Справа № 361/2471/14-ц
Провадження № 2/361/1269/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди за незаконні засудження,
перебування під вартою, підписці про
невиїзд, відбування покарання,
знаходження під слідством і судом
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із даним позовом, в якому просить
стягнути із Державної казначейської
служби України на свою користь
відшкодування завданої йому моральної
шкоди за незаконні засудження,
перебування під вартою і підписці про
невиїзд, незаконне відбування
покарання та незаконне знаходження під
слідством і судом, починаючи з 07 серпня
2006 року по 13 липня 2012 року в розмірі 2000000
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 07 серпня 2006 року
слідчим СВ Броварського МВ ГУ МВС
України у Київській області порушено
відносно нього кримінальну справу за
ст. 296 ч. 4 КК України. 12.09.2006 року проти
нього порушено ще одну кримінальну
справу за ознаками злочину
передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, які
об'єднані в одне провадження.
Вироком Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27.10.2009 року
його засуджено до позбавлення волі у
ВКР строком на 6 років та взято під
варту у залі суду. У подальшому він
утримувався як в'язень у СІЗО м. Києва і
СІЗО м. Чернігова, відбував покарання у
Райківській ВК № 73 Житомирської
області загальним строком 18 місяців і 21
день до винесення 18 травня 2011 року
постанови про звільнення з під варти в
залі суду.

Вироком від 30.12.2011 року Броварський
міськрайонний суд виправдав його за
відсутністю в діях складу злочинів,
передбачених ст. 121 ч. 1 і ст. 296 ч. 4 КК
України.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Київської області від 07.03.2012 року
скасовано вищевказаний оправдальний
вирок, кримінальну справу повернуто
Броварському міжрайонному прокурору
для організації проведення
додаткового розслідування.

13.07.2012 року старшим слідчим с/в
Броварського МВ ГУ МВС України у
Київській області за результатами
додаткового розслідування кримінальну
справу відносно нього закрито на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України - за
відсутністю в його діях складу
злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1 і ст. 296
ч. 4 КК України.

У зв'язку з незаконними діями органів
досудового слідства, прокуратури і
суду він незаконно відбував покарання
у вигляді позбавлення волі у
Київському та Чернігівському СІЗО,
Райківській ВК №73 Житомирської
області у якості ув'язненого,
знаходився на підписці про невиїзд з
постійного місця проживання з часу
порушення до закриття кримінальної
справи. Під судом знаходився 5 років та
11 місяців і 6 днів.

Вищевказаними неправомірними діями
органів дізнання, слідства, прокурату
та суду йому завдано моральну шкоду,
розмір якої оцінює в 2000 000 грн. Під час
перебування під слідством та судом, він
був позбавлений можливості
працевлаштуватися, що негативно
вплинуло на його матеріальний та
моральний стан, пригнічувало його як
людину та чоловіка, який не може
матеріально забезпечити свою сім'ю.
Тривалий час перебуваючи в ув'язненні,
понад 18 місяців не міг впливати на
виховання малолітньої доньки,
позбавлений реального спілкування з
дитиною, забезпечення її засобами для
існування.

Крім того, будучи під слідством та
судом він через психічні страждання
захворів на псоріаз, переніс значні
страждання, біль та приниження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, дав пояснення аналогічні
фабулі позовної заяви. Додав, що за
період перебування під судом та
слідством впродовж 6 років він не міг
вільно пересуватися, терпів значні
приниження своєї гідності, через
відношення до нього як до вбивці,
знущання, позбавлення їжі та інших
необхідних речей для життєдіяльності.
Його малолітня донька, якій на час
взяття під варту було лише 6 місяців,
позбавилася можливості спілкування з
ним, матеріального забезпечення від
батька, піклування та виховання. Під
час перебування у СІЗО в нього
розвинулася хвороба псоріаз та
запалення легенів. У камері ізолятора
на 20 осіб, фактично перебувало 40, що
створювало умови неможливого
існування. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги та пояснення дані позивачем
підтримав у повному обсязі. Додав, що на
підставі вироку Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27.10.2009 року позивача взято під варту
у залі суду. Ухвалами апеляційної
інстанції запобіжний захід тримання
під вартою залишений без змін. Впродовж
18 місяців та 21 дня позивач перебував в
ув'язненні у різних установах,
звільнений з-під варти на підставі
постанови суду від 18.05.2011 року, при
цьому міра запобіжного заходу змінена
на підписку про невиїзд, що також
позбавило ОСОБА_1 вільного пересування
по території України та виїзду за її
межі. Просить позов задовольнити.

