АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/5585/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року м.
Дніпропетровськ колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
звернення стягнення на спадкове майно,
-

В с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до ОСОБА_2 про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину та звернення стягнення на
спадкове майно(а.с.2-5, т.1).

Позивач зазначав, що 15 жовтня 2010
року він, ОСОБА_3, та ОСОБА_5 в
присутності свідків уклали договір
завдатку, за яким він передав ОСОБА_5
грошові кошти у розмірі 192 000 гривень як
завдаток у рахунок сплати за належну
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Через відсутність у продавця ОСОБА_5
необхідних документів на квартиру та
її бажання зберегти факт отримання
грошей в таємниці, сторони ухилилися
від нотаріального оформлення
вказаного договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

На день смерті ОСОБА_5 до складу
спадкового майна входили грошові
внески з процентами, компенсаціями та
індексаціями в ВАТ «Державний ощадний
банк України» та квартира АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем за заповітом є
ОСОБА_2, яка 11 травня 2011 року подала
заяву про прийняття спадщини до
Третьої державної нотаріальної
контори.

На його вимогу виконати зобов'язання
ОСОБА_5 щодо продажу квартири АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 відмовила.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
13 лютого 2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 квітня
2012 року йому відмовлено в задоволенні
позову до ОСОБА_2 про визнання договору
дійсним та визнання права власності, з
підстав невідповідності предмету
позову нормам матеріального права.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що ОСОБА_2
відмовилась повернути грошові кошти у
розмірі 192 000 грн., позивач просив
застосувати до договору завдатку
квартири АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2010 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5.,
наслідки недійсності нікчемного
правочину; стягнути з ОСОБА_2 192 000
гривень шляхом звернення стягнення на
майно ОСОБА_2 та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
звернення стягнення на спадкове майно
задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму у розмірі 192 000 грн., судові витрати
по справі у розмірі 1 920 грн., а всього 193
920 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено(а.с.18-21, т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_3 в
задоволенні позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права(а.с.35-40).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом - ч.2 ст.570 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що сума 192 000 гривень була передана
позивачем померлій ОСОБА_5 у якості
авансового платежу за квартиру
АДРЕСА_1, яку повинна повернути ОСОБА_2,
як така, що прийняла спадщину.

Такі висновки суду щодо задоволення
позову не можна визнати обгрунтованими
з огляду на наступне.

Із справи вбачається, що 15 жовтня 2010
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5. укладено
договір завдатку, за яким ОСОБА_3
передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі
192 000 гривень як завдаток у рахунок
сплати за належну ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1(а.с.6, т.1).

25 березня 2011 року ОСОБА_5 склала
заповіт, яким все належне їй майно
заповіла ОСОБА_2 Заповіт посвідчено
державним нотаріусом Третьої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Хилько Л.А.,
зареєстровано в реєстрі за №2-818(а.с.10,
т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 04 травня 2011 року(а.с.7, т.1).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом має право прийняти спадщину чи
не прийняти її, а згідно ч.5 вказаної
статті незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкодавцю з
моменту її відкриття.

11 травня 2011 року ОСОБА_2 подала заяву
до Третьої державної нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, а саме: квартири АДРЕСА_1,
та грошових внесків з процентами,
компенсаціями та індексаціями в ВАТ
«Державний ощадний банк України»(а.с.8,
т.1). Копія спадкової справи наявна в
матеріалах справи(а.с.47-104,т.1).

26 листопада 2012 року ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1, що
належала спадкодавцю ОСОБА_5 Спадкова
справа №322/2011, зареєстровано в реєстрі
за №2-2820(а.с.101, т.1).

За положенням ст.ст.1216, 1218, ч.2 ст.1220, ч.3
ст.1223 ЦК України з моменту смерті особи
до спадкоємців переходять права та
обов'язки спадкодавця, які належали
йому на час відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті, а
тому зобов'язання правонаступників
спадкодавця-боржника перед кредитором
виникають з моменту його смерті.

Відповідно до ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Як видно із справи, ОСОБА_3 звертався
з позовом до ОСОБА_2, треті особи КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», Третя
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання договору дійсним
та визнання права власності, дата
складання вказаної позовної заяви
зазначена - 17.11.2011 року(а.с.139-141, т.1).

В обгрунтування вимог зазначав, що
уклав із ОСОБА_5. договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у
вигляді договору завдатку та передав
останній 192 000 гривень. На початку
травня 2011 року йому стало відомо, що
ОСОБА_5 померла у квітні 2011 року. Також
йому стало відомо, що ОСОБА_5 склала
заповіт, яким заповідала все своє майно
ОСОБА_2 Після спливу шестимісячного
строку запропонував ОСОБА_2 виконати
обов'язок ОСОБА_5 щодо нотаріального
посвідчення договору
купівлі-продажу(а.с.139-141, т.1).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
13 лютого 2012 року(справа №2-3599-2011),
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 квітня 2012 року, ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні позову до
ОСОБА_2, треті особи КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», Третя
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання договору дійсним
та визнання права власності, з підстав
невідповідності предмету позову
нормам матеріального права. Вказаними
судовими рішеннями встановлено, що про
факт відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_5 ОСОБА_3 стало відомо на початку
травня 2011 року(а.с.144-149, т.1).

Отже, наведені обставини свідчать, що
ОСОБА_3 стало відомо про відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5 на
початку травня 2011 року і за змістом ч.2
ст.1281 ЦК України від дня, коли він
дізнався про відкриття спадщини, мав
пред'явити свої вимоги до ОСОБА_2, як
спадкоємця, яка прийняла спадщину,
протягом шести місяців.

Разом з тим, як видно із справи, в
позовній заяві в редакції від 17.11.20011
року по справі №2-3599-2011 ОСОБА_3 зазначав,
що він запропонував ОСОБА_2 виконати
обов'язок ОСОБА_5 щодо нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
після спливу шестимісячного
строку(а.с.139-141, т.1).

Доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК
України про те, що ОСОБА_2, як спадкоємцю
померлої ОСОБА_5 було відомо про борги
останньої та, що дізнавшись на початку
травня 2011 року про смерть ОСОБА_5,
позивач звернувся до нотаріальної
контори у передбаченому законом
порядку із відповідною вимогою до
спадкоємця в межах строку, визначеного
ч.2 ст.1281 ЦК України, матеріали справи не
містять.

З даним позовом до суду ОСОБА_3
звернувся 18.12.2012 року(а.с.2-5, т.1).

Таким чином, звернення ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 з даними вимогами знаходяться
за межами позовної давності,
передбаченої ч.2 ст.1281 ЦК України, а тому
відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України він
позбавляється права вимоги.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не
пропустив строк на пред'явлення вимоги
не можуть бути взяті до уваги, оскільки
з урахуванням того, що визначений ч.2
ст.1281 ЦК України строк пред'явлення
кредиторами спадкодавця своїх вимог до
спадкоємців є законним преклюзивним
строком, сплив якого припиняє
існування права вимоги кредитора
внаслідок нездійснення кредитором
свого права, правові підстави для
задоволення позову відсутні.

При встановлених обставинах та з
урахуванням зазначених норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції на підставі п.4 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2
про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
звернення стягнення на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до
ОСОБА_2 про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину та
звернення стягнення на спадкове майно,
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-