Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Нерубайської сільської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання незаконними,
недійсними державних актів про право
приватної власності на земельні
ділянки та рішення сільської ради про
надання у приватну власність земельних
ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду Одеської
області

від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що відповідно до рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 27 серпня 1992 року № 13 йому було
передано у довічне спадкове володіння
земельну ділянку, площею 0,12 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку

в с. В.Балка Біляївського району
Одеської області. 24 листопада 1992 року
Нерубайська сільська рада видала йому
державний акт про право власності на
землю на земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1. У 2008 році ОСОБА_4 звернувся до
Нерубайської сільської ради із заявою
про надання йому вказаної земельної
ділянки у приватну власність повторно
та видачу державного акта на неї, у
зв'язку з тим, що раніше наданий