У х в а л а

23 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої
Т.П., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - Третя львівська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що 25 січня
1986 року між нею та ОСОБА_5 зареєстровано
шлюб, під час якого у 1997 році подружжям
було набуто квартиру АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після чого
позивачка звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. У видачі свідоцтва про
спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з
тим, що квартира набута за договором
дарування. Зазначала, що договір
дарування квартири є удаваним,
фактично було укладено договір
купівлі-продажу, про що свідчить
розписка продавця ОСОБА_6 про отримання
коштів за спірну квартиру у сумі 15 650
доларів США. Посилаючись на те, що
спірна квартира набута фактично за
договором купівлі-продажу під час
шлюбу, просила визнати за нею право
власності на Ѕ частину квартиру як
спільного майна подружжя та на ј
частину квартири в порядку
спадкування.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 грудня 2012
року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 13 травня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 грудня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 13 травня 2013 року.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2013 року, здана до
поштового відділення 3 червня 2014 року,
про що свідчить відбиток поштового
штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 58 ЦК УРСР в
редакції 1963 року, чинної на момент
виникнення спірних правовідносин, ст.
235 ЦК України, заявником надано:

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2013 року у справі про
визнання договору дарування удаваним,
визнання правочину договором
купівлі-продажу та поділ майна
подружжя;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року у справі про
визнання договору дарування удаваним,
визнання правочину договором
купівлі-продажу, визнання права
власності;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року у справі про
визнання удаваним договору
купівлі-продажу будинку, визнання
договору міни дійсним, визнання права
власності.

Оскільки серед судових рішень, наданих
заявником як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, міститься ухвала
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року, то заява про
перегляд судового рішення подана в
межах строків, передбачених ч.
1 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст.
355 ЦПК, може бути подана за сукупності
таких умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень, вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
позовних вимог, інших фактичних
обставин справи у порівнянні з ухвалою,
про перегляд якої ставиться питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.
72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа - Третя львівська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова