АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1659/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 31 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. УХВАЛА
26 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченко Б. Б.
суддівБондаренко С. І. , Храпко В. Д. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Медстар - 2000» на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 13 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ТОВ
«Медстар-2000» до ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ТОВ «Медстар-2000»
звернулося до суду з позовом ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином.

В обґрунтування своїх вимог вказувало,
що відповідач за наказом від 16 серпня
2007 року була призначена на посаду
головного бухгалтера ТОВ «Медстар - 2000»
і з того часу по 25 жовтня 2007 року
виконувала свої професійні обов'язки.
Одночасно відповідачка, будучи
службовою особою, наділеною
адміністративно-господарськими
обов'язками по управлінню та
розпорядженню приватним майном
товариства та відповідно до договору
про повну матеріальну
відповідальність від 16 серпня 2007 року
являлась матеріально - відповідальною
особою, яка, будучи наділеною функціями
здійснювати інкасацію грошових коштів
у роздрібних точках товариства
(аптеках), під час роботи та виконанні
своїх професійних обов'язків,
зловживаючи службовим становищем,
умисно, з корисливих мотивів, в період
часу із 16 серпня 2007 року по 25 жовтня 2007
року привласнювала грошові кошти ТОВ
«Медстар-2000» та всього привласнила
грошових коштів на суму 43 955 грн. 42 коп. -
як встановлено матеріалами
кримінальної справи та зазначено у
вироку Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 29 вересня 2008 року.

Вироком Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 29 вересня 2008 року
відповідачку визнано винною у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.2 та 191
ч.4 КК України за привласнення чужого
майна шляхом зловживання службовою
особою своїм службовим становищем та
за вчинення того ж злочину повторно та
у великих розмірах.

Вирок Придніпровського районного суду
м. Черкаси набрав чинності 15 жовтня 2008
року, в апеляційному та касаційному
порядку не оскаржений.

Цивільні позови інших позивачів по
кримінальній справі, заявлені в
порядку вимог ст. 28 КПК України вироком
суду задоволено повністю, а цивільний
позов ТОВ «Медстар-2000» залишено без
розгляду.

Злочинними діями відповідачки ТОВ
«Медстар-2000» завдано матеріальну шкоду
на суму 43 955 грн. 42 коп., яка повністю
підтверджена слідчими документами та
результатами досудового і судового
слідства.

На даний час відповідачка не
відшкодувала ТОВ «Медстар-2000» завдану
матеріальну шкоду, тому ТОВ «Медстар -
2000» має всі законні підстави для
звернення до суду з позовними вимогами
на вищевказану суму в порядку
цивільного провадження.

Крім того, позивачем вказано, що на час
вчинення злочину, ТОВ «Медстар-2000» було
запропоновано комерційну пропозицію
від ТОВ «ВВС-ЛТД», але у зв'язку з важким
фінансовим становищем, ТОВ
«Медстар-2000» було змушене відмовитись
від даної пропозиції, упущена вигода
складає 51 000 грн. Крім того, у зв'язку з
відсутністю коштів ТОВ «Медстар-2000»
було змушене відмовитись від відкриття
нового аптечного кіоску на території
ЗАТ «Рубін», що також призвело до
відповідних збитків.

В той же час, крім матеріальної шкоди,
протиправними діями ОСОБА_6 ТОВ
«Медстар-2000» заподіяно велику моральну
шкоду, розмір якої розцінюється в сумі
25 000 грн. Так, викрадені винною особою
грошові кошти незаконно були вилучені
із товарного обігу, що вкрай негативно
позначилось на всьому торговому
процесі, призвело до втрати можливості
товариства у придбанні товарів
своєчасно та у необхідній кількості
для їх подальшої реалізації та
призвело до великих втрат прибутку
підприємства. Крім того, факт вчинення
працівником товариства кримінального
злочину вкрай негативно позначився на
діловій репутації товариства, зокрема
довіри до нього з боку ділових
партнерів.

Після зміни позовних вимог,
представник позивача просила стягнути
з відповідача, на користь ТОВ
«Медстар-2000» завдану її злочинними
діями матеріальну шкоду в сумі 43 955 грн.
42 коп., упущену вигоду в сумі 200 000 грн.,
моральну шкоду в сумі 25 000 грн. та судові
витрати по справі.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 13 травня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ
«Медстар-2000» завдані матеріальні
збитки в сумі 43 955 грн. 42 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави
судовий збір у розмірі 1 199 грн. 55 коп.

У задоволенні позову в частині
стягнення моральної шкоди та упущеної
вигоди -відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ТОВ «Медстар-2000»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на його необ'єктивність та
необгрунтованість, ухваливши нове
рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, районний
суд прийшов до висновку, що заявлений
розмір матеріальної шкоди повністю
підтверджений матеріалами справи та
вироком суду.

У силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Згідно із Постановою Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 р. №
14 «Про судове рішення у цивільній
справі» відповідно до частини
четвертої статті 61 ЦПК при розгляді
справи про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок, що набрав законної сили, або
постанову суду у справі про
адміністративне правопорушення, цей
вирок або постанова обов'язкові для
суду лише з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою. Тому,
розглядаючи позов, який випливає з
кримінальної справи чи зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача,
а може вирішувати питання лише про
розмір відшкодування. Інші прийняті в
рамках кримінальної справи чи справи
про адміністративне правопорушення
постанови оцінюються судом згідно з
положеннями статті 212 ЦПК. На
підтвердження висновку суду щодо
розміру відшкодування збитків у
рішенні, крім посилання на вирок у
кримінальній справі чи постанову у
справі про адміністративне
правопорушення, необхідно також
зазначати докази, подані сторонами при
розгляді цивільної справи (наприклад,
врахування матеріального становища
відповідача або вини потерпілого).

