Ухвала іменем україни 25 червня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого: Макарчука
М.А.,
суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської
Г.В. розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
кредитним договором, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах
та за довіреністю Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Володимирецького районного
суду Рівненської області від
18 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 28 листопада 2013 року, в с т а
н о в и л а: Адміністрація ПАТ «Дельта
Банк» звернулась до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
кредитним договором в сумі 7016,08 грн.
Рішенням Володимирецького районного
суду Рівненської області від 18
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 28 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість по кредитному договору
№002-170607 від 11 червня 2007 року в
сумі 3563 грн 21 коп., понесені позивачем у
зв'язку із розглядом цивільної справи
та підтверджені документально судові
витрати в сумі 114,70 грн
пропорційно до задоволених вимог, а
всього стягнуто 3677,91 грн. В
касаційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах
та за довіреністю ПАТ «Дельта
Банк» просить рішення
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 18 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 28 листопада 2013
року скасувати, і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.
Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню. Частково задовольняючи
позовні вимоги місцевий суд вважав, а
апеляційний суд погодився з такими
висновками, що розмір комісії та пені
підлягає зменшенню, оскільки кредитор
не вживав заходів по стягненню
заборгованості за кредитом. Проте
повністю погодитися з таким висновком
не можна. Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 червня 2007 року між
сторонами було укладено договір №
002-17016-110607 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки (далі - Договір), відповідно до
умов якого банк надав відповідачці
кредит шляхом відкриття кредитної
лінії на загальну суму 30 тис. грн з
встановленням ліміту кредитної лінії
на рахунку в сумі 1500 грн. Судами
попередніх інстанцій також
встановлено, що відповідачка
користувалась кредитом з червня 2007
року до жовтня 2008 року в межах
встановленого ліміту кредитної лінії в
розмірі 1500 грн. Також встановлено, що
станом на 29 грудня 2012 року
відповідачка має заборгованість 2519,22
грн тіла кредиту, 543,99 грн прострочених
відсотків, 3783,85 грн комісії і 414,24 грн
пені. Навівши у рішенні вказані
обставини, місцевий суд не звернув
уваги на їх суперечливість. Так
вказавши про отримання боржником
кредиту у розмірі 1500 грн суд при цьому
погодився із боргом за тілом кредиту в
розмірі 2519,22 грн. Вказане
свідчить про те, що суд не встановив
всіх обставин у справі, а саме коли та в
яких розмірах відповідачка отримувала
кредитні кошти, коли та в яких розмірах
позичальник сплачував кошти за
договором. Не перевірив суд і обставини
про правильність зарахування внесених
позичальником коштів по видам платежів
згідно умов договору. Не встановивши
вказаних обставин місцевий суд прийшов
до передчасного висновку про
правильність наданого банком
розрахунку боргових зобов'язань
відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК
України суд має право зменшити розмір
збитків та неустойки, які стягуються з
боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення. Отже, підставою для
зменшення розміру збитків та пені, які
стягуються з боржника є умисні дії
банку або необережність кредитора. Між
тим зменшуючи розмір комісії та пеню,
місцевий суд встановив вину кредитора
і боржника, але при цьому не зазначив,
яким чином дії банку перешкоджали
позичальнику виконувати зобов'язання
за кредитним договором. Колегія суддів
також звертає увагу і на те, що в якості
доказу у справі про розмір боргових
зобов'язань відповідача суд прийняв
від банку письмовий розрахунок, який
можна дослідити лише з допомогою
збільшувального приладу, і не запитав
належного розрахунку, з яким суд та
інша сторона у справі може
ознайомитися без застосування
спеціальних засобів. Приєднання до
справи розрахунків боргових
зобов'язань у форматі, які не
дозволяють їх дослідити без залучення
спеціальних приладів є порушенням
права іншої сторони на заперечення
позовних вимог. Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду, апеляційний суд не
звернув уваги не з'ясування місцевим
судом обставин, що відносяться до
предмету доказування і сам повторив ті
ж самі помилки. З огляду на це, фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судами
не встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Керуючись
статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах та
за довіреністю Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.Рішення
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 18 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 28 листопада
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Писана Т.О.

Юровська Г.В.