 2012
року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8
на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованість за кредитним
договором №010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007
року у розмірі 115 490, 04 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 920 676
грн. 44 коп., заборгованість за
кредитним договором №010-2/07-01-0165-08 від 28
лютого 2008 року у розмірі 139 080,26 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ
становить 1 108 845 грн. 18 коп.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_6,
ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» судовий збір у сумі 1 700 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 120
Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 листопада 2013 року
заяву ОСОБА_6, про перегляд заочного
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 19 липня 2012 року, залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що ОСОБА_6 та її поручитель ОСОБА_8
не виконали свої зобов'язання за
кредитними договорами та договорами
поруки, у зв'язку з чим у позивача
виникло право вимоги повернення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, комісії, а також стягнення
штрафних санкцій за невиконання умов
кредитних договорів.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певних дій, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема
договорів та інших правочинів ( ч. 2 ст.
509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судовим розглядом встановлено, що 26
березня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали кредитний договір №010-2/07/1-340-07,
відповідно до умов якого остання за
п'ятьма траншами отримала від банку
кредит у сумі 129 200 доларів США та
зобов'язалася повернути його банку
відповідно до графіку погашення
заборгованості у строк до 24 березня
2017 року та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами із
розрахунку 12 % річних ( а. с. 11-17).

31 серпня 2010 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_6 уклали додаткову
угоду №1 до кредитного договору
№010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року,
пунктом 7 якої визначили, що сторони
дійшли згоди врегулювати
заборгованість позичальника за
договором, строк сплати якої настав у
такому порядку: - 7.1 станом на дату
укладання цієї додаткової угоди
фактична заборгованість позичальника
за договором по сплаті суми кредиту
становить 105 523,78 доларів США; - 7.2
станом на дату укладання цієї
додаткової угоди заборгованість
позичальника за договором, строк
сплати якої настав , складає 8 003, 14
доларів США, у тому числі: 5 886,88 доларів
США - заборгованість з погашення суми
кредиту та 2 116, 26 доларів США -
заборгованість з погашення процентів;
- 7.3 на підставі цієї додаткової угоди з
31 серпня 2010 року фактична
заборгованість за сумою кредиту
збільшується на суму заборгованості за
процентами (а. с.18-22).

Крім того, 28 лютого 2008 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали генеральну кредитну угоду
№07-01-38-08, згідно з якою якої банк
зобов'язався надати ОСОБА_6 кредит в
розмірі 135 000 доларів США ( а. с. 25).

На виконання вказаної генеральної
кредитної угоди 28 лютого 2008 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали кредитний договір
№010-2/07-01-0165-08, згідно з яким ОСОБА_6
отримала від банку кредит у сумі 135 000
доларів США на строк до 28 лютого 2018
року, зі сплатою 13,25 % річних за
користування кредитними коштами (а.
с.27-33).

17 березня 2018 року, 28 березня 2009 року,
24 квітня 2008 року, 12 червня 2008 року, 27
серпня 2008 року,18 травня 2008 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали додаткові угоди №№1-7 до
кредитного договору №010-2/07-01-0165-08 від
28 лютого 2008 року ( а. с. 34-46).

Крім того, 31 серпня 2010 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали додаткову угоду №8 до
кредитного договору №010-2/07-01-0165-08 від
28 лютого 2008 року, пунктом 6 якої
визначили, що сторони дійшли згоди
врегулювати заборгованість
позичальника за договором, строк
сплати якої настав у такому порядку: -
6.1. станом на дату укладання цієї
додаткової угоди фактична
заборгованість позивальника за
договором по сплаті суми кредиту
становить 123 250, 29 доларів США; - 6.2
станом на дату укладання цієї
додаткової угоди заборгованість
позичальника за договором, строк
сплати якої настав, складає 5 960,28
доларів США, у тому числі: 2323,41 доларів
США - заборгованість з погашення суми
кредиту та 3 636,97 доларів США -
заборгованість з погашення процентів;
-6.3 на підставі цієї додаткової угоди з
31 серпня 2010 року фактична
заборгованість за сумою кредиту
збільшується на суму заборгованості за
процентами (а. с. 47-50).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаними кредитними
договорами 31 серпня 2010 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8
уклали два договори поруки №12/02-02/0312
та №12/02-02/0314, згідно з якими ОСОБА_8
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
виконання зобов'язань ОСОБА_6 за
укладеними кредитними договорами від 26
березня 2007 року та 28 лютого 2008 року ( а.
с. 23-24, 51-52).

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
виконало свої зобов'язання за
кредитними договорами шляхом надання
ОСОБА_6 кредитних коштів у сумі 129 200
доларів США та 135 000 доларів США.

В той же час, ОСОБА_6 взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує
та станом на 5 жовтня 2011 року має
заборгованість:

- за кредитним договором №010-2/07/1-340-07
від 26 березня 2007 року у розмірі 115 490,04
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 920 676 грн. 44 коп., з яких 106 289,24
доларів США - заборгованість за
кредитом; 8 332,11 доларів США -
заборгованість за відсотками; 868,59
доларів США - пеня за порушення
виконання зобов'язань (а. с.53-55);

- заборгованість за кредитним
договором №010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого
2008 року, укладеним в рамках генеральної
кредитної угоди №07-01-38-08 від 28 лютого 2008
року, у розмірі 139 080,26 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 1 108 845
грн. 18 коп., з яких 126 887,26 доларів США -
заборгованість за кредитом; 11 208,66
доларів США - заборгованість за
відсотками; 984, 34 доларів США - пеня за
порушення виконання зобов'язань (а. с.
56-58, 190-200).