Оскільки обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ
лише в тому разі, коли в них беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, чи їх
правонаступники (частина третя статті
61 ЦПК), то в інших випадках - ці
обставини встановлюються на загальних
підставах.

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно встановив розмір
матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6
ТОВ «Медстар-2000» у розмірі 43 955 грн. 42
коп., що був визначений вироком
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 29 вересня 2008 року.

В розумінні ст. 57-59 ЦПК України не
знайшли свого підтвердження
переконливими, належними та
допустимими доказами доводи
представника позивача щодо
невідповідності розміру визначеної
вироком суду шкоди фактично завданій
шкоді, завданій ТОВ «Медстар-2000»,
оскільки даний факт не підтверджений
наявними у матеріалах справи доказами.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог у частині стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції вказав на
необгрунтованість таких вимог
позивача, а в частині стягнення
упущеної вигоди - на недоведеність
вимог ТОВ «Медстар-2000» щодо понесеної
останнім упущеної вигоди в розумінні
ст. 22 ЦК України.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та покладаючи на відповідачку
обов'язок з відшкодування завданих
позивачеві збитків, суд першої
інстанції виходив із положень ч. 1 ст. 1166
ЦК України щодо відшкодування шкоди,
однак не врахував що якщо мають місце
спеціальні підстави, які надають
можливість застосовувати до
правовідносин положення інших статей
параграфа 1 глави 82 ЦК України,
потрібно застосовувати спеціальні
норми.

Згідно із ст. 134 КЗпП України відповідно
до законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 1351 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей або ж шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
ОСОБА_6 за наказом від 16 серпня 2007 року
була призначена на посаду головного
бухгалтера ТОВ «Медстар-2000» і по 25
жовтня 2007 року виконувала свої
професійні обов'язки. Одночасно
відповідачка, будучи службовою особою,
наділеною
адміністративно-господарськими
обов'язками по управлінню та
розпорядженню приватним майном
товариства та відповідно до договору
про повну матеріальну
відповідальність від 16 серпня 2007 року
являлась матеріально - відповідальною
особою, яка, будучи наділеною функціями
здійснювати інкасацію грошових коштів
у роздрібних точках товариства
(аптеках), під час роботи та виконанні
своїх професійних обов'язків,
зловживаючи службовим становищем,
умисно, з корисливих мотивів, в період
часу з 16 серпня 2007 року по 25 жовтня 2007
року привласнювала грошові кошти ТОВ
«Медстар-2000» та всього привласнила
грошових коштів на суму 43 955 грн. 42 коп.
Даний факт підтверджений вироком
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 29 вересня 2008 року.

З наведеного вбачається, що
відповідачка ОСОБА_6 перебувала у
трудових відносинах із апелянтом та
завдала йому шкоди діями, які мають
ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові
відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності, виду
діяльності і галузевої належності
регулює законодавство про працю, а не
ЦК України, як помилково вважав
районний суд.

З роз'яснень, викладених у пункті 4
Постанови Пленуму ВСУ від 29 грудня 1992
року N 14 «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» за правилами ст. 132
КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких її заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, крім
випадків, коли законодавством вона
передбачена у більшому, ніж цей
заробіток, розмірі. Якщо межі
матеріальної відповідальності були
визначені в укладеному з працівником
контракті, вона покладається на нього
відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП
не одержані підприємством, установою,
організацією прибутки або списані в
доход держави прибутки з підстав,
пов'язаних з неналежним виконанням
працівником трудових обов'язків (так
само як і інші неодержані прибутки) не
можуть включатися до шкоди, яка
підлягає відшкодуванню.

Відповідальність за не одержаний
підприємством, установою, організацією
прибуток може бути покладена лише на
працівників, що є посадовими особами.

ОСОБА_6, працюючи головним бухгалтером
ТОВ «Медстар-2000», була службовою особою
на товаристві, що виключає її обов'язок
щодо відшкодування заявлених у позові
понесених останнім збитків у вигляді
упущеної вигоди, тобто неодержаного
прибутку, у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 23 ЦК моральна шкода полягає у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Зокрема, виходячи з роз'яснень,
викладених у Постанові Пленуму ВСУ від
27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
під діловою репутацією юридичної
особи, у тому числі підприємницьких
товариств, фізичних осіб - підприємців,
адвокатів, нотаріусів та інших осіб,
розуміється оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності.

У силу ст. 60 ЦПК України, колегія суддів
вважає правильним висновок суду про
відмову в задоволенні позовних вимог
про відшкодування позивачу моральної
шкоди, оскільки позивач не довів факт
приниженні його ділової репутації, яка
була заподіяна товариству
протиправними діями ОСОБА_6 під час
виконання нею своїх службових
обов'язків.

На підставі наведенного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду є законним і обгрунтованим на
зібраних по справі доказах, відповідає
вимогам матеріального і
процессуального права.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для його
відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст.
ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Медстар -
2000» - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу
після її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий :

Судді :