РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Шеремета Г. І.

при секретарі - Козак О.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Львівської філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Тран-Груп» про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, компенсації втрати частини
доходів у зв»язку з порушенням строків
їх виплати, відшкодування моральної
шкоди ,

, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вимогами, які збільшив в процесі
розгляду справи, просить стягнути з
Львівської філії ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» на його користь 64541,08
грн. середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні, а
також 526 грн. компенсації втрати
частини доходів у зв»язку з порушенням
строків їх виплати, 10000 грн. моральної
шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
пояснив, що 29.09.2010 року ОСОБА_1 за
власним бажанням звільнився з
Львівської філії ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп», де працював в
автомобільній колоні №2 водієм
транспортних засобів для виконання
перевезень вантажів по Україні та за її
межами. При звільненні позивачу були
виплачені певні кошти, однак не всі. Не
виплаченими залишались добові в
розмірі 5925 грн., які були стягнуті
Апеляційним судом Львівської області
та зараховані, як зустрічні однорідні
вимоги ухвалою Франківського
районного суду м. Львова 20.11.2013 року.
Вважає, що саме з цього часу повинен
відраховуватися строк позовної
давності для вимог позивача. Середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні підлягає
стягненню включно по 19.11.2013 року та
становить з моменту звільнення до дня
проведення фактичного розрахунку за 37
місяців та 20 днів - 64541,08 грн. Крім цього
вважає, що позивачу слід виплатити
компенсацію із сумою індексації, яка
становить 526 грн. Діями відповідача
також заподіяно моральну шкоду, яку
оцінює у 10000 грн. виходячи з тяжкості
моральної шкоди та часу впродовж якого
відбувалося порушення трудових прав
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
пояснив, що дійсно позивача було
прийнято на роботу у Львівську філію
ТОВ «Орлан-Транс-Груп», 29.09.2010 року
звільнено з займаної посади за власним
бажанням. В день звільнення з позивачем
проведено розрахунок. Питання виплати
добових в сумі 5925 грн. було вирішено
Апеляційним судом Львівської області
27.06.2012 року. Дана сума добових була
врахована при зарахуванні зустрічних
однорідних вимог про що винесено
ухвалу Франківським районним судом м.
Львова. Вважає, що вимоги ст..47,116 та 117
КЗпП України не можуть застосовуватися
в даному випадку, оскільки добові не
входять в структуру заробітної плати.
Вважають, що позивач пропустив строк
звернення до суду про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши зібрані
по справі докази, суд приходить до
висновку, що в позові слід відмовити
виходячи з наступних підстав.

Згідно наказу №55-к від 3.06.2008 року
ОСОБА_1 прийнято на роботу з 3.06.2008 року в
колону автомобільну №2 Рено водієм
автотранспортних засобів для
перевезення вантажів у міжміському,
міжобласному та міжнародному
сполученні на вантажні автомобілі всіх
марок, з повною індивідуальною
матеріальною відповідальністю, з
оплатою праці згідно відпрацьованого
часу. ( а.с.66)

Як вбачається з наказу від 29.09.2010 року
№128-кф ОСОБА_1, водія колони
автомобільної №2 звільнено з роботи
29.09.2010 року за власним бажанням згідно
ст..38 КЗпП України. ( а.с.67)

Як встановлено з пояснень
представників сторін даних у судовому
засіданні в день звільнення позивача
за місцем праці йому не було виплачено
добові на відрядження за кордон, що
було в подальшому предметом спору. ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» зверталось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за неповернутий
залишок понад суму витрачену на
відрядження та суми штрафних санкцій.
ОСОБА_1 звертався із зустрічним позовом
в якому просив стягнути в його користь
5925 грн. невиплачених добових на
відрядження за кордон.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 27.06.2012 року ухвалено
стягнути з ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» в
користь ОСОБА_1 5925 грн. невиплачених
добових на відрядження за кордон. (
а.с.11-12)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.12.2012 року
рішення Апеляційного суду Львівської
області від 27.06.2012 року залишено без
змін.

В подальшому ухвалою Франківського
районного суду м. Львова від 20.11.2013 року
визнано виконавчий лист виданий
Франківським районним судом м. Львова
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» 18550,72 грн. таким, що
не підлягає до виконанню в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» 5925 грн.

В судовому засіданні представник
позивач пояснив, що вважає, що середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні підлягає
перерахунку з дня звільнення позивача
по 19.11.2013 року включно - часу фактичного
розрахунку з позивачем. Також
підлягають стягненню інфляційні
втрати в сумі 526 грн.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міському чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що 29.09.2010 року
позивача звільнено з займаної посади. З
довідки виданої ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» вбачається, що
позивачу в день звільнення 29.09.2010 року
виплачено суму 669,82 грон., яку вважали
неоспорюваною. Саме з цього часу суд
вважає, що позивач дізнався про
порушення свого права. Оскільки ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» мало до позивача
інші матеріальні претензії і
підставність цих претензій
підтверджується рішеннями судів про
стягнення на їх користь 18550.72 грн., тому
суд вважає, що позивач повинен був
звертатися до суду про стягнення
коштів в розмірі 5925 грн. самостійно, в
трьохмісячний термін, не чекаючи
звернення відповідача до суду з
основним позовом. Однак про виплату
коштів позивач заявив лише після
пред»явлення позову ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп».

Тому суд приходить до висновку, що
позивач знав про порушення свого права,
але в тримісячний строк з вимогами не
звернувся.

Крім цього суд приходить до висновку,
що вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
позивачем не подано суду жодних
доказів для підтвердження заподіяння
моральних страждань діями відповідача.

Керуючись ст. ст.10,11,15,16,57-61,73,208,209,212-215
ЦПК України, ст..ст.47,116,117, 237-1 КЗпП
України

суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Львівської філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Тран-Груп» про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, компенсації втрати частини
доходів у зв»язку з порушенням строків
їх виплати, відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Рішення підлягає оскарженню в
Апеляційний суд Львівської області в
порядок та строки передбачені ст..294 ЦПК
України.

Суддя:
Шеремета Г. І.