РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В
СКЛАДІ:

Головуючого - судді Комісарчук О.В.

з участю
секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства № 4 про визнання
самовільної забудови незаконною,
знесення самовільної забудови,
визнання протиправною відмови,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог (а.с. 80),
просив визнати незаконною самовільну
забудову (комору) у місці загального
користування на сходовій клітині
четвертого поверху біля квартир
АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача
ОСОБА_2 демонтувати вказану самовільну
забудову, визнати протиправною і
неправомірною відмову відповідача
ОСОБА_2 розібрати забудову самостійно,
стягнути моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.
та стягнути судові витрати в сумі 604,60
грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказала, що відповідач ОСОБА_2
самовільно, без її згоди, на сходовій
клітині збудував комору, заваривши
сміттєпровід. Зазначила, що місця
загального користування перебувають у
спільній власності та користуванні
всіх мешканців будинку. Відповідач
ОСОБА_2 використовує прибудову для
власних потреб. Крім того, позивач
позбавлена можливості вільного
доступу до стіни своєї квартири, яка є
суміжною з приміщенням під'їзду і
замурована відповідачем.

Вказала, що відповідач ОСОБА_2 був
попереджений працівниками ВЖРЕП № 4
про необхідність знесення прибудови,
проте відмовився її зносити.

Мотивуючи вимоги про стягнення
моральної шкоди, посилалась на те, що
внаслідок неправомірних дій
відповідача їй завдано тривалі
моральні страждання, оскільки стіна в
її квартирі, яка межує з прибудовою, в
якій відсутня належна вентиляція,
покрилась цвіллю і пошкоджено шпалери.
Крім того, відповідач ОСОБА_2
неодноразово ображав її відмовляючись
знести прибудову та надати доступ до
стіни.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги, викладені
в уточненій позовній заяві (а.с. 80),
підтримали в повному обсязі, просили
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судових засіданнях заявлений позов
не визнали в повному обсязі, просили
відмовити в його задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що стінна
перегородка дійсно була ним збудована,
в тому числі і на прохання мешканців
житлового будинку, оскільки в цьому
місці був смітник. Жодні права позивача
не порушені, комора чиста і суха,
наявність стінної перегордки не може
бути причиною того, що в квартирі
позивача цвіте стіна, доказів чого
позивач не надала. Письмові
заперечення приєднані до справи (а.с.
92-93).

В судовому засіданні 13.03.2014 року за
клопотанням позивача було замінено
неналежного відповідача ДП «Крошня
плюс» ПП «ВЖРЕП № 4» на Комунальне
виробниче житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємство № 4.

В судові засідання представник КВЖРЕП
№ 4 не з'являвся, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомляв.
Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України
розгляд справи проведено у відсутності
представника відповідача КВЖРЕП № 4.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши письмові
докази по справі, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є
власником та проживає в АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 є власником та
проживає в АДРЕСА_1. Квартири
розташовані на одній сходовій клітині.

Відповідач ОСОБА_2 у місці загального
користування на сходовій клітині
четвертого поверху біля квартир
АДРЕСА_1 самовільно здійснив прибудову,
забудувавши сміттєпровід, встановивши
там двері. Дану прибудову використовує
для власних потреб.

Вказана обставина відповідачем ОСОБА_2
не заперечувалась, в судовому
засіданні визнав, що він здійснив цю
прибудову.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 двічі
притягувався до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 150 КУпАП, за те, що він
самовільно без дозволу відповідних
служб влаштував на сходовій клітині
забудову кладовки, що підтверджується
змістом постанов про адміністративне
правопорушення № 468 від 12.10.2011 року та №
203 від 16.05.2013 року, винесених
адміністративною комісією при
виконкомі Житомирської міської ради
(а.с. 73-74).

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України суд вважає
вказані вище постанови належними
доказами, які підтверджують, що
прибудова на сходовій клітині
четвертого поверху біля квартир
АДРЕСА_1 здійснена відповідачем ОСОБА_2,
а тому додаткового доказування не
потребує.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Зі змісту ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України
вбачається, що співвласники майна, що є
у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними; розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Відповідач не надав суду докази, що
здійснена ним прибудова у місці
загального користування побудована за
згодою інших співвласників, що є його
обов'язком в силу ст.ст. 10,11,60 ЦПК
України.

Крім того, зі змісту листів ДП «Крошня
плюс» ПП «ВЖРЕП № 4» № 63 від 25.07.2011 року
та виконавчого комітету Житомирської
міської ради № 25/Г-6778 від 30.12.2011 року
вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово
попереджався про необхідність
знесення прибудови, чого ним зроблено
не було (а.с. 8, 22).

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що забудова у
місці загального користування на
сходовій клітині четвертого поверху
біля квартир АДРЕСА_1 здійснена ОСОБА_2
незаконно, він користується нею
самостійно, чим порушує права інших
співвласників, а тому підлягає
знесенню, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Вимога про визнання протиправною і
неправомірною відмови відповідача
ОСОБА_2 розібрати забудову самостійно
задоволенню не підлягає, оскільки не
відповідає способам захисту
порушенного права, передбачених ст. 16
ЦК України. Позивачем не
конкретизовано, яка відмова, коли, кому,
в якій формі була вчинена і на
виконання якого обов'язку була надана
відмова.

Щодо вимоги про стягнення моральної
шкоди, то слід зазначити наступне.

Загальні підстави для відшкодування
моральної шкоди передбачені ст. 23 ЦК
України. Зокрема, частиною 1 визначено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Відповідно до ч. 2
цієї ж статті передбачено, що моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні позивач не довела
належними та допустимим доказами, що з
вини відповідача ОСОБА_2 його
неправомірними діями їй було заподіяно
каліцтво або інше ушкодження здоров'я,
вчинені протиправні дії щодо неї або
членів її сім'ї, знищено чи пошкоджено
майно, яке їй належить, принижено її
честь та гідність. Не знайшло свого
підтвердження в судовому засідання
посилання позивача, що внаслідок
здійснення самовільної прибудови
відповідачем стіни в її квартирі
покрились плісенню та пошкоджено
шпалери, як і не доведено, що відповідач
ОСОБА_2 заподіював будь-які тілесні
ушкодження позивачу, що могло мати
наслідком спричинення фізичного болю
та страждань.

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для стягнення з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача моральної
шкоди в сумі 3000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню
частково. Суд визнає самовільну
забудову у місці загального
користування на сходовій клітині
четвертого поверху біля квартир
АДРЕСА_1 незаконною та зобов'язує
відповідача ОСОБА_2 її знести, в
задоволенні решти позовних вимог суд
відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача понесені нею судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в сумі 114,70
грн. Судовий збір в сумі 243,60 грн. суд
відносить на рахунок позивача,
оскільки в задоволення вимог про
стягнення моральної шкоди позивачу
відмовлено. Вимоги про стягнення з
відповідача витрат за здійснення
ксерокопій, посвідчення та реєстрації
довіреності задоволенню не підлягають,
оскільки не є судовими витратами,
виходячи з приписів ст. 79 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконною самовільну
забудову у місці загального
користування на сходовій клітині
четвертого поверху біля квартир
АДРЕСА_1.

Зобов"язати ОСОБА_2 демонтувати
перегородку з дверима у місці
загального користування на сходовій
клітині четвертого поверху біля
квартир АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.В. Комісарчук