Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/41/2014
інстанції - Пилаєва М.К.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Іванченка М.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 1 червня 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк Перший», далі ПАТ «Банк Перший»
до ОСОБА_3, за участю як третьої особи
без самостійних вимог на стороні
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротекстиль» про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 1 червня 2013 року задоволено
позов ПАТ «Банк Перший» до ОСОБА_3, за
участю як третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача ТОВ «Євротекстиль», далі
ТОВ «Євротекстиль» про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
Перший» заборгованість за кредитним
договором № 2 від 29 жовтня 2010 року,
укладеним між ВАТ «БГ Банк» та ОСОБА_5,
та за договором про переведення боргу,
укладеним 12 листопада 2010 року між
ОСОБА_5, ТОВ «Євротекстиль» та ВАТ «БГ
Банк», та за договором іпотеки,
укладеним 29 листопада 2010 року між ВАТ
«БГ Банк» та ОСОБА_3, посвідченим
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 29
листопада 2010 року та зареєстрованим в
реєстрі за №3544,-

- станом на 25 березня 2013 року у розмірі 5
372 471 грн. 14 коп., яка складається з суми
заборгованості по основній сумі
кредиту у розмірі 4 000 000 грн. 00 коп.; суми
заборгованості по нарахованим та
несплаченим відсоткам у розмірі 922 417
грн. 03 коп.; суми штрафу за несвоєчасно
погашений кредит у розмірі 200 000 грн. 00
коп.; суми пені за несвоєчасно сплачені
відсотки у розмірі 133 913 грн. 08 коп. та
суми 3% річних від простроченої суми у
розмірі 116 141 грн. 03 коп., -

шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - нежилі приміщення з АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів з
початковою ціною предмета іпотеки у
розмірі 3 997 700 грн. 00 коп.

Грошові кошти, отримані від реалізації
предмета іпотеки, направлено на
погашення заборгованості ТОВ
«Євротекстиль» перед ПАТ «Банк Перший»
за кредитним договором № 2 від 29 жовтня
2010 року станом на 25 березня 2013 року у
розмірі 5 372 471 грн. 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
Перший» відшкодування судових витрат
по оплаті судового збору в розмірі 3441
грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
яким позовні вимоги задовольнити
частково, а саме:

- застосувати до вимог про стягнення
неустойки (штрафу) позовну давність
строком в 1 рік, в стягненні іншої
частини неустойки відмовити;

- стягнути на користь позивача суму
боргу, розмір якої визначити в судовому
засіданні з урахуванням всіх платежів
по кредитному договору.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, обставинам
справи, які мають значення для справи. В
апеляційній скарзі посилається на те,
що судом першої інстанції не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню, а саме положення ст. 258 ЦК
України. Зазначає, що розмір
заборгованості відповідача,
встановлений судом, не відповідає
дійсності і визначений на підставі
розрахунку заборгованості наданого
позивачем та не повністю враховані
платежі по кредитному договору, які
вносились відповідачем. В апеляційній
скарзі наголошує на тому, що
представник діяв від імені ОСОБА_3 без
належних повноважень у зв'язку з чим
вийшов за межі укладеної угоди.

В судове засідання відповідач не
з'явилася. Про день, час і місце
судового розгляду ОСОБА_3 повідомлена
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення судової
повістки їй особисто 12 травня 2014 року,
причини неявки суду не повідомила, із
заявою про відкладення розгляду справи
не зверталась, а тому в порядку ст. 305 ч. 2
ЦПК України, її неявка не є перешкодою
для розгляду справи в суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року
між ВАТ «БГ Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Банк Перший» та ОСОБА_5
було укладено кредитний договір № 02,
згідно умов якого позивач надав ОСОБА_5
кредит в розмірі 4000000,00 грн. зі сплатою
30% річних за користування кредитом та
строком повернення 28 жовтня 2011 року
(а.с. 12-17).

12 листопада 2010 року між позивачем,
ОСОБА_5, ТОВ «Євротекстиль» та ПАТ "Банк
Перший" було укладено договір про
переведення боргу, за умовами якого
ОСОБА_5 переводить на ТОВ
«Євротекстиль» борг за кредитним
договором № 02 від 29 жовтня 2010 року зі
всіма змінами та доповненнями до нього,
що існують на момент укладення цього
договору, а ТОВ «Євротекстиль» приймає
на себе в повному розмірі всі прав та
обов'язки ОСОБА_5 за кредитним
договором (а.с. 46-47).

30 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Перший»
та ТОВ «Євротекстиль» шляхом укладення
договору про внесення змін та
доповнень № 3 було змінено строк
повернення грошових коштів - 6 квітня 2012
року (а.с. 32-33).

В забезпечення зобов'язань ТОВ
«Євротекстиль» за Кредитним договором
від 29 жовтня 2010 року № 02 між позивачем
ПАТ «Банк Перший» та відповідачем
ОСОБА_3 29 листопада 2010 року було
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 29
листопада 2010 року та зареєстрований в
реєстрі за № 3544.

Відповідно до п. 1.1. Договору про
іпотеку в якості забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
ТОВ «Євротекстиль» за Кредитним
договором від 29 жовтня 2010 року № 02 зі
всіма можливими змінами та
доповненнями до нього, іпотекодавець
відповідач ОСОБА_3 передала, а
іпотекодержатель ВАТ «БГ Банк» прийняв
в іпотеку належне іпотекодавцю на
праві приватної власності нерухоме
майно, а саме: нежилі приміщення з
АДРЕСА_1 (а.с. 36-45).

В зв'язку з невиконанням ТОВ
«Євротекстиль» зобов'язань за
кредитним договором щодо повернення
кредиту у встановлений строк та сплати
відсотків за користування кредитом,
позивач звернувся до відповідача з
вимогою від 14 вересня 2012 року № 15/01-1552
про сплату простроченої
заборгованості в розмірі 5231832,86 грн. у
повному обсязі у добровільному порядку
протягом тридцяти днів з дня отримання
вимоги (а.с. 50-51).

Вимоги позивача були залишені ОСОБА_3
без задоволення. Згідно експертної
оцінки від 25 березня 2013 року,
проведеної ТОВ «Ресурс-Центр Плюс»
ринкова вартість нежилих приміщень з
АДРЕСА_1 становить 3997700,00 грн. Станом на
25 березня 2013 року загальний розмір
заборгованості за кредитним договором
від 29 жовтня 2010 року № 02 складає 5 372 471,14
грн.:

- заборгованість по основній сумі
кредиту - 4 000 000,00 грн.. 00 коп.;

-заборгованість по нарахованим та
несплаченим відсоткам - 922 417,03 грн.;

- штраф за несвоєчасно погашений кредит
- 200 000,00 грн.;

- пеня за несвоєчасно сплачені відсотки
- 133 913,08 грн.;

- 3% річних від прострочення суми - 116 141,03
грн.

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
посилаючись в обґрунтування позовних
вимог на наведені обставини.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропущення позивачем спеціального
строку позовної давності щодо
пред'явлення вимоги по стягненню
неустойки судова колегія відхиляє,
зважаючи на наступне.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, який доданий до
позовної заяви, позивачем було
проведено розрахунок штрафу за
несвоєчасно погашений кредит та пені
за несвоєчасно сплачені відсотки по
кредиту, нарахування пені проводилось
за період з 6 квітня 2012 року по 25 березня
2013 року.

З позовом позивач звернувся 1 квітня 2013
року, отже вимоги про стягнення пені
заявлені в межах строку позовної
давності, встановленого ст. 258 ЦК
України.

Крім того, відповідно до п. 6.5.
кредитного договору № 02 від 29 жовтня 2010
року, який викладений в редакції згідно
із Договором про внесення змін та
доповнень № 1 від 12 листопада 2010 року,
сторони в порядку ст. 259 ЦК України
погодили, що до вимог по стягненню
штрафу та пені застосовується строк
позовної давності в три роки.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильность розміру
заборгованості за наданими
розрахунками позивачем, судова колегія
не може взяти до уваги, оскільки
відповідачем не було надано доказів на
спростування даного розрахунку
заборгованості.

Також відповідачем не надано доказів
на підтвердження того, що позивач при
проведенні розрахунку не врахував всіх
внесених на погашення кредиту
платежів.

Посилання відповідача в своїй
апеляційній скарзі на те, що її
представник, визнавши позов у суді
першої інстанції, вийшов за межі угоди
про представництво, укладеної між нею
та її представником, не відповідає
дійсності, оскільки представник ОСОБА_3
діяв в рамках наданих йому повноважень,
визначених довіреністю від 15 червня 2010
року, яка нотаріально посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрована в реєстрі за № 1177,
згідно із текстом якої ОСОБА_8 надано
право представляти інтереси ОСОБА_3 та
вести її справи в судах, господарських
судах, адміністративних судах,
апеляційних, верховних, третейських
судах, при процедурах банкрутства з
правами, наданими законом позивачу,
відповідачу, скаржнику, третій особі,
потерпілому, в тому числі з правом
підпису і подачі позовної заяви,
скарги, заяви в порядку окремого
провадження, відзивів та заперечень,
клопотань від її імені, з правом
повної або часткової відмови від
позовних вимог, визнання позову
повністю або частково тощо та не
виходив за їх межі.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на порушення норм
процесуального права судом першої
інстанції при розгляді справи, проте
порушень процесуального закону, які
відповідно до положень ЦПК України є
підставами для скасування рішення
суду, не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 1 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: