У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: Великодорошівська сільська
рада, управління Держкомзему у
Жовківському районі Львівської
області, Куликівська селищна рада, про
скасування договору дарування
земельної ділянки та державного акту
про право приватної власності на землю
і усунення перешкод у користуванні
проїздом, за касаційною скаргою ОСОБА_6,
ОСОБА_5 на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
08 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що у 1989 році
ОСОБА_6 для індивідуального
будівництва було виділено земельну
ділянку площею 0.08 га, яка знаходиться у
АДРЕСА_1. Нею було отримано проект
забудови земельної ділянки, згідно
якого запроектовано з південної
сторони ділянки прохід шириною 2,5 м для
проходу мешканців села до школи,
закладів медицини, торгівлі, тощо.

Рішенням виконкому Куликівської
селищної ради від 09 жовтня 1997 року
відповідачці ОСОБА_6 надано дозвіл на
приватизацію земельної ділянки площею
0.1940 га, цільове призначення для
будівництва та обслуговування будинку
та ведення підсобного господарства. 24
вересня 1999 року відповідачці видано
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,1940 га, в якому зазначено, що з
південної сторони з ділянкою ОСОБА_6
межує ділянка гр. ОСОБА_7, а не проїзд, як
це повинно бути по проекту забудови
ділянки.

У 2002 році ОСОБА_6 закрила проїзд, і за
зверненням мешканців села сесія
Куликівської селищної ради розглянула
питання щодо спірного проїзду.

Відповідно до рішення Куликівської
селищної ради від 12 листопада
2002 року № 10 скасовано рішення
виконкому селищної ради «Про
приватизацію земельних ділянок» в
частині приватизації земельної
ділянки ОСОБА_6 У зв'язку із чим
відповідачка звернулася до суду з
адміністративним позовом про
скасування зазначеного рішення.
Постановою Апеляційного суду
Львівської області у задоволенні її
позову було відмовлено, тобто рішення
Куликівської селищної ради від 12
листопада 2002 року № 10 залишилось
чинним.

Окрім того, позивачі у 2009 році
звернулися до суду з позовом про
скасування державного акту, їх позов
рішенням суду було задоволено та
визнано частково недійсним державний
акт про передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_6, а саме, у частині
земельної ділянки площею 0.0248 га -
спірної дороги загального
користування. Ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 21 січня 2010
року рішення Жовківського районного
суду Львівської області залишено без
змін. При виконанні цього рішення суду
було встановлено, що ОСОБА_6 02 лютого 2009
року оформила договір дарування на
частину земельної ділянки, площею 0.0829
га своєму синові - ОСОБА_5 У подаровану
земельну ділянку входить частина
спільної дороги загального
користування, яка є проходом з вул.
Л.Українки і вул. Польової до центру с.
В.Дорошів Жовківського району
Львівської області. ОСОБА_5 отримав
державний акт про право приватної
власності на землю, а саме на земельну
ділянку, площею 3,0829 га.

Таким чином прохід надалі закрито, у
зв'язку з цим позивачі просили визнати
недійсним договір дарування, згідно
якого ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 частину
земельної ділянки, площею 0,0829 га,
скасувати державний акт про право
власності на землю, виданий на ім'я
ОСОБА_5 на підставі цього договору
дарування та державний акт, виданий на
ім'я ОСОБА_6 і зобов'язати відповідачів
звільнити прохід з вул. Л.Українки до
центру села шляхом демонтажу воріт.

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 08 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року, позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір
дарування земельної ділянки площею 0,0829
га укладений 02 лютого 2009 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Жовківського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
а саме у частині дарування проїзду.
Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку, виданий ОСОБА_5 на підставі
договору дарування земельної ділянки
площею 0,0829 га, укладеного 02 лютого 2009
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Жовківського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
а саме у частині дарування проїзду.
Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути
перешкоди у користуванні проїздом, що
з'єднає вул. Л.Українки та вул.
Львівську у с. В.Дорошів Жовківського
району Львівської області, шляхом
демонтажу двох воріт, встановлених з
обох кінців цього проїзду. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати вказані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що ОСОБА_6, як
дарувальник, знала про часткове
скасування рішення виконкому
Куликівської селищної ради від 12
листопада 2002 року, зокрема, у частині
проїзду, знала про судові спори з цього
приводу, однак, щоб уникнути виконання
рішення суду про передачу
територіальній громаді спірної
земельної ділянки, діяла всупереч
інтересам держави та суспільства, його
моральним засадам, та ці обставини у
відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК
України є підставами для визнання
договору дарування недійсним.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Судом установлено, що рішенням
виконкому Куликівської селищної ради
від 09 жовтня 1997 року ОСОБА_6 надано
дозвіл на приватизацію земельної
ділянки площею 0.1940 га з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування будинку та ведення
підсобного господарства.

24 вересня 1999 року відповідачці видано
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,1940 га (а. с. 32).

Відповідно до рішення Куликівської
селищної ради від 12 листопада
2002 року № 10 скасовано рішення
виконкому селищної ради «Про
приватизацію земельних ділянок» у
зв'язку з тим, що помилково
приватизовано 248 кв.м проїзду, який
з'єднує вул. Л.Українки у с. В.Дорошів
Жовківського району Львівської
області з центральною частиною вулиці.
Зазначеним рішенням відповідачці
ОСОБА_6 передано у власність земельну
ділянку площею лише 0,1692 га та
зобов'язано останню усунути перешкоди
у користуванні проїздом з
вул. Л.Українки у центральну частину
села (а. с. 4).

Постановою Апеляційного суду
Львівської області від 21 травня 2007 року
у позові ОСОБА_6 до Куликівської
селищної ради про скасування рішення
ради від 12 листопада 2002 року № 10
відмовлено (а. с. 5).

02 лютого 2009 року ОСОБА_6 відповідно до
договору дарування подарувала ОСОБА_5
земельну ділянку загальною площею 0,0829
га, яка розташована у с. В.Дорошів
Жовківського району Львівської
області (а. с. 10).

Суди, посилаючись на ст. 203 ЦК України та
визнаючи недійсним договір дарування,
виходили з того, що позивачі мають
право на звернення до суду з вказаними
позовними вимогами.

Відповідно до п. 5 ч. 5 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року № 9 (далі - Постанова)
відповідно до статей 215 та 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Судами встановлено, що позивачі у 2009
році звернулися до суду з позовом про
скасування державного акту, їх позов
рішенням суду було задоволено та
визнано частково недійсним державний
акт про передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_6, а саме, в частині
земельної ділянки площею 0.0248 га -
спірної дороги загального
користування. Ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 21 січня 2010
року рішення Жовківського районного
суду Львівської області залишено без
змін. При виконанні цього рішення суду
з'ясувалося, що ОСОБА_6 02 лютого 2009 року
оформила договір дарування на частину
земельної ділянки, площею 0.0829 га своєму
синові - ОСОБА_5 У подаровану земельну
ділянку входить частина спільної
дороги загального користування, яка є
проходом з вул. Л.Українки і вул.
Польової до центру с. В.Дорошів
Жовківського району Львівської
області. ОСОБА_5 отримав державний акт
про право приватної власності на землю,
а саме на земельну ділянку, площею 3,0829
га.

Судами також встановлено, що прохід
надалі закрито та саме у зв'язку з цим
позивачі просили визнати недійсним
договір дарування, згідно якого ОСОБА_8
подарувала ОСОБА_5 частину земельної
ділянки, площею 0,0829 га, скасувати
державний акт про право власності на
землю, виданий на ім'я ОСОБА_5 на
підставі цього договору дарування та
зобов'язати відповідачів звільнити
прохід з вул. Л.Українки до центру села
шляхом демонтажу воріт.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Оскільки суди дійшли вірного висновку
про те, що ОСОБА_6, як дарувальник, знала
про часткове скасування рішення
виконкому Куликівської селищної ради
від 12 листопада 2002 року, зокрема, у
частині проїзду, знала про судові спори
з цього приводу, однак, щоб уникнути
виконання рішення суду про звільнення
проходу загального користування,
відчужила земельну ділянку разом зі
спірною частиною, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
підстав для скасування ухвалених у
справі судових рішень.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 08 лютого
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко