Справа № 750/1751/14 Провадження № 22-ц/795/1414/2014 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Логвіна Т.В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представників: КП «Деснянське» Чернігівської міської ради юрисконсульта ОСОБА_5, ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7, третьої особи Чернігівської міської ради юрисконсульта управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 травня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради до ОСОБА_6 про виселення, третя особа Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення і відмовити КП «Деснянське» у задоволенні позову.

У лютому 2014 р. останнє предявило позов до ОСОБА_6, в якому просило виселити його з кв. № 19 буд. № 14 «а» по вул. Преображенська у м. Чернігові. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірне жиле приміщення має статус гуртожитку, яке перебувало в оренді у ВАТ «Чернігівське Хімволокно» за відповідним договором, який розірвано 22.08.2013 р. у звязку з банкрутством цього товариства. Після прийняття від орендаря спірного жилого приміщення позивачеві стало відомо про те, що у ньому проживає відповідач. Будь-яких документів, що посвідчували б правомірність проживання останнього у спірному житлі, представники ВАТ «Чернігівське Хімволокно» Комунальному підприємству «Деснянське» не надали, особовий рахунок на кв. № 19 буд. № 14 «а» по вул. Преображенська у м. Чернігові не відкривався, договір на утримання будинку і прибудинкової території з мешканцями цієї квартири не укладався. Тож позивач вважає, що відповідач самовільно зайняв спірне житло . Підставами задоволення позову у позовній заяві зазначено ст.ст. 109, 116 ЖК УРСР.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: ОСОБА_6 виселено з кв. № 19 буд. № 14 «а» по вул. Преображенська у м. Чернігові; з останнього на користь КП «Деснянське» стягнуто 243 грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- у судове засідання, у ході якого було постановлене оскаржуване рішення, ОСОБА_6 не зявився з поважної причини. Проте місцевий суд не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи, а розглянув її по суті, позбавивши його право на участь у судовому засіданні. Неучасть ОСОБА_6 у розгляді справи в суді І інстанції спричинила незясування судом обставин, що мають значення для справи,

- спірне жиле приміщення, якому рішенням Чернігівської міської ради було надано статус гуртожитку, відповідачеві було надане як службове без права прописки у ньому. Тобто відповідач правомірно отримав спірну квартиру, а не самовільно зайняв її,

- невидача ОСОБА_6 Відкритим акціонерним товариством «Чернігівське Хімволокно» ордера на квартиру, про яку йдеться і яка є постійним місцем проживання синиці О.А., не є підставою для його виселення,

- оскільки відповідач звільнений з ВАТ «Чернігівське Хімволокно» у звязку з банкрутством цього товариства, то в силу ст.ст. 132 ч. 3, 125 ЖК УРСР його не може бути виселено з спірного житла без надання іншого.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, а представники КП «Деснянське» і Чернігівської міської ради просили її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи не здобуто доказів правомірності проживання відповідача у спірному жилому приміщенні.

Апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, по справі встановлено наступне.

З 15.08.1991 р. по даний час відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на яку ні за ким не зареєстровано, що підтверджується витягом з паспорта відповідача (а.с. 87-89) і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2014 р. № 24266056, який сформовано Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 109). У довідці ЖРЕО КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від 05.07.2014 р. № 732 зазначено, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає (а.с. 90).

Останній з 01.10.2003 р. по 10.07.2013 р. працював на посадах заступника генерального директора, директора зовнішньоекономічних звязків ПАТ «Чернігівське Хімволокно» і був звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з банкрутством товариства, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_6 (а.с. 64-65).

Рішенням Чернігівського міськвиконкому від 29.04.2003 р. № 84 спірній кв. № 19 буд № 14 «а» по вул. Преображенській у м. Чернігові надано статус гуртожитку, що підтверджується копією цього рішення (а.с. 8-11).

З 01.01.2004 р. по 22.08.2013 р. спірна квартира перебувала в оренді у ПАТ «Чернігівське Хімволокно» і після розірвання цього договору 01.11.2013 р. її було передано позивачеві. Це підтверджується копіями договорів та акту відповідного змісту (а.с. 25-28, 29, 24).

Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.07.2014 р. підтверджується, що за судовим рішенням господарського суду Чернігівської області від 24.09.2012 р. ПАТ «Чернігівське Хімволокно» визнано банкрутом і відкрито його ліквідаційну процедуру та що з 25.09.2012 р. по цей час воно перебуває у стані припинення (а.с. 110).

Згідно з рішенням Чернігівського міськвиконкому № 50 від 19.02.1990 р., будинок № 14 «а» по вул. Преображенська (попередня назва ОСОБА_9, а.с. 98) у м. Чернігові перебував в оперативному управлінні Виробничого обєднання житлово-комунального господарства Деснянського району м. Чернігова, що підтверджується копією відповідного реєстраційного посвідчення (а.с. 97); рішенням Чернігівського міськвиконкому від 27.12.2012 р. № 364 виконавцем послуг з утримання буд. № 14 «а» по вул. Преображенській у м. Чернігові визначено КП «Деснянське», а рішенням Чернігівської міської ради (сорокова сесія шостого скликання) від 25.04.2014 р. цей будинок визнано обєктом комунальної власності (копії цих рішень з додатками на а.с. 99-104, 105-106). Право власності на будинок, про який йдеться, до 01.01.2013 р. у КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» ні за ким не було зареєстровано, що підтверджено довідкою цього підприємства від 11.07.2014 р. (а.с. 108).

Довідкою КП «Деснянське» від 11.07.2014 р. № 02-565 підтверджено, що особовий рахунок на спірну квартиру не відкривався у звязку з відсутністю договору найму цієї квартири (а.с. 107).

Згідно з наданими суду копіями рахунків від 29.12.2012 р., 29.12.2012 р., 15.01.2013 р., 21.02.2013 р., 29.03.2013 р., 25.04.2013 р., 21.05.2013 р., 20.06.2013 р., 10.07.2013 р. і 27.08.2013 р., відповідач оплачував ПАТ «Чернігівське Хімволокно» вартість проживання у кімнаті № 19 за період з 01.10.2012 р. по 31.08.2013 р. (а.с. 66-70), а у квітні 2014 р. ним сплачено абонплату за спожитий природний газ (квитанція на а.с. 93); згідно з актом від 22.01.2014 р., відповідачем виконано заміну засобу обліку електроенергії у спірному жилому приміщенні (а.с. 71).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

З моменту виникнення і протягом всього періоду тримання спірних правовідносин кв. № 19 буд. № 14 «а» по вул. Преображенській у м. Чернігові мала статус гуртожитку.

По справі не встановлено, що ОСОБА_6 заселився до спірного житла у порядку, встановленому п.п. 9, 10, 14 Примірного положення про гуртожитки, яке затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208.

На підтвердження дотримання порядку заселення до квартири, про яку йдеться, суду надано копію службової записки від 01.10.2003 р., копію довідки ПАТ «Чернігівське Хімволокно» від 25.06.2013 р. № 30 і копію постанови президії профкому ПАТ «Чернігівське Хімволокно» від 15.06.2011 р. № 6. Але ці докази апеляційний суд відкидає, виходячи з наступного.

У службовій записці відповідача на імя генерального директора голови правління ПАТ «Чернігівське Хімволокно» ОСОБА_10 (її копія на а.с. 91) ОСОБА_6 просить надати йому право на вселення й проживання у кв. № 19 буд № 14 «а» по вул. Преображенській у м. Чернігові. На цю заяву накладено резолюцію «ОСОБА_11 Организовать поселение», яка датована 01.10.2003 р.; підпис особи, яка її наклала, є нерозбірливим. Надану суду копію цієї записки завірено начальником відділу кадрів ПАТ «Чернігівське Хімволокно» ОСОБА_12 з зазначенням дати 02.07.2007 р. Ця записка не є доказом вселення відповідача до спірного житла з дозволу керівника ПАТ «Чернігівське Хімволокно», оскільки з її тексту не вбачається, що вказану вище резолюцію накладено саме керівником товариства або особою, яка мала повноваження на поселення працівників товариства у гуртожиток. Крім того, службову записку адресовано генеральному директорові голові правління ПАТ «Чернігівське Хімволокно», але станом на вказану у ній дату - 01.10.2003 р. ПАТ «Чернігівське Хімволокно» мало назву ВАТ «Чернігівське Хімволокно», що вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_6 (а.с. 65, зв).

З копії довідки ПАТ «Чернігівське Хімволокно» від 25.06.2013 р. № 30 (а.с. 72) вбачається, що відповідачеві надано й дозволено займати службове житло за адресою: м. Чернігів, вул. Преображенська, буд № 14 «а»АДРЕСА_1, без права прописки. Проте у ній не вказано, ким надано такий дозвіл, на підставі яких облікових даних видано цю довідку і чому її підписано начальником відділу кадрів товариства ОСОБА_12 (з матеріалів справи і цієї довідки не вбачається, що житлові питання працівників ПАТ «Чернігівське Хімволокно» відносилися до компетенції начальника відділу кадрів цього товариства). Крім того, спірна квартира мала статус гуртожитку, а не службової. До того ж, станом на 25.06.2013 р. ПАТ «Чернігівське Хімволокно» мало статус банкрута й перебувало у стані припинення, а отже довідки, видані цим товариством, в силу ст.ст. 38, 40, 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мав підписувати не начальником відділу кадрів, а ліквідатор (арбітражний керуючий).

Переліченими вище квитанціями підтверджується, що ОСОБА_6 розпочав оплату Приватному акціонерному товариству «Чернігівське Хімволокно» вартості проживання у кв. № 19 буд № 14 «а» по вул. Преображенська у м. Чернігів з 01.10.2012 р., тобто після винесення господарським судом рішення про визнання даного товариства банкрутом і відкриття його ліквідаційної процедури. Тож в силу ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ці квитанції не є підтвердженням наявності між ПАТ «Чеирнігівське Хімволокно» і ОСОБА_6 договірних відносин щодо оренди спірного житла.

З копії постанови президії профкому ПАТ «Чернігівське Хімволокно» від 15.06.2011 р. № 6 (а.с. 92) вбачається, що нею погоджено продовження права проживання відповідача у спірному житлі, у якому він мешкає з 2003 р. Але по справі не встановлено, що відповідач у встановленому порядку заселився у це житло та що це мало місце у 2003 р. Крім того, у тексті постанови мається посилання на згадану вище службову записку від 01.10.2003 р., яку апеляційний суд розцінив як недопустимий доказ по справі внаслідок її недостовірності.

З викладеного випливає, що доказів правомірності проживання відповідача у спірному жилому приміщенні у ході розгляду справи не здобуто. Отож в силу ст. 130 ЖК УРСР і п. 44 згаданого вище Примірного положення про гуртожитки відповідач підлягає виселенню з спірного житла.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення. Так, відхиляючи клопотання ОСОБА_6 від 21.05.2014 р. про відкладення розгляду справи (а.с. 49), місцевий суд діяв у відповідності з приписами ст.ст. 169, 157 ЦПК України. Всі інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду І інстанції і встановлених по справі обставин та відповідних їм правовідносин, що вже від мотивовано вище.

Тож підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено; апеляційний суд вважає за необхідне вирішити справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: