У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
затримку її виплати та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, за касаційною скаргою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 31 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 27 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі
по тексту - ФОП ОСОБА_5) про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за затримку її виплати та
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що з 10 жовтня 2008 року перебувала з ФОП
ОСОБА_5 у трудових відносинах та
працювала в якості продавця
продовольчих товарів. Згідно
укладеного трудового договору
відповідач зобов'язувався їй
сплачувати заробітну плату в розмірі
545,00 грн, але не нижче законодавчо
встановленого розміру мінімальної
заробітної плати. За весь період, що
вона працювала по трудовому договору,
заробітна плата їй не виплачувалась, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 25 783,60 грн. 06
липня 2011 року її було звільнено з
роботи, але розрахунок з нею проведений
не був.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 31
січня 2014 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 27 березня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 25 783,60 грн,
компенсацію за затримку її виплати в
розмірі 2 518,03 грн та середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в розмірі 15 448,56 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, не
погоджуючись з даними судовими
рішеннями першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати, та справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

Судом першої інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції правильно виходив
із того, що ОСОБА_4 дійсно перебувала у
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5, а
також те, що останній не надав належних
доказів того, що він платив ОСОБА_4
заробітну плату відповідно до умов
трудового договору та провів з нею
повний розрахунок при звільненні.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 31 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 27 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук