ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6689/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Колесника О.М.

при секретарі
Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ПрАТ „Атомпрофоздоровниця" про
стягнення грошових коштів за затримку
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільнені,
відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, пояснивши, що рішенням
Наглядової Ради ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" від 30.05.2013 року
він був обраний генеральним директором
ПрАТ „Атомпрофоздоровниця" з 1.06.2013
року по 31.12.2013 року. На вказаний термін з
позивачем був укладений контракт.
Однак ознайомившись зі статутними
документами, ОСОБА_2 з'ясував, що
контракт з генеральним директором
укладається строком на 5 років. Тому
24.12.2013 року він звернувся до голови
Наглядової Ради ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" про продовження
дії контракту, але відповіді не
отримав. 9.01.2014 року позивач поштою
отримав наказ про звільнення. За таких
обставин просить стягнути з
відповідача на користь позивача 1100 грн.
58 коп. грошових коштів за затримку
розрахунку при звільненні, що полягає у
невиплаті коштів за 2 відпрацьованих
робочих дні та 5000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" Короткевич Д.О.
в судовому засіданні позов не визнав,
пояснивши, що 1.06.2013 року сторони
підписали контракт, за яким позивач був
обраний на посаду генерального
директора ПрАТ „Атомпрофоздоровниця"
строком з 1.06.2013 року по 31.12.2013 року.
Протягом 6 місяців перебування на цій
посаді він не оскаржував змісту даного
контракту, включаючи і його термін
перебування на даній посаді. І тільки
після звільнення позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача і
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 3.06.2014 року в задоволенні
позову про визнання звільнення з
роботи незаконним, скасування рішення
наглядової ради та наказу про
звільнення, визнання контракту від
1.06.2014 року таким, що укладений на
5-тирічний термін, поновлення на роботі
було відмовлено. 31.12.2013 року позивача
було звільнено з роботи, але поскільки
він був на робочому місці тільки до 12
години, тому вручити копію наказу не
надалось можливим і його було
відправлено поштою, яку він отримав
особисто 2.01.2014 року. Перебуваючи на
посаді генерального директора
останній день за контрактом, 31.12.2013 року
позивач самоусунувся від виконання
своїх обов'язків і, маючи виключне
право першого підпису на розпорядчих,
фінансових та банківських документах
підприємства, він не поставив свій
підпис на банківських документах і
бухгалтерія не змогла отримати в
банківській установі кошти, необхідні
для розрахунку з позивачем. 27.12.2014 року
позивач видав по підприємству наказ, що
з 1.01.2014 року до 8.01.2014 року будуть
святковими вихідними днями. 8.01.2014 року
головний бухгалтер здійснила всі
належні заходи для отримання готівки в
банку, однак позивач в цей день на
роботу не вийшов. І лише 9.01.2014 року на
вимогу головного бухгалтера ОСОБА_2
з'явився в офісі ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця", поставив свій
підпис в чековій книжці і бухгалтерія
змогла отримати в банку кошти і
розрахувалась з позивачем. Поскільки
вказана затримка відбулась не з вини
відповідача, а навпаки в зв'язку з
свідомими неправомірними діями
позивача, тому в задоволенні позову
необхідно відмовити в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.1, ст.47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 КЗпП України.

Суд в межах заявлених позовних вимог
та наданих доказів по справі встановив
наступні факти та правовідносини.

Як встановлено судом, рішенням
Наглядової Ради ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" від 30.05.2013 року
позивач ОСОБА_2 був обраний генеральним
директором ПрАТ „Атомпрофоздоровниця"
з 1.06.2013 року по 31.12.2013 року, що
підтверджується протоколом №4/2013
(а.с.11-13; 64-66). Наказом №35 від 30.05.2013 року
позивача був прийнято на роботу на
зазначену посаду (а.с.62). 1.06.2013 року ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" та ОСОБА_2
уклали контракт про призначення
останнього на посаду генерального
директора ПрАТ „Атомпрофоздоровниця"
з 1.06.2013 року по 31.12.2013 року (а.с.14-17; 112-115).

Згідно ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Як вбачається з протоколу №6/2013
засідання наглядової ради ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" від 31.12.2013 року
Наглядова рада вирішила припинити
повноваження генерального директора
ПрАТ „Атомпрофоздоровниця" ОСОБА_2 в
зв'язку з закінченням терміну дії
контракту (а.с.106). За його звільнення 4 з
6 членів висловили свою згоду (а.с.107-109).
Копія даного протоколу (а.с.110) була
направлена позивачу поштою, яку він
отримав особисто 2.01.2014 року, про що
свідчить копія поштового
рекомендованого повідомлення (а.с.111).

27.12.2013 року ОСОБА_2 підписав наказ
№74-А про перенесення робочих днів для
працівників дирекції АТ у Новорічні
свята 2014 року, за яким встановлено 2; 3 та
6 січня 2014 року неробочими днями (а.с.116).
Тобто, наступний робочий день після
31.12.2013 року був 8.01.2014 року.

За змістом пояснювальної записки
головного бухгалтера ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" Галициної Л.І.
31.12.2013 року вона розрахувала суму до
виплати при звільненні ОСОБА_2, але не
змогла отримати в банку готівку без
його підпису на банківських документах
та вручити йому кошти, поскільки
позивач перебував на роботі тільки з 9-00
годин до 12-00 годин, в подальшому зник, на
дзвінки не відповідав. Першим робочим
днем в 2014 року було 8 січня, але ОСОБА_2
не було на роботі, тому вона замовила в
банку готівку і по телефону попросила
позивача підписати банківські чеки, що
він зробив тільки 9.01.2014 року (а.с.119),
вийшовши на роботу (а.с.117). Після чого
9.01.2014 року був проведений повний
розрахунок з відповідачем при
звільненні (а.с.120-123).

Як передбачено ч.1, ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Поскільки повний розрахунок з
позивачем був проведений пізніше дати
його звільнення не з вини відповідача
ПрАТ „Атомпрофоздоровниця" як
юридичної особа, а з вини самого
позивача, який, будучи генеральним
директором не здійснив
організаційно-розпорядчих функцій
щодо отримання готівки в банківській
установі 31.12.2013 року, тому в задоволенні
позову позивача про стягнення з
відповідача 1100 грн. 58 коп. грошових
коштів за затримку розрахунку при
звільненні необхідно відмовити.

Як передбачено ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У відповідності до п.4 Постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року „Про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
відповідно до ст.137 ЦПК України у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди крім інших
вимог, передбачених цією статтею, має
бути зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди та якими
доказами це підтверджується.

Поскільки в судовому засіданні
обставини порушення трудових прав
позивача не знайшли свого
підтвердження, тому в задоволенні
частини позову про стягнення 5000 грн.
моральної шкоди також необхідно
відмовити.

Згідно ст.88 ЦПК України так як суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, тому судовий збір, від
якого був звільнений позивач при
зверненні до суду, відноситься за
рахунок держави.

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; 209; 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.47; 116; 117; 237-1 КЗпП
України, п.4 Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року „Про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ
„Атомпрофоздоровниця" про стягнення
1100 грн. 58 коп. грошових коштів за
затримку розрахунку при звільненні,
відшкодування 5000 грн. моральної шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
м. Києва протягом 10 днів з дня
проголошення вступної та резолютивної
частини рішення через Дарницький
районний суд м. Києва.

Суддя
: