Провадження № 22-ц/784/1761/14
інстанції: Притуляк І.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Яценко Л.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
приватного акціонерного товариства

«Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 15 квітня 2014 року за
позовом ОСОБА_4 до приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»,
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна», про
відшкодування матеріальної шкоди та
стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_4 звернувся з
позовом до приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» (далі - ПАТ
«Українська АСК «АСКА»), ОСОБА_5, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору - приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК
«ПЗУ Україна»), про відшкодування
матеріальної шкоди та стягнення
страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначав, що 27 жовтня 2011 р. в
м. Миколаєві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
автомобілів: НОМЕР_1 під його
керуванням, «Opel Vivaro», реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та
АС У2717 реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої
автомобіль позивача зазнав пошкоджень.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді
постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 грудня 2011 р.
визнано ОСОБА_5, цивільна
відповідальність якого застрахована в
ПАТ «Українська АСК «АСКА», куди
позивач звернувся з заявою про виплату
страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що вартість
відновлювального ремонту становить 46540
грн. 36 коп., ним отримано від ПАТ «СК
«ПЗУ Україна» часткове відшкодування
на підставі договору добровільного
страхування 6908 грн. 25 коп., а ПАТ
«Українська АСК «АСКА» відмовляється
від виплати страхового відшкодування,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 1000
грн. у відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди (розмір франшизи за
договором обов'язкового страхування)
та з ПАТ «Українська АСК «АСКА» - 38632
грн. 11 коп. страхового відшкодування, а
також судові витрати.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 15 квітня 2014 р.
позов задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ПАТ
«Українська АСК «АСКА» 36883 грн. 06 коп.
страхового відшкодування та з ОСОБА_5 -
1000 грн. у відшкодування майнової шкоди.

Додатковим рішенням суду від 15
квітня 2014 р. стягнуто на користь ОСОБА_4
з ПАТ «Українська АСК «АСКА» 368 грн. 33
коп., з ОСОБА_5 - 10 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська
АСК «АСКА» вказує на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права і просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові.

У запереченні на апеляційну скаргу
позивач вказує на безпідставність її
доводів і просить скаргу відхилити, а
рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 979 ЦК, статті
16 Закону «Про страхування» №85/96 від 7
березня 1996 року ( далі - Закон №85/96) за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові грошову суму (
страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 991 ЦК та статтею 26 Закону №85/96
передбачені умови, за яких страховик
має право відмовитись від здійснення
страхової виплати, а також зазначено,
що підстави такої відмови
передбачаються умовами договору
страхування.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 27 жовтня
2011 р. ОСОБА_5, який керував автомобілем
«Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2,
рухаючись по вул. Дзержинського в м.
Миколаєві при в'їзді на нерегульоване
перехрестя з вул. В. Морська не виконав
вимогу дорожнього знаку 2.2. «Рух без
зупинки заборонено», не надав дорогу та
допустив зіткнення з транспортним
засобом КІА Cerato реєстраційний номер
НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4,
внаслідок чого належний позивачеві
автомобіль отримав механічні
пошкодження.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 грудня 2011 р. винним у
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_5, цивільна відповідальність
якого перед третіми особами як
володільця автотранспортного засобу
застрахована в ПАТ «Українська АСК
«АСКА» на підставі договору АА/1178423,
укладеному 17 січня 2011 р.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодується на загальних підставах
(ч. 1 ст. 1188ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 1 липня 2004 р.
№ 1961-ІV (Далі - Закон від 1 липня 2004 р. №
1961-ІV) при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

27 жовтня 2011 р. позивач та ОСОБА_5
повідомили ПАТ «Українська АСК «АСКА»
про настання страхового випадку за
участю особи, яка застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність, та
про пошкодження транспортного засобу
позивача, про що подали відповідні
заяви (а.с. 94-97).

В силу ст. 29 Закону від 1 липня 2004 р.
№ 1961-ІV у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого в
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Установлено, що між відповідачами
виникли договірні правовідносини на
підставі договору про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу.

27 жовтня 2011 р. стався страховий випадок:
внаслідок винних дій ОСОБА_5 було
пошкоджено автомобіль позивача.

Статтею 34 Закону від 1 липня 2004 р. № 1961-ІV
передбачено, що страховик терміново,
але не пізніше трьох робочих днів
(враховуючи день отримання письмового
повідомлення про страхових випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо у визначений строк аварійний
комісар або експерт не з'явився,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому
випадку страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи.

31 жовтня 2011 р. за заявою суб'єктом
оціночної діяльності визначена
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу, яка
згідно звіту про оцінку № 5701/10/11,
складає з урахуванням зносу 46540 грн. 36
коп.

Крім того, автомобіль позивача було
застраховано на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів серія АМ № 022563,
укладеним 08 серпня 2011 р. з ПАТ «СК «ПЗУ
Україна».

На підставі заяви страхувальника
відповідно до договору ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» у зв'язку з настанням 27 жовтня
2011 р. страхового випадку було виплачено
безпосередньо ОСОБА_4 6977 грн. 33 коп. та
1679 грн. 97 коп. зараховано страховиком в
рахунок погашення несплаченої
страхувальником страхової премії за
договором страхування.

В силу ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст.36 Закону від 1
липня 2004 р. № 1961-ІV після розгляду
страховиком наданих йому визначених у
статті 35 цього Закону документів про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик приймає рішення про виплату
страхового відшкодування або відмову у
виплаті страхового відшкодування, про
яке протягом трьох робочих днів
письмове повідомляє заявника.

Відповідач, незважаючи на
отримання усіх необхідних для
прийняття рішення щодо виплати
страхового відшкодування документів
такого рішення не прийняв, виплату
страхового відшкодування не здійснив.
При цьому настання страхового випадку
та розмір заподіяних внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди збитків
відповідачем не оспорюється.

Згідно з вимогами ст. 37 Закону від
1 липня 2004 р. № 1961-ІV виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
цього Закону документів або в строки та
в обсягах, визначених рішенням суду.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, як зазначено у статті 629 ЦК
України.

Особа, яка порушила зобов'язання,
відповідно до частини першої статті 614
ЦК України, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено законом або договором.

Таким чином, суд обґрунтовано, з
урахуванням викладених вимог закону та
обставин справи прийшов до висновку
про наявність підстав для стягнення з
ПАТ «Українська АСК «АСКА»
невиплаченої суми страхового
відшкодування в межах визначених
договором страхування лімітів
відповідальності та виплаченої
страховиком позивача суми за договором
добровільного страхування - 36883 грн. 06
коп., а з ОСОБА_5 - 1000 грн. (розмір
франшизи) у відшкодування заподіяної
майнової шкоди.

Неможна погодитись з доводами апелянта
про те, що виплачена позивачеві за
договором добровільного страхування
транспортного засобу від 08 серпня 2011 р.
ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сума - 8657 грн. 30
коп. сума, яка розрахована страховиком
виходячи з фактичного знищення
автомобіля ОСОБА_4, є повним розміром
страхового відшкодування за даним
страховим випадком і виключає підстави
задоволення позову до ПАТ «Українська
АСК «АСКА» .

Так, правовідносини, які виникли у
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою, що сталася 27 жовтня 2011 р., між
потерпілим ОСОБА_4 та ПАТ «Українська
АСК «АСКА» врегульовані Законом від 1
липня 2004 р. № 1961-ІV.

Відповідно до ст. 30 цього закону
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та

власник транспортного засобу згоден
з визнанням його фізично

знищеним. Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано
фізично знищеним,

відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди та
витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного

засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Як визначено у звіті про оцінку
вартості матеріальної шкоди від 31
жовтня 2011 р. (а.с 9-20) дійсна вартість
автомобілю до пошкоджень становить 72991
грн. 80 коп., вартість відновлювального
ремонту (без врахування ступеню зносу) -
66229 грн. 46 коп., тобто витрати на ремонт
транспортного засобу не перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, відсутні підстави
вважати транспортний засіб позивача
фізично знищеним на підставі вказаних
положень Закону від 1 липня 2004 р. № 1961-ІV.

Посилання апелянта при цьому на
положення договору добровільного
страхування наземного транспортного
засобу між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «ПЗУ
Україна» та визначення на підставі
цього договору факт фізичного знищення
автомобілю є безпідставними, оскільки
цей договір не регулює правовідносини,
які виникли між сторонами.

За такого колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»
відхилити, рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 15
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: