Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/294/14-ц
Провадження №: 2/332/268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р. Заводський районний суд
м. Запорожжя у складі:

головуючого судді -
Мєркулової Л.О.,

при секретарі -
Худайбердіївій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2
про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Заводського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

У своєму позові позивач вказала, 16
червня 2001 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено шлюб, зареєстрований відділом
РАГС Енергодарського міського
управління юстиції Запорізької
області.

За час подружнього життя у нас
народилась дитина - ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1). На теперішній час наші
неповнолітняя дитина постійно
проживає зі мною, а відповідач проживає
окремо.

Відповідач звернувся з зустрічною
позовною заявою, про розподіл майна
подружжя. В зустрічній позовній заяві
зазначив, що за час шлюбу було набуте
спільне майно.

На даний час між подружжям виник
конфлікт з приводу спільно нажитого
майна. У зв'язку з чим, позивач просить
поділити майно, визнавши за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину спільного
майна, а саме: квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка у судовому засіданні від
позовних вимог, щодо стягнення
аліментів з відповідача відмовилась,
зустрічну позовну заяву визнала в
повному обсязі.

Відповідач наполягав на задоволенні
його позовних вимог щодо розподілу
майна подружжя, просив його позов
задовольнити. Крім того, зазначив, що
враховуючи те, що неповнолітня дитина
проживає з позивачкою та знаходяться
повністю на її утриманні, при поділі
майна необхідно врахувати цю обставину
та інтереси дитини.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а
зустрічний позов відповідача ОСОБА_2
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 16 червня
2001 року уклали шлюб, зареєстрований
зареєстрований відділом РАГС
Енергодарського міського управління
юстиції Запорізької області. Від шлюбу
у сторін є неповнолітня дитина: ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1), який проживає разом з
позивачем та перебуває повністю на її
утриманні. Відповідач мешкає окремо
від позивача та дітини, матеріально не
допомагає, участі у вихованні дитини не
приймає, аліменти не сплачує.

У період шлюбу сторонами було набуте
наступне майно: квартира, розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Дана квартира є об'єктом спільної
сумісної власності, оскільки придбана
в період перебування сторонами у шлюбі
та підлягають поділу на загальних
підставах визначених нормами СК
України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

У відповідності зі ст. 60 СК України
майно, придбане подружжям під час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважних причин самостійного
заробітку.

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно,
придбане подружжям в період шлюбу є їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором між ними чи
законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Для визнання майна, придбаного в період
шлюбу, об'єктом спільної сумісної
власності подружжя - немає значення на
ім'я кого з подружжя воно оформлене та
зареєстроване. Крім того, чоловік та
жінка мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження майном,
яке їм належить на праві спільної
сумісної власності.

Право на розпорядження часткою майна,
яке є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя виникає лише після
її визначення.

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на розділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

У відповідності зі ст.70 СК України, а
також ст. 370 ЦК України при розподілу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини і чоловіка рівні, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними, чи договором.

Згідно з п. п. 22, 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Договір стосовно набутого майна за час
шлюбу між сторонами відсутній.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
законними та обґрунтованими, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 224 ЦПК України, ст.ст.69, 70
СК України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 670 грн. 00 коп. на користь
держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення, особам, які були відсутні
у судовому засіданні,- протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Л.О. Мєркулова