РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА

в складі:

Головуючої- судді Чішман Л.М.,

Секретаря Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
-

встановив:

Позивач 28.11.2013 року звернулася в
суд з даним позовом, в якому просила
стягнути з відповідача 13506,00 грн. При
цьому посилається на те, що 03.09.2010 року
відповідач ОСОБА_3 перебуваючи в
трудових відносинах з позивачем, під
час керування належним ОСОБА_2
транспортним засобом- сідловим тягачем
«Volvo» д.н. НОМЕР_2 скоїв зіткнення з
автомобілем Volkswagen-jetta» д.н. НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_4, який
знаходився в автомобілі та отримав
тяжкі тілесні ушкодження, крім того
йому завдана матеріальна шкода від
пошкодження автомобіля. Рішенням
Коростенського районного суду
Житомирської області від 10 липня 2013
року з позивачки на користь ОСОБА_4
стягнуто матеріальну шкоду в сумі 1056, 00
грн. та 12450,00 грн. моральної шкоди та 201,73
грн. судового збору. Шкода позивачкою
відшкодована ОСОБА_4, тому на підставі
ст. 1191 ЦК України позивач вважає, що у
неї виникло право зворотної вимоги до
винної особи в розмірі виплаченого
відшкодування.

Позивач та її представник
підтримали позовні вимоги, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача, позовні
вимоги визнала в повному обсязі, не
заперечувала щодо задоволення позову.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд доходить висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, викладених
в абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до ст. 1191 ЦК України. На
особу, яка перебувала в трудових
відносинах на підставі трудового
договору (контракту) і завдала шкоди
життю чи здоров'ю у зв'язку з
використанням транспортного засобу, що
належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно (ч. 3
і 4 ст. 1187 ЦК України). Фізична чи
юридична особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану її працівником при виконанні
трудових (службових) обов'язків на
підставі трудового договору
(контракту) чи цивільно-правового
договору, має право зворотної вимоги
(регресу) до такого працівника -
фактичного завдавача шкоди - у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом (ч. 1
ст. 1191 ЦК України).

На час виникнення ДТП
ОСОБА_3 перебував у трудових
відносинах з ОСОБА_2 та виконував свої
трудові обов'язки щодо керування
сідловим тягачем «Volvo» д.н. НОМЕР_2 та
скоїв зіткнення з автомобілем
Volkswagen-jetta» д.н. НОМЕР_1.
Судом встановлено, що постановою
Коростенського районного суду
Житомирської області від 11 серпня 2011
р., відповідач ОСОБА_3 звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію»
від 08 липня 2011 року.
Рішенням Коростенського районного
суду Житомирської області від 10 липня
2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
стягнуто матеріальну шкоду в сумі 1056,00
грн. та 12450,00 грн. моральної шкоди. Зі
змісту розписки від 11.11.2013 року ОСОБА_2
надала для передачі ОСОБА_4 13506,00 грн.
Відповідно до вимог
ст. 1191 ЦК України організація, яка
повністю відшкодувала шкоду, завдану з
вини її працівника при виконанні ним
своїх трудових обов'язків, має право
зворотної вимоги (регресу) до цього
працівника в розмірі виплаченого
відшкодування.
Оскільки винною стороною та
працівником є ОСОБА_3, він має
відшкодувати в порядку регресу суму
виплачену позивачем у розмірі 13506,00
грн. Статтею 212
ЦПК України, передбачено, що суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.
Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
усі наявні докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності,
приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою в порядку регресу необхідно
задовольнити в повному обсязі, що
підтверджено під час судових дебатів
відповідачем, шляхом фактичного
визнання позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а тому суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
понесені нею витрати при подачі
позовної заяви, а саме по сплаті
судового збору в сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, ст. 1191 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити .

Стягнути ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 13506,00 грн. матеріальної шкоди та
229,40 грн. витрат понесених в зв»язку з
сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:

Л.М.Чішман