Відповідач Державна казначейська
служба України у судове засідання
повторно не з'явилася, про день і час
розгляду даної справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заяв про розгляд справи
у відсутності її представника не
направила.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим розглянути спір за
відсутності відповідача відповідно до
ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі
матеріалів справи постановити заочне
рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
його представника, дослідивши письмові
матеріали справи, суд встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1176 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду. Право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.
Порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Стаття 1 Закону України № 266/94-ВР від 1
грудня 1994 року "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" (далі
Закон) встановлює випадки, умови та
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові внаслідок: 1) незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян; 2) незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; 3) незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів, передбачених Законами
України: "Про оперативно-розшукову
діяльність", "Про організаційно-правові
основи боротьби з організованою
злочинністю" та іншими актами
законодавства.

У наведених у ст. 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовується моральна шкода (п. 5 ст.
3 зазначеного Закону).

Статтею 4 цього Закону передбачено, що
відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Правилами ст. 13 Закону передбачено, що
розмір моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

При розгляді даної справи по суті судом
встановлено, що постановою слідчого СВ
Броварського МВ ГУ МВС України у
Київській області від 07.08.2006 року
порушено кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 за фактом вчинення ним злочину,
передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України.

28.08.2006 року ОСОБА_1 обрано міру
запобіжного заходу підписка про
невиїзд згідно із постановою від 28.08.2006
року.

Постановою слідчого від 18.10.2006 року
проти позивача порушено кримінальну
справу за ознаками злочину
передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.
Вказані кримінальні справи на підставі
постанови від 19.10.2006 року об'єднані в
одне провадження.

13.11.2006 року у кримінальній справі № 30-1207
за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 КК
України та ч. 1 ст. 121 КК України складено
обвинувальний висновок, який
затверджений заступником прокурора м.
Бровари.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04.07.2008 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 296 ч. 4 ч. 1 ст.
121 КК України повернуто прокурору для
додаткового розслідування, міру
запобіжного заходу підписку про
невиїзд залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного
суду Київської області від 20.08.2008 року
постанову суду від 04.07.2008 року про
направлення справи на додаткове
розслідування скасовано, кримінальну
справу повернуто в той же суд на новий
розгляд в іншому складі суду.

Вироком Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27.10.2009 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1 КК
України ст. 296 ч. 4 КК України та на
підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначено
покарання у виді позбавлення волі у
кримінально-виконавчій установі на
строк 6 років; до вступу вироку у
законну силу міру запобіжного заходу
ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд з
місця постійно проживання на тримання
під вартою, взявши під варту у залі суду
та утримувати його у Чернігівському
СІЗО ДДВП в Чернігівській області до
вступу вироку у законну силу.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного
суду Київської області від 10.03.2010 року
вищевказаний вирок Броварського
міськрайонного суду у частині
призначеного покарання змінено до 5
років позбавлення волі; в решті
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Верховного Суду
України від 21.10.2010 року вищевказану
ухвалу суду від 10.03.2010 року скасовано,
справу направлено на новий апеляційний
розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 02.02.2011 року вирок
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 27.09.2009 року щодо
ОСОБА_1 скасовано, справу направлено до
Броварського міськрайонного суду
Київської області на новий розгляд
іншим складом суду.

При новому розгляді кримінальної
справи постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18.05.2011 року ОСОБА_1 змінено міру
запобіжного заходу з тримання під
вартою на підписки про невиїзд з
постійного місця проживання, звільнено
з-під варти із залу суду.

Вироком Броварського міськрайонного
суду від 30.12.2011 року ОСОБА_1 виправдано
за відсутністю в його діях складу
злочинів, передбачених ст. ст. 121 ч. 1, 296
ч. 4 КК України; обраний запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд з
постійного місця проживання скасовано.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного
суду Київської області від 07.03.2012 року
вирок суду від 30.12.2011 року скасований,
кримінальну справу повернуто
Броварському міжрайонному прокурору
для організації проведення
додаткового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ
Броварського МВ ГУ МВС України в
Київській області кримінальну справу
№ 30-1207 по обвинуваченню ОСОБА_1 закрито
за відсутністю в його діях складів
злочинів, передбачених ст. 296 ч. 4 ч. 1 ст.
121 КК України; обраний обвинуваченому
ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд скасовано.

З аналізу вищевказаних процесуальних
документів, суд встановив, що загальний
строк перебування позивача під вартою
складає 18 місяців та 21 день, а саме з
27.10.2009 року по 18.05.2011 року. У період з
28.08.2006 року до 27.10.2009 року та з 18.05.2011 року
по 13.07.2012 року ОСОБА_1 перебував на
підписці про невиїзд. Всього позивач
під судом та слідством перебував 5
років, 11 місяців та 6 днів в період часу
з 07.08.2006 року по 13.07.2012 року.

Розмір відшкодування моральної шкоди
визначений у відповідності з вимогами
ст.13 Закону, з урахуванням п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Пунктом 9 вказаної постанови
передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Розмір мінімального заробітку за кожен
місяць перебування ОСОБА_1 під
слідством та судом становить 45222,51 грн.
(2006 рік - 2275 грн.; 2007 рік - 5160 грн.; 2008 рік -
6390 грн.; 2009 рік - 7718 грн.; 2010 рік - 10652 грн.;
2011 рік - 12517 грн.; 2012 рік - 6963,15 грн.).

Разом з тим, при визначення розміру
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню на користь позивача, судом
також враховується тривалість
слідства та суду, час перебування під
вартою в умовах слідчого ізолятору та
виправної установи, обмеження з цих
підстав у спілкуванні з рідними та
особливо малолітньою дитиною,
позбавлення можливості її
матеріального утримання, належного
батьківського піклування та виховання,
отримання захворювання, його діагнозу -
псоріаз та характеру виникнення,
пов'язаного з психологічними та
нервовими стражданнями, перебування на
підписці про невиїзд з постійного
місця проживання, неможливості з цих
підстав вільно пересуватися,
позбавлення конституційного права
щодо вільного вибору місця проживання,
отримання важкої психологічної травми,
пов'язаної із незаконними діями
правоохоронної системи, тяжкість
вимушених змін у його життєвих
стосунках, зниження ділової репутації,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Суд враховує і ту обставину, що позивач
в результаті події, що мала місце 29.07.2006
року сам зазнав тілесних ушкоджень
характер яких викладений у висновку
експерта від 18.09.2007 року, що міститься у
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_1 /а. с. 238 т. 2/.

Також суд приймає до своєї уваги ті
обставини, що впродовж шести років
позивач змушений був захищати свої
порушені права, звертатися у різні
інстанції у тому числі до органів
дізнання, прокуратури, суду.

При цьому суд враховує підставу
закриття провадження у кримінальній
справі, а саме відсутність у діях
позивача складу злочину, що не могло
бути встановлено впродовж 6 років,
скасування постанови суду про
повернення прокурору кримінальної
справи для додаткового розслідування
від 04.07.2008 року, скасування
виправдувального вироку суду від 30.12.2011
року та в кінцевому результаті
повернення судом апеляційної
інстанції 07.03.2012 року кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 Броварському
міжрайонному прокурору для
організації проведення додаткового
розслідування.

А тому з урахуванням всіх
вищенаведених обставин, суд приходить
до висновку про стягнення із
відповідача на користь позивача
моральної шкоди в розмірі 350 000 грн. з
урахуванням розміру мінімального
заробітку за кожен день перебування
позивача під слідством та судом. Суму
моральної шкоди у вищевказаному
розмірі суд вважає спірмірною,
справедливою та виваженою характеру та
обсягу страждань позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково

Стягнути із Державної казначейської
служби України (м. Київ, вул. Бастіонна,
буд. 6) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
моральну шкоду в розмірі 350000 (триста
п'ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Н. П. Маценко