Письмова вимога ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» від 10 червня 2011 року про
погашення суми заборгованості за
кредитними договорами відповідачі
ОСОБА_6, ОСОБА_8 не виконали (а. с. 59-63).

За таких обставин, суд обґрунтовано
стягнув солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року у
розмірі 115 490, 04 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 920 676
грн. 44 коп.; заборгованість за кредитним
договором №010-2/07-01-0165-08 від 28 лютого 2008
року у розмірі 139 080,26 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 1 108 845
грн. 18 коп.; в рівних частках з ОСОБА_6,
ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» судовий збір у сумі 1 700 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 120
грн.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перерив доводи
позивача, дослідив надані ними докази,
дав їм належну оцінку та ухвали законне
їй обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6
про те, що вона не мала можливості
приймати участь у розгляді справи в
суді першої інстанції, оскільки
перебувала у тривалому службовому
відрядження, не можуть бути прийняті до
уваги судовою колегією.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_6 повідомлялася судом першої
інстанції про час і місце розгляду
справи, однак в судові засідання не
з'являлася (а. с. 111, 115-118).

Доказів того, що ОСОБА_6 перебувала у
тривалому службовому та не мала змоги
з'явитися до суду для участі у розгляді
справи, матеріали справи та додатки до
апеляційної скарги не містять.

Не можуть бути прийняті до уваги й
доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
те, що суд у встановленому порядку не
перевірив, чи мав позивач право
видавати кредитні кошти у іноземній
валюті.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 10 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
згідно зі ст. 99 Конституції України
грошовою одиницею України є гривня.
Вказана стаття визначає правовий
статус гривні, але не встановлює сферу
її обігу, а статтею 192 ЦК України
передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа,
отримавши у встановленому законом
порядку (статті 19, 47 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
банківську та генеральну ліцензії на
здійснення валютних операцій або
письмовий дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, який
до переоформлення Національним банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу II
Закону України від 15 лютого 2011 року №
3024-VІ «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
діяльності банків» є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій, має право здійснювати
операції з надання кредитів у
іноземній валюті (пункт 2 статті 5
Декрету про валютне регулювання). Щодо
вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5
цього Декрету, який передбачає
наявність індивідуальної ліцензії
Національного банку України на
здійснення операцій щодо надання та
одержання резидентами кредитів у
іноземній валюті, якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі, то,
оскільки на цей час законодавством
України не встановлено термінів і сум
кредитів у іноземній валюті як
критеріїв їх віднесення до сфери дії
режиму індивідуального ліцензування,
ця норма не може застосовуватись
судами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 11 жовтня 2006 року
Національним банком України видано
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» банківську
ліцензію №10, дозвіл №10-4 та додаток до
дозволу №10-4, які надавали право
позивачу на здійснення операцій із
валютними цінностями.

Аналогічна банківська ліцензія,
дозвіл №10-5 та додаток до дозволу №10-5
були видані Національним банком
України ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 17
листопада 2009 року (а. с. 201-208).

Не можуть бути прийняті до уваги
колегії судів також доводи апеляційної
скарги ОСОБА_6 про те, що суд при
вирішенні спору не врахував вимоги ЦК
України щодо строків позовної
давності, оскільки у позовній заяві
вимоги позивача заявлені по всім
черговим платежам починаючи з 2007 року.

Судовим розглядом встановлено, що 31
серпня 2010 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_6 уклали додаткову
угоду №1 до кредитного договору
№010-2/07/1-340-07 від 26 березня 2007 року, в якій
дійшли згоди, що фактична
заборгованість позичальника за
договором по сплаті суми кредиту
становить 105 523,78 доларів США; станом на
дату укладання додаткової угоди
заборгованість позичальника за
договором, строк сплати якої настав,
складає 8 003, 14 доларів США, у тому числі:
5 886,88 доларів США - заборгованість з
погашення суми кредиту та 2 116, 26
доларів США - заборгованість з
погашення процентів; на підставі
додаткової угоди з 31 серпня 2010 року
фактична заборгованість за сумою
кредиту збільшується на суму
заборгованості за процентами (а. с.18-22).

Крім того, 31 серпня 2010 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
уклали додаткову угоду №8 до
кредитного договору №010-2/07-01-0165-08 від
28 лютого 2008 року, в якій дійшли згоди,
що фактична заборгованість
позичальника за договором по сплаті
суми кредиту становить 123 250, 29 доларів
США; станом на дату укладання
додаткової угоди заборгованість
позичальника за договором, строк
сплати якої настав, складає 5 960,28
доларів США, у тому числі: 2323,41 доларів
США - заборгованість з погашення суми
кредиту, 3 636,97 доларів США -
заборгованість з погашення процентів;
на підставі додаткової угоди з 31 серпня
2010 року фактична заборгованість за
сумою кредиту збільшується на суму
заборгованості за процентами (а. с. 47-50).

Таким чином, загальний строк позовної
давності щодо стягнення
заборгованості за кредитними
договорами має обліковуватися з 31
серпня 2010 року.

З позовом до суду позивач звернувся
31 жовтня 2011 року, тобто в межах строку
позовної даності (а. с. 65).

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 19 липня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: