АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 59
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 17 березня 2014 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобовязання вчинити дії; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до ОСОБА_5 з позовом, у якому після уточнення вимог разом з додатковим позивачем ОСОБА_3 просили скасувати рішення в.о. голови СТ Лоцман ОСОБА_5 про відсторонення у грудні 2011 року ОСОБА_2 від виконання обовязків секретаря, поновити ОСОБА_2 на посаді секретаря до 21.04.2013р., поновити права члена товариства ОСОБА_3 шляхом позитивного вирішення питання про надання їй орендної земельної ділянки №49 з правом подальшої приватизації, зобовязати в.о. голови СТ Лоцман ОСОБА_5 компенсувати ОСОБА_2 заробітну плату у розмірі 1500грн. за період з грудня 2011 року по 21.04.2013р. та стягнути 5000грн. на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_2 із зустрічним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 17.03.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та у зустрічному позові ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення у цій частині вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Садівниче товариство Лоцман засноване у 1991 році, зареєстроване у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій з зазначенням у якості керівника товариства ОСОБА_5, обрану головою правління 30.10.2010р. (а.с.222). Секретарем товариства 4.05.2008р. обрана ОСОБА_2, яка звільнена з вказаної посади 21.04.2013р.

У заявленому ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позові до ОСОБА_5 вимагалось скасувати рішення в.о. голови СТ Лоцман ОСОБА_5 про відсторонення у грудні 2011 року ОСОБА_2 від виконання обовязків секретаря, поновити ОСОБА_2 на посаді секретаря до 21.04.2013р., поновити права члена товариства ОСОБА_3 шляхом позитивного вирішення питання про надання їй орендної земельної ділянки №49 з правом подальшої приватизації, зобовязати ОСОБА_5 компенсувати ОСОБА_2 заробітну плату у розмірі 1500грн. за період з грудня 2011 року по 21.04.2013р. та стягнути з неї ОСОБА_2 5000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи встановлені обставини про недоведеність факту наявності рішення про відсторонення ОСОБА_2 від посади секретаря, нездійснення їй оплати витрат у розмірі 1500грн., протиправності дій ОСОБА_5 стосовно не надання ОСОБА_3 земельної ділянки та причинного звязку між її діями та спричиненням моральної шкоди, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак при цьому судом першої інстанції не враховані наступні обставини.

Згідно п.2.2., 2.6.-2.8., 2.17. Статуту Садівничого товариства Лоцман товариство є юридичною особою та складається з громадян, які обєднались з метою організації садів і використання земельних ділянок за цільовим призначенням: вирощуванням фруктів, овочів та іншої сільськогосподарської продукції (а.с.188-200).

У п.2.15., 2.16., розділі 5 Статуту визначені органи управління товариством. Зокрема, управління товариством здійснюється його загальними зборами. Виконавчим органом товариства є правління товариства, а його голова керує роботою правління і забезпечує виконання рішень, які приймає товариство. Згідно п.5.1.,5.14., 5.16. Статуту до компетенції загальних зборів товариства, зокрема, відноситься обрання правління, голови правління та секретаря, їх переобрання, розгляд скарг членів товариства на рішення правління та діяльність членів правління. За положеннями п.5.7. Статуту правління товариства виконує свої обовязки на громадських засадах і до його складу, зокрема, входить і секретар. Правління за п.п.3.2.,4.2.2., 5.8. статуту вирішує питання щодо прийому в члени товариства, веде облік майна і грошових коштів товариства та розпоряджається ними в межах кошторису, видає членам товариства документи на приватизацію земельних ділянок або нотаріального переоформлення господарювання. Положеннями п.3.4. Статуту передбачено вирішення цивільно-правових спорів між товариством та його членами у судовому порядку.

Враховуючи зазначені обставини про те, що до компетенції голови правління садівничого товариства відносяться лише функції щодо керівництва роботою правління та забезпечення виконання рішень, які приймає товариство, вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлені до ОСОБА_5 як до неналежного відповідача. Питання щодо відсторонення від виконання обовязків секретаря, поновлення на посаді секретаря, надання земельної ділянки, її приватизації, компенсації заробітної плати (особистих витрат) секретарю товариства відносяться до передбачених Статутом компетенції та обовязків загальних зборів та правління товариства, а тому належним відповідачем за відповідними позовними вимогами, у тому числі, і щодо відшкодування моральної шкоди, має бути садівниче товариство як юридична особа. У звязку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 предявлені до неналежного відповідача, на якого не можуть бути покладені зобовязання товариства, у їх задоволенні слід відмовити саме з цих підстав відповідно до ст.ст.80,92,96,97 ЦК України, ст.ст.30,33 ЦПК України.

Оскільки судом першої інстанції зазначені обставини та вимоги закону не враховані, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з частковим задоволенням апеляційної скарги.

Для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вбачається. Вимога ОСОБА_2, заявлена до ОСОБА_5 щодо скасування рішення останньої про відсторонення її як секретаря товариства від виконання обовязків секретаря та поновлення її на цій посаді, обґрунтована ОСОБА_2 тим, що про таке відсторонення вона дізналась з постанови оперуповноваженого СДСБЕЗ Дніпропетровського РВ від 4.09.2012р. Між тим, у вказаній постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 4.09.2012р., ухваленій за заявою ОСОБА_2 про незадовільне виконання ОСОБА_5 обовязків голови садівничого товариства, лише зі слів ОСОБА_5 зазначено про відсторонення ОСОБА_2 від виконання обовязків секретаря рішенням правління товариства (а.с.98). Тобто, вказувалось не на одноособове рішення голови правління, а на рішення правління товариства. Крім того, як встановлено судом взагалі такого рішення не ухвалювалось і, як стверджувала сама ОСОБА_2, вона фактично виконувала свої обовязки. Тобто, предявлення вказаної вимоги безпосередньо до ОСОБА_5 не ґрунтується на законі. Друга вимога ОСОБА_2 щодо компенсації оплати виконаної роботи секретаря та понесених нею при цьому особистих витрат також стосується діяльності товариства та безпідставно предявлена до ОСОБА_5 За наявності підстав, з цього приводу ОСОБА_2 не позбавлена права на предявлення вимоги до товариства. Вимога ОСОБА_3 про надання земельної ділянки у товаристві також відноситься до питань, які вирішуються товариством, а не головою його правління. Фактично вирішення і вказаних питань, і питань, повязаних з розглядом скарг членів товариства на рішення правління та діяльність голови та членів правління, урегульовано Статутом товариства. А тому позивачі не позбавлені права на захист своїх інтересів при правильному виборі способу цього захисту та субєктів спірних відносин.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 17 березня 2014 року в оскарженій частині змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :