Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фортуна
Рент Е Кар», третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Українська
транспортна страхова компанія», про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в :

05.12.2013 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідачів про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Позовні
вимоги мотивовано тим, що 24.01.2013 року на
перехресті бул. Перова та вул.
Кибальчича у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Фольцваген» під
керуванням відповідача ОСОБА_2 та
автомобіля марки «Хюндай» під
керуванням позивача. Постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу. Автомобіль марки «Хюндай»
належить позивачу на праві приватної
власності. Цивільна відповідальність
відповідача ОСОБА_2 була застрахована
Приватним акціонерним товариством
«Українська транспортна страхова
компанія», яка визнала даний випадок
страховим і виплатила страхове
відшкодування у розмірі 37983,85 грн. При
цьому, згідно звіту №02/02/13 про оцінку
вартості збитку складеного суб'єктом
оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 розмір
матеріального збитку складає 80890,76 грн.,
тому посилаючись на положення ст. 1194 ЦК
України позивач просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою у сумі 42906,91 грн. Також позивач
просить стягнути на його користь
спричинену моральну шкоду у розмірі
10000,00 грн. посилаючись на положення ст. 23
ЦК України і вказуючи на наявність
душевних страждань пережитих у зв'язку
з пошкодженням його майна, порушенням
нормального способу життя внаслідок
неможливості використовувати
автомобіль більш ніж 10 місяців,
обуренням за те, що відповідач ОСОБА_2
не цікавиться наслідками ДТП, а також у
зв'язку із тим, що позивач змушений
докладати додаткових зусиль для
захисту своїх прав, що потребує значних
витрат та часу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги позовної
заяви з підстав викладених у ній та
письмових поясненнях, які приєднано до
матеріалів справи, просить позов
задовольнити і додатково пояснила
суду, що відповідач ОСОБА_2 не довів
наявності між ним та ТОВ «Фортуна Рент
Е Кар» трудових відносин, позивач в
свою чергу не згоден із тим, що його
автомобіль був фізично знищеним і на
початок розгляду справи пошкоджений
автомобіль знаходився у позивача.
Оскільки страхового поліса
відповідача ОСОБА_2 в розмірі 50000,00 грн.
було недостатньо для відшкодування
реальної вартості втраченого майна, що
становить суму у 80890,76 грн. позивач
відмовився визнати транспортний засіб
фізично знищеним, а отже отримав від
третьої особи ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
відшкодування різниці між вартістю
транспортного засобу до та після ДТП, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця ДТП, що
дорівнює сумі 37983,85 грн. Але це не
позбавляє позивача права,
регламентованого ст.ст. 22, 1192, 1194 ЦК
України на стягнення з відповідача
ОСОБА_2 повного відшкодування завданої
шкоди не покритої страховим
відшкодуванням.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково у
розмірі 500,00 грн., що становить розмір
франшизи за договором страхування, а
також пояснив суду, що пошкоджене авто
позивач йому не передавав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково у розмірі 500,00 грн., що
становить розмір франшизи за договором
страхування з підстав викладених у
письмових поясненнях, які приєднано до
матеріалів справи, та додатково
пояснив суду, що відповідач ОСОБА_2
перебуває у трудових відносинах з ТОВ
«Фортуна Рент Е Кар», що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією довіреності та
технічного паспорту на автомобіль,
отже взагалі не має нести
відповідальність за спричинену шкоду.
Стосовно розміру моральної шкоди,
представник визнав її наявність але
наголошує на тому, що заявлений розмір
є необґрунтованим та нічим не
підтвердженим. При цьому, представник
зазначає, що сам відповідач ОСОБА_2
після ДТП потрапив до лікарні і ніяких
звернень від позивача не отримував, а
донька відповідача повідомила, що
тілесних ушкоджень позивач не отримав
і матеріальні збитки відшкодує
страхова компанія, тож у відповідача
ОСОБА_2 не було підстав вважати, що
позивач має до нього претензії
матеріального характеру. Представник
вважає, що позивачу заподіяна шкода
була відшкодована в повному обсязі і в
даному випадку не може йти мова про
недостатність страхової виплати,
оскільки ліміт відповідальності по
полісу складає 50000,00 грн., а виплачено
було лише 37983,85 грн.

Представник відповідача ТОВ «Фортуна
Рент Е Кар» в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» в
судове засідання не з'явився, до суду
надійшла заява представника про
розгляд справи за його відсутності.
Також представник подав до суду
письмові пояснення з яких вбачається,
що з метою визначення розміру
спричиненого збитку було призначено
проведення двох автотоварознавчих
досліджень, а саме щодо визначення
вартості спричиненого збитку та
розміру утилізаційної вартості
автомобіля після ДТП. Зважаючи на те, що
автомобіль було визнано тотально
знищеним, вартість спричиненої шкоди
було визначено у розмірі ринкової
вартості автомобіля 80890,76 грн., а також
визначено вартість аварійно
пошкодженого автомобіля у розмір 42637,67
грн. З вказаними звітами було
ознайомлено позивача і будь-яких
зауважень щодо вказаних документів від
позивача не отримано. У подальшому,
зважаючи на те, що позивачем не було
висловлене бажання щодо передачі
пошкодженого автомобіля ПрАТ «УТСК»,
розмір страхового відшкодування був
визначений як різниця між вартістю
автомобіля до та після ДТП у сумі 38253,09
грн. та за вирахуванням франшизи в
розмірі 500,00 грн. позивачу було
виплачене страхове відшкодування у
сумі 37753,09 грн. Таким чином, ПрАТ «УТСК»
відшкодувало позивачу спричинену
матеріальну шкоду у повному обсязі за
виключенням франшизи.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін та відповідача
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,
оцінивши всі зібрані по справі докази у
їх сукупності, приходить до висновку,
про те, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що відповідно до
змісту постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 28.03.2013 року,
24.01.2013 року о 08 год. 20 хв. в м. Києві
ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«Фольцваген» д.н.з. GBU 129, на
регульованому перехресті бул. Перова -
вул. Кибальчича під час здійснення
повороту ліворуч, не надав перевагу в
русі автомобілю «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_4,
під керуванням водія ОСОБА_4, який
рухався прямо в зустрічному напрямку, в
результаті чого сталося зіткнення,
внаслідок якого пошкоджено два
автомобілі та заподіяно матеріальні
збитки. ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. Постанова
набрала законної сили 08.05.2013 року (а.с.
6-7).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не
довів належними та допустимими
доказами наявність між ним та ТОВ
«Фортуна Рент Е Кар» трудових відносин,
оскільки наявність довіреності на
управління транспортним засобом та
технічного паспорту, зі змісту якого
вбачається, що автомобіль належить ТОВ
«Фортуна Рент Е Кар» жодним чином не
підтверджують трудових відносин, а
можуть свідчити лише про
цивільно-правовий характер
взаємовідносин між ОСОБА_2 та ТОВ
«Фортуна Рент Е Кар».

Відповідно до положень ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до звіту №02/02/13 від 04.02.2013
року про оцінку вартості збитку
нанесеного власнику пошкодженого
колісного транспортного засобу
складеного ФОП ОСОБА_5, величина
вартості матеріального збитку
дорівнює ринковій вартості та складає
80890,76 грн. Вартість відновлювального
ремонту КТЗ складає 101388,94 грн. (а.с. 9-15).

Відповідно до звіту №02/02/13 від 04.02.2013
року про оцінку утилізаційної вартості
аварійно пошкодженого колісного
транспортного засобу складеного ФОП
ОСОБА_5, утилізаційна вартість аварійно
пошкодженого колісного транспортного
засобу складає 42637,67 грн. (а.с. 81-86).

Згідно положень ст. 30 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Порядок
відшкодування шкоди, пов'язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентовано статтею 30
Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8
ЦК (аналогія закону) може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду. Тобто транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації транспортного
засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж
транспортний засіб визнано фізично
знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що позивач не
погодився із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним і залишив
пошкоджений автомобіль в себе, тому
Приватне акціонерне товариство
«Українська транспортна страхова
компанія» законно та обґрунтовано
відшкодувало заподіяну шкоду у розмірі
різниці між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди за
вирахування розміру франшизи (а.с. 27-29).

Згідно положень ст. 12 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір франшизи
при відшкодуванні шкоди, заподіяної
майну потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Враховуючи викладені обставини та
зазначені норми чинного законодавства
України, для повного відшкодування
шкоди заподіяної позивачу з
відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на
користь позивача розмір невиплаченої
страховою компанією франшизи у сумі
500,00 грн., а в іншій частині відмовити,
оскільки спосіб відшкодування був
обраний самим позивачем і відповідно
до цього способу відбулось
відшкодування. В даному випадку
положення ст. 1194 ЦК України не
підлягають застосуванню, оскільки
страховою виплатою відшкодовано
завдану шкоду за виключенням суми
франшизи.

Стосовно стягнення заподіяної
моральної шкоди, суд виходить з
наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Враховуючи, що винними, протиправними
діями відповідача ОСОБА_2 позивачу
завдано матеріальних збитків у зв'язку
з пошкодженням належного йому майна,
суд приходить до висновку, що в зв'язку
з цим позивачу спричинені душевні
страждання і вимоги про стягнення
заподіяної моральної шкоди є
обґрунтованими. При цьому, враховуючи
принципи розумності, справедливості та
співмірності, вбачається, що розмір
завданої шкоди, який просить стягнути
позивач, підлягає зменшенню до 1000 грн.

Жодних позовних вимог до ТОВ «Фортуна
Рент Е Кар» позивачем не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 61, 80, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, ЦК України,
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фортуна
Рент Е Кар», третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Українська
транспортна страхова компанія», про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2), на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3), заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот)
грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
заподіяну моральну шкоду у розмірі 1000
(одна тисяча) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судові витрати пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 123 (сто
двадцять три) грн. 83 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -