Єдиний унікальний номер 0521/7881/12
Номер провадження 22-ц/775/5451/2014
Головуючий в 1 інстанції: Мітьков М.В.
Доповідач: Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Бугрим Л.М., Гапонова А.В.

при секретарі Баранчикову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 12
травня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення в сумі 2847
гривень 13 копійки, 3 % річних в сумі 176
гривні 08 копійок та інфляційних
нарахувань в сумі 24 гривень 30 копійок
за період з червня 2009 року по грудень 2010
року.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 12
травня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що оскаржуване рішення
ухвалено з порушенням матеріального та
процесуального права. Апелянт
зазначає, що не має обов'язку
користуватися послугами з
теплопостачання, які надаються ПАТ
«Горлівськтепломережа», які не
задовольняють позивача ані ціною, ані
якістю послуг, у зв'язку з чим 07.10.2009
року відповідачем було подано лист до
позивача з проханням провести
відімкнення його квартири від теплової
мережі, однак представник позивача до
початку опалювального сезону так і не
з'явився. У зв'язку чим ЗАТ «Горлівське
ремонтно-будівельне управління»
відключили відповідача від мережі
теплопостачання. Однак, позивач не
відповів на прохання ОСОБА_1 зробити
перерахунок платежів та закрити його
особовий рахунок. Окрім того, на
підтвердження фактичного надання
послуг, за які з відповідача було
стягнуто заборгованість, з
теплопостачання позивачем не надано
жодного доказу (актів надання послуг,
актів звірки). Крім того, суд не прийняв
до уваги, що відсутність договору та
конклюдентних дій з боку позивача
направлених на фактичне настання
наслідків свідчить про відсутність
будь-яких правовідносин між сторонами.
Враховуючи викладене, просить рішення
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 12
травня 2014 року скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову.

Представник позивача Рязанова Т.І. у
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечувала та
просила її відхилити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник
до судового засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Будь-яких
доказів, які б свідчили про поважність
причин неявки до судового засідання
суду не надав.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою ПП «Шепелева-Плюс» (а.с 6),
довідкою адресного довідкового бюро м.
Горлівки (а.с. 10). Крім того, у судовому
засіданні відповідачем ОСОБА_1 не
заперечувався той, факт, що він є
власником квартири за адресою АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва № 1307 про право
власності на житло від 18.07.2006 року та
вказані обставини підтверджено
матеріалами цивільної справи, зокрема
актом - претензією від 12.10.2009 року (а.с.32),
актом про відключення квартири від
внутрішньобудинкової мережі
централізованого опалення від 12.10.2009
року (а.с.31), заявою (а.с.106-107).

Згідно з розрахунками позивача (а.с. 2),
за період з червня 2009 року по грудень 2010
року включно в якості оплати за послуги
з централізованого опалення квартири
за адресою АДРЕСА_1 згідно особистого
рахунку НОМЕР_1 відкритого на ім'я
ОСОБА_1 нараховано 2847 гривень 13 копійок,
які відповідачем не оплачені.

Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України за
порушення виконання грошового
зобов'язання зі сплати послуг з
теплопостачання позивачем нараховане
відповідачу 3 % річних у сумі 176 гривень
08 копійок та інфляційні нарахування в
сумі 24 гривні 30 копійок.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що відповідно до ст.ст. 319 ч.4, 322 ЦК
України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу , якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
житлово- комунальні послуги» споживач
житлово- комунальних послуг
зобов'язаний оплачувати їх вартість у
строки встановлені договором або
законом, при цьому має право на
несплату вартості житлово -
комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача/або
членів його сім'ї при відповідному
документальному оформленні, а також за
період фактичної відсутності
житлово-комунальних послуг, визначених
договором у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України

Згідно з п.18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Дія вказаних
положень поширюється і на
правовідносини сторін, які за
юридичною природою є грошовими
зобов'язаннями.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, саме обов'язком споживача є
укладення договору на надання житлово
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, а обов'язком виконавця
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення зі споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням • відповідальності за
дотримання умов його виконання. Таким
чином, необхідність укладення договору
на надання житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін. Сама по собі відсутність
письмового договору між сторонами не
може бути підставою для відмови в
позові про стягнення заборгованості за
фактично надані послуги. Крім того,
згідно ч.І ст.218 ЦК України недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Питання відключення мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води в
багатоповерхових житлових будинках
регулюється Законом України «Про
теплопостачання», Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з вимогами п. п. 25, 26 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого постановою КМУ № 630 від 21
липня 2005 року самовільне відключення
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.
Після прийняття спеціальною комісією
рішення про відключення від
теплопостачання складається
відповідний акт про відключення від
мереж централізованого опалення, який
є підставою для зняття з обліку та
припинення відповідних нарахувань.

Згідно п. 24 вказаних Правил споживачі
можуть відмовитися від отримання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Як вбачається з п. 25 Правил, відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Згідно Порядку відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово- комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 09.12.2005 р. №1478/1738 (далі
Порядок), при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання, для
реалізації права споживачів на відмову
від отримання таких послуг орган
місцевого самоврядування або місцевий
орган виконавчої влади створює своїм
рішенням постійно діючу комісії для
розгляду таких питань. При цьому,
згідно розділу 2 вищевказаного Порядку,
не передбачено відключення від
централізованого опалення окремої
квартири в багатоквартирному будинку.

У відповідності до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
правильну правову оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову. Висновки суду
ґрунтуються на матеріалах справи та
відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду у суді першої
інстанції, правильних висновків суду
вони не спростовують та не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про необхідність
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 12
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: