Справа № 569/4307/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання
Теслав А.В.

за участі позивача ОСОБА_1

її представника - адвоката
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя та
визнання права власності на ? частку
цього майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувшись до суду, просить
ухвалити рішення, яким визнати
квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
вказуючи, що вони з відповідачем набули
це житло за час шлюбу, у зв'язку з чим
просить визнати за нею право власності
на ? частку зазначеного об'єкта
нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала та з мотивів,
наведених нею в уточненій позовній
заяві від 07.03.2013 р. (а.с.21, 22), просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, проте аргументованих
та обґрунтованих заперечень проти
позову суду не надав, тобто не навів
обставин, а так само і не подав доказів,
на котрі б посилався як на підставу
своїх заперечень.

З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов слід задовольнити з
таких підстав.

З поданих позивачем та не спростованих
відповідачем як письмових доказів
копій документів судом встановлено, що
на підставі визнаної ухвалою
Рівненського міського суду від 22
жовтня 2008 року мирової угоди, укладеної
між сторонами у цивільній справі
№2-4874/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково
недійсним, переведення прав та
обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу, переведення прав та
обов'язків позичальника за кредитним
договором та визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, треті
особи на стороні відповідачів, які не
заявляли самостійних вимог щодо
предмета спору - приватний нотаріус
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, Акціонерний комерційний
інноваційний банк "УкрСиббанк" (в особі
Рівненської філії АКІБ "УкрСиббанк"),
Рівненське регіональне відділення
Державного фонду сприяння молодіжному
житловому будівництву, комунальне
підприємство "Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації", за
співпозивачами у цій справі - на той час
подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було визнано
право власності як за подружжям на
квартиру АДРЕСА_1, проте згідно умов
досягнутої мирової угоди право
власності на спірну квартиру було
оформлене на ім'я ОСОБА_3 (а.с.4, 6 - 8). Як
вбачається з Будинкової книги на житло
(а.с.9 - 12), у квартирі з 13 вересня 2005 року
зареєстровані сторони по справі, а з 25
липня 2007 року - їх малолітній син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). З Технічного
паспорту на квартиру, виготовленого
станом на 22 жовтня 2002 року комунальним
підприємством "Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації" вбачається
(а.с.13, 14), що квартира є двокімнатною,
загальною площею 48,0 квадратних метрів,
житловою - 29,4 квадратних метра.

Із витребуваної з архіву Рівненського
міського суду цивільної справи №2-4874/08
вбачається (а.с.51 - 53), що колишній
співпозивач у даній справі ОСОБА_3
намагався оскаржити в апеляційному
порядку ухвалу суду від 22 жовтня 2008
року про визнання мирової угоди, однак
ухвалою судді апеляційного суду
Рівненської області від 24 липня 2013 року
клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку апеляційного оскарження ухвали
від 22.10.2008 р. було залишене без
задоволення та, відповідно, у відкритті
апеляційного провадження відмовлено.

Відповідно до ст.60, ч.1 ст.70 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Аналогічні положення містять і норми
Цивільного кодексу України, а саме -
частиною третьою статті 368, абзацом
першим частини другої статті 372 ЦК
України передбачено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

У разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Виходячи з наведених норм закону,
встановлених судом обставин справи і
визначених відповідно до них
правовідносин, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Як передбачено пунктами першим й
шостим частини другої статті 16
Цивільного кодексу України, одними із
способів захисту цивільних прав та
інтересів є: визнання права, зміна
правовідношення.

Таким чином, оскільки відповідачем не
визнається право позивачки як другого
з подружжя на спірну квартиру, це право
підлягає захисту шляхом визнання житла
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та, відповідно,
визнання за ОСОБА_1 права власності на ?
частку цієї квартири, так як
домовленістю між сторонами не
встановлено інше.

Позивач також документально
підтвердила понесені нею судові
витрати у виді сплаченого при
пред'явленні позову судового збору в
загальній сумі 1487 грн. 40 коп. (а.с.1, 15),
тому вказані витрати підлягають
стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 1487 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Головуючий: