Справа № 2/257/423/14
09 січня 2014 року Київський районний суд
м. Донецька в складі:
головуючого - судді Андрєєвої Е.Н.,
при секретарі – Хомутовій Н.Г.,
за участю представника позивача –
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
справу за позовом Донецького
національного технічного університету
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання її
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням у гуртожитку за
адресою: м. Донецьк, вул. Артема, будинок
№ 204 «А»АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради № 94/1
від 21 березня 1990 року, № 419/4 від 28
листопада 1990 року на баланс Державного
вищого навчального закладу «Донецький
національний технічний університет»
передано будівлю гуртожитку,
розташовану за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема, буд. № 204 «А» та дозволено
організувати його експлуатацію як
гуртожиток. ОСОБА_2, згідно наказу № 341-02
від 01 березня 1990 року була прийнята на
роботу до Державного вищого
навчального закладу «Донецький
національний технічний університет»
на посаду асистента кафедри німецької
та французької мов. 02 липня 1999 рок
ОСОБА_2 була звільнена з посади
старшого викладача кафедри СПУ за
власним бажанням на підставі її
особистої заяви та наказу № 708-02 від 02
липня 1999 року, таким чином між
Державним вищим навчальним закладом
«Донецький національний технічний
університет» та ОСОБА_2 припинились
трудові правовідносини і на теперішній
час ОСОБА_2 не перебуває у трудових
відносинах з Державним вищим
навчальним закладом «Донецький
національний технічний університет». З
моменту звільнення ОСОБА_2 фактично
припинила проживати в гуртожитку за
адресою: м. Донецьк, вул. Артема, будинок
№ 204 «А»АДРЕСА_1. Також 27 листопада 2013
року комісією було оформлено акт, з
якого вбачається, що ОСОБА_2 вибула з
гуртожитку за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема, будинок № 204 «А»АДРЕСА_1, і з
моменту вибуття та по теперішній час в
ньому не мешкає, в зв’язку з чим
позивач вважає її такою, що втратила
право на жилу площу в гуртожитку.
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовну
заяву, та просила визнати ОСОБА_2 на
підставі ст. 71 ЖК України такою, що
втратила право на жилу площу в
гуртожитку за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема, будинок № 204 «А»АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з’явилася, про час та місце розгляду
справи була належним чином
повідомлена, що підтверджується
направленою за місцем реєстрації
відповідача повісткою, яка повернулася
з відміткою, що не можливо вручити
повістку в зв’язку із тим, що адресат
за даною адресою не проживає (а.с. 24), за
даними відділу адресово-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Донецькій
області вона з 25 листопада 1992 року до
теперішнього часу зареєстрована за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 “А”АДРЕСА_1, але
за цією останньою відомою адресою її
місця проживання вона відсутня, в
зв’язку з чим відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК
України відповідач є належно
повідомленою про час та місце розгляду
справи, про причини своєї неявки вона
не повідомила, в зв’язку з чим суд
вважає можливим розглянути справу без
її участі на підставі наявних доказів.
Враховуючи, що представник позивача не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України вважає необхідним розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів з ухваленням заочного рішення.

Суд, заслухавши показання представника
позивача, дослідивши письмові докази,
що є в матеріалах справи,
проаналізувавши надані докази, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд встановив, що гуртожиток який
знаходиться за адресою: м. Донецьк-122,
вул. Артема, буд. № 204 “А” знаходиться
на балансі Державного вищого
навчального закладу «Донецький
національний технічний університет»,
що підтверджується рішенням
виконавчого комітету Донецької
міської ради № 94/1 від 21 березня 1990 року,
№ 419/4 від 28 листопада 1990 року (а.с. 5, 6).

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2
була прийнята на роботу до Державного
вищого навчального закладу «Донецький
національний технічний університет»
на посаду асистента кафедри німецької
та французької мов, що підтверджується
заявою про прийняття на роботу (а.с. 7) та
витягом з наказу № 341-02 від 01 березня 1990
року про прийняття на роботу (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 127-131 ЖК УРСР, п. 3
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою ОСОБА_3
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року та
листа Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 27 грудня 2004 року №
4/6-2576, гуртожитками є спеціально
забудовані або переобладнанні для
цього житлові будинки, зареєстровані
відповідним чином у виконкомі місцевої
ради, ордери на заселення яких
видавалися не виконкомом, а
адміністрацією підприємства,
організації, установи.

Відповідно до ст. 127 ЖК УРСР та п. 2
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою ОСОБА_3
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року,
гуртожитки можуть використовуватись
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.

Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст.
132 ЖК та п. 40 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 03 червня 1986
року сезонні, тимчасові працівники і
особи, що працювали за строковим
трудовим договором, які припинили
роботу, а також особи, що вчились у
навчальних закладах і вибули з них,
підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення з гуртожитку,
який їм було надано у зв'язку з роботою
чи навчанням.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 02
липня 1999 рок була звільнена з посади
старшого викладача кафедри СПУ за
власним бажанням, що підтверджується
її особистою заявою про звільнення (а.с.
9) та наказом № 708-02 від 02 липня 1999 року
(а.с. 10).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2
не перебуває з Державним вищим
навчальним закладом «Донецький
національний технічний університет» у
трудових відносинах, законних підстав
для проживання у спірному жилому
приміщенні у неї не має, а тому ОСОБА_2
підлягає виселенню без надання іншого
жилого приміщення.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2
вселилася до гуртожитку за адресою: м.
Донецьк-122, вул. Артема, буд. № 204
“А”АДРЕСА_1 у встановленому законом
порядку та прожила в ньому з 25
листопада 1992 року до 02 липня 1999 року, в
зв’язку із роботою в Державному вищому
навчальному закладі «Донецький
національний технічний університет»,
що крім показань представника
позивача, підтверджується ордером (а.с.
12) та актом від 27 листопада 2013 року про
відсутність відповідача в жилому
приміщенні (а.с. 14).

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 з 02
липня 1999 року з власної ініціативи
покинула спірне жиле приміщення і з
зазначеного часу в ньому не проживає
без поважних причин більше шести
місяців, що підтверджуються
показаннями представника позивача,
розпискою коменданта про відсутність
відповідача, актом від 27 листопада 2013
року про відсутність відповідача в
жилому приміщенні (а.с. 14), а тому
відповідно до ст. 71 ЖК України втратив
право на жилу площу в цій квартирі.

Суд встановив, що реєстрація
відповідача в спірній квартирі у
гуртожитку, що належить позивачу,
порушує законні права позивача на
власність гарантовані ч.ч. 1, 4 ст. 41
Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи судом були
встановлені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження
обставин справи, сторонам були
роз’яснені їх права та обов’язки, а
також положення щодо змагальності
процесу та необхідності надання
доказів на підтвердження своїх
доводів, сторонам було надано всі
можливості для заявлення необхідних
клопотань та надання доказів, що
підтверджується матеріалами справи та
ухвалою про відкриття провадження у
справі.

За таких обставин суд встановив, що
позовні вимоги про визнання
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
за адресою: м. Донецьк, вул. Артема,
будинок № 204 «А»АДРЕСА_1 є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ч.ч.1, 4 ст.41
Конституції України, ст.ст. 71, 72, ч. 1 ст.
127, ч. 2, 3 ст. 132 ЖК Української РСР, п. 2
ОСОБА_3 Пленуму Верховного Суду України
№ 2 від 12 квітня 1985 року “Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України”, п. 40, п. 2 ОСОБА_3 Міністрів
УРСР від 03 червня 1986 року № 208 « Про
затвердження Примірного положення про
гуртожитки, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88,
212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Донецького національного
технічного університету до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
гуртожитку за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема, будинок № 204 «А»АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Київського
районного суду м. Донецька протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: