Справа № 369/4520/14-ц
Провадження №2/369/2254/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про стягнення
збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом , посилаючись на те, що
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 24.12.13 скасовано рішення
Лісниківської сільської ради від 10.10.08
№66/46 та № 66/60 щодо надання дозволів на
складання проектів землеустроїв для
відведення у власність громадян ОСОБА_2
та ОСОБА_3 земельних ділянок у с.
Лісники Києво-Святошинського району
Київської області по АДРЕСА_1, та
рішення Лісниківської сільської ради
від 26.12.08 №73/26-ХХУІ-У та№73/18-ХХУІ-/ про
затвердження проектів землеустрою про
відведення вказаних земельних ділянок
у власність цих громадян.

У зв'язку із порушенням Лісниківською
сільською радою в результаті прийняття
рішень від 10.10.08 та від 26.12.08 його права
власності на земельну ділянку, він
вимушений був понести витрати на
правову допомогу, надану йому в процесі
захисту порушеного права власності.

Щодо надання такої правової допомоги
він уклав із фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 договір.
Витрати за цим договором склали 25400 грн.

Тому, вважає, що він має право на
отримання від Лісниківської сільської
ради відшкодування збитків, які він
поніс у зв'язку із порушенням його
права власності в результаті прийняття
Лісниківською сільською радою рішень.

Тому просив стягнути з Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 25400 грн.
збитків, завданих в результаті
прийняття рішень Лісниківської
сільської ради від 10.10.08 №66/46, № 66/60 та
від 26.12.08 №73/26-ХХУІ-У, №73/18-ХХУІ-У, також
судовий збір.

В судове засіданні представник
позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов не
визнав, оскільки для відшкодування
витрат, пов'язаних із оплатою правової
допомоги під час розгляду судом
цивільної справи, - ст. 84 ЦПК України та
Законом «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» передбачений спеціальний
процесуальний порядок, який позивачем
під час вирішення цивільної справи
№2-4551/12 не був використаний.

Відомості про витрачений запрошеними
ОСОБА_1 фахівцями у галузі права (нібито
ОСОБА_4, ОСОБА_5.) час у рішенні
Апеляційного суду Київської області
від 24.12.2013 у справі №2-4551/12 відсутні, та
не усі указані у акті №1 від 13.01.2014 та
довідці до нього послуги (правова
допомога) були пов'язані із
ознайомленням із матеріалами справи,
участю у судовому засіданні та/ або
вчиненням окремих процесуальних дій
поза ним.

Ряд указаних у акті №1 та довідці до
нього послуг узагалі не були пов'язані
із розглядом цивільної справи №2-4551/12, а
тому не можуть вважатися такими, що
були вчинені із метою відновлення
права власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку в АДРЕСА_1

Скасованими рішеннями органу
місцевого самоврядування не було
спричинено жодної майнової шкоди
належній ОСОБА_1 земельній ділянці як
речі (об'єкту нерухомого майна), вона не
була знищена, пошкоджена та не втратила
в ціні.

Раніше скасованими судом рішеннями
органу місцевого самоврядування
належна ОСОБА_1 земельна ділянка не
була пошкоджена або втрачена, взагалі
жодним чином не вибула із його
володіння та користуванні.

Види і обсяги (погодинні) послуг, які
указані у акті №1 від 13.01.2014 та довідці
до нього, позивачем жодними доказами не
стверджені.

Відсутні відомості про те, що послуги
позивачу надавалися у заявленому
погодинному обсязі та особисто
стороною по укладеному ним договору
про надання правової допомоги ОСОБА_4
Відсутні видані указаному
представникові довіреності, оформлені
ним як адвокатом ордери на надання
позивачу правової допомоги, складені,
підписані і подані ОСОБА_4 до суду або
інших органів процесуальні та інші
документи, журнал і протоколи судових
засідань із указівкою часу тощо.

Укладений ОСОБА_4 із позивачем договір
про надання правової допомоги не
передбачає можливості його
передоручення, а тому виконання
обов'язків по ньому ОСОБА_5 по
агентському договору від 15.07.2013 є
неможливим і не може компенсуватись,
навіть якби такі агентські послуги
дійсно наддавались.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 24.12.13 у справі № 2-4551/12 скасовано
рішення Лісниківської сільської ради
від 10.10.08 №66/46 та № 66/60 щодо надання
дозволів на складання проектів
землеустроїв для відведення у
власність громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3
земельних ділянок у с. Лісники
Києво-Святошинського району Київської
області по АДРЕСА_1, та рішення
Лісниківської сільської ради від 26.12.08
№73/26-ХХVІ-V та №73/18-ХХVІ-V про
затвердження проектів землеустрою про
відведення вказаних земельних ділянок
у власність цих громадян. Позивач
ОСОБА_1 брав участь в цій справі як
третя особа.

Посилаючись на те, що Лісниківською
сільською радою в результаті прийняття
рішень від 10.10.08 №66/46, № 66/60 та від 26.12.08
№73/26-ХХVІ-V та№73/18-ХХVІ-V порушені права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку,
тому він вимушений був понести
витрати на правову допомогу в розмірі
25400 гр., як на доказ розміру цих витрат ,
представник посилається на договір ,
якій позивач уклав із фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 15.07.13 №315-07/13.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) шкоди іншій
особі.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
органом місцевого самоврядування
незалежно від його вини.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визнання
реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
При цьому, збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Враховуючи зміст заявлених вимог, суд
приходить до висновку про необхідність
аналізу наступних правових норм та
рекомендацій Верховного суду України.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є: 1) неприпустимість
свавільного втручання у сферу
особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Зважаючи на позицію Верховного Суду
України, викладену у Постанові Пленуму
«Про судове рішення у цивільній
справі» № 14 від 18 грудня 2009 року,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду позивач, це
наявність у нього прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені відповідачем.

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, представник позивача не
довів, тих умов, які дають підстави для
покладання відповідальності на
відповідача по відшкодуванню
матеріальної шкоди: не доведені які
протиправні дії відповідача сприяли
заподіянню шкоди в розмірі 25400 гр. якій
причинний зв»язок між діями
відповідача та таким розміром
матеріальної шкоди.

До того ж, позовні вимоги позивача є
беззмістовними, так як вимоги позивача
пов'язані із оплатою правової допомоги
під час розгляду судом цивільної
справи, які регулюються ст..ст. 84- 88 ЦПК
України та Законом «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» або ст.. 901 ЦК
України .

Але в підтвердження завданої шкоди,
позивач посилається на ст..ст. 1166, яка
регулює загальні положення про
відшкодування шкоди, яка полягає в
знищенні або пошкодженні наявного
майна також ст.. 1173, яка регулює
відповідальність по відшкодуванню
шкоди заподіяної незаконними діями в
галузі адміністративного управління,
та діями службової особи, ст.. 1192 ЦК яка
закріплює способи відшкодування шкоди
завданої майну потерпілого, також ці
витрати не є майновою шкодою
(реальними збитками) в розумінні п. 1 ч. 2
ст. 22 ЦК України.

Тобто у відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України, відшкодуванню підлягає
майнова шкода, завдана особистим
немайновим правам або майну фізичної
особи.

Також можливості відшкодування витрат,
пов'язаних із захистом права власності
на річ, яка сама по собі не знищена, не
ушкоджена і не втрачена, ст. 1192 ЦК
України не передбачає.

Крім цього, як встановлено судом право
власності позивача на земельну
ділянку в АДРЕСА_1, - було відновлене
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 24.12.2013, яким були скасовані
рішення Лісниківської сільської ради
від 10.10.2008 .

Крім того, розмір витрат на правову
допомогу спростовується ст. 1 Закону
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» згідно
якої розмір компенсації витрат на
правовудопомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40% встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,у
1) судовому засіданні, 2) під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та 3) під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Але доказів про витрачений ОСОБА_4,
ОСОБА_5, час під час розгляду справ
судами не надано.

Належна позивачу земельна ділянка не
була пошкоджена або втрачена.

Види і обсяги послуг, які указані у акті
№1 від 13.01.2014 та довідці до нього,
позивачем жодними доказами не
стверджені.

Таким чином, в судовому засіданні не
доведено факту наявності порушення
права та законних інтересів позивача,
не доведено факту протиправної
поведінки відповідача, та причинний
зв»язок з можливим порушенням прав та
законних інтересів позивача, про що
зазначено вище.

Тобто, представник позивача не довів
тих обставин на які посилався як на
підставу позовних вимог, не надав
докази в обґрунтування позовних вимог,
не спростував тих обставин на які
посилався представник відповідача в
обґрунтування своїх заперечень, що є
його обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу,
роз»яснював представнику позивача
його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 1166, 1173, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Лісниківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про стягнення
збитків, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: