Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Летичівського районного суду
Хмельницької області від 25 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 28 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 11 164, 99 грн, яка складається із
заборгованості за тілом кредиту - 3 873, 33
грн, за процентами - 3 752, 38 грн, комісії - 2
531, 42 грн, штрафу - 500 грн (фіксована
частина), 507, 86 грн (процентна складова).

Вимоги мотивовано тим, що 12 квітня 2001
року ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у
розмірі 5 000 грн шляхом встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
на умовах сплати 22, 8 % річних. Внаслідок
порушення позичальником строку та
порядку погашення кредиту утворилася
заборгованість, яку банк просив
стягнути із боржника.

Рішенням Летичівського районного суду
Хмельницької області від
25 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 28 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право у примусовому порядку через суд.

За висновками Верховного Суду України
щодо початку перебігу строку позовної
давності у правовідносинах, в яких
використовуються платіжні картки як
спосіб надання/отримання кредитних
коштів, викладеними у постанові від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, за
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору.

Судами встановлено, що строк дії
картки, вказаний на ній, закінчився
31 березня 2009 року, а останній
платіж боржником здійснено 28 квітня
2010 року. За таких обставин,
обґрунтованим є висновок судів про
звернення банку із вимогами про
повернення кредиту й платежів за ним
поза межами строку позовної давності
та відмова у позові з цих підстав за
заявою відповідача про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності.

Доводами касаційної скарги
оскаржувані судові рішення не
спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Летичівського районного суду
Хмельницької області від 25
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від
28 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
А.С.
Олійник
І.К. Парінова