Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької
В.С. Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства внутрішніх справ України
про усунення перешкод у здійсненні
права власності за касаційною скаргою
Міністерства внутрішніх справ України
на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що постановою слідчого з особливо
важливих справ Головного слідчого
управління Міністерства внутрішніх
справ України від 01 вересня 2012 року на
його квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт.
Посилаючись на те, що він не є
підозрюваним або обвинуваченим у даній
кримінальній справі, позивач просив
усунути йому перешкоди у здійсненні
права власності квартирою шляхом
звільнення її з-під арешту.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.
Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні
ним права власності квартирою АДРЕСА_1
шляхом звільнення її з-під арешту,
накладеного на підставі постанови
слідчого з особливо важливих справ
Головного слідчого управління
Міністерства внутрішніх справ України
від 01 вересня 2012 року.

У касаційній скарзі Міністерство
внутрішніх справ України просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суди, на підставі
поданих сторонами документів, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), правильно виходили із того, що
спірна квартира належить на праві
власності позивачу, який не є учасником
кримінального провадження. Таким
чином, на його майно арешт накладено
бути не може. Підстав для застосування
п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України немає, так як
інша заява позивача згідно з п. 5 ч. 1 ст.
207 ЦПК України залишена без розгляду.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька
В.С. Фаловська
І.М.