У Х В А Л А

01 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Демянчук С.В.,

суддів: Григоренка М.П., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання: Ковальчук
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Сарненського районного суду
Рівненської області від 12 травня 2014
року про відмову у відкритті
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Сарненського районного суду
від 12 травня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження за позовною
заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про
стягнення коштів.

Вирішено питання розподілу судових
витрат: зобов'язано управління
Державної казначейської служби в
Сарненському районі Рівненської
області повернути ОСОБА_1 сплачений
згідно квитанції № 40 від 05 травня 2014
року судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду першої
інстанції.

Вказує, що підсудність справи була
визначена ним на підставі: п. 5 ст. 110 ЦПК
України (позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися за
зареєстрованим місцем проживання
споживача), п. 7 ст. 110 ЦПК України
(позови, що виникають з діяльності
філії або представництва юридичної
особи, можуть пред'являтися за їх
місцезнаходженням) та п. 8 ст. 110 ЦПК
України (позови, що виникають з
договорів, у яких зазначено місце їх
виконання можуть також пред'являтися
за місцем виконання цих договорів).

Просить скасувати ухвалу Сарненського
районного суду від 12 травня 2014 року і
справу направити на новий судовий
розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно отриманих коштів
стосуються укладеного 15 грудня 2006 року
між ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі
директора Сарненського відділення
Бахно Ганни Григорівни, що діє на
підставі довіреності № 4703, посвідченої
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 від 23
вересня 2005 року (позикодавець) та
ОСОБА_1 (позичальник) кредитного
договору № ROCOGK00000229, предметом якого
згідно п. 1.1 є кредитні кошти шляхом
надання готівкою через касу на строк з
15 грудня 2006 року по 14 грудня 2026 року
включно, у вигляді непоновлювальної
кредитної лінії у розмірі 75000,00 грн. з
метою придбання житлової нерухомості.

Суд першої інстанції, відмовляючи
ОСОБА_1 у відкритті провадженні з
підстав ч. 2 ст. 109 ЦПК України: позови
до юридичних осіб пред'являються в суд
за їхнім місцезнаходженням, не
врахував положень ст. 110 ЦПК України
щодо підсудності справ за вибором
позивача.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 110 ЦПК
України позови, що виникають з
діяльності філії або представництва
юридичної особи, можуть пред'являтися
також за їх місцезнаходженням.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 4
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" № 5 від 30 березня 2014 року
позови, що виникають із діяльності
філій або представництва юридичної
особи, можуть пред'являтися також за їх
місцезнаходженням (ч. 7 ст. 110 ЦПК
України); зазначене правило
територіальної підсудності
поширюється на позови позичальників
(споживачів).

У відповідності до умов укладеного
кредитного договору від 15 грудня 2006
року ОСОБА_1 є споживачем, оскільки
позивач кредитні кошти отримав для
купівлі житлової нерухомості, а
відповідно до положень п. 22 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про захист прав
споживачів" споживач - фізична особа,
яка придбаває, замовляє, використовує
або має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Оскільки позивач з огляду на укладений
кредитний договір є споживачем, а
позикодавцем по кредитному договору
був ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі
Сарненського відділення, то з
врахуванням п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" № 5 від 30 березня 2014 року
до вказаних правовідносин можуть бути
застосовані положення ч. 7 ст. 110
ЦПК України щодо підсудності за
місцезнаходженням філій або
представництв юридичної особи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України
однією із підстав для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Ухвала суду першої інстанції підлягає
до скасування як така, що постановлена
з порушенням норм процесуального
законодавства.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 110, 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду
Рівненської області від 12 травня 2014
року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Демянчук С.В.

Судді:
Григоренко М.П.

Шеремет А.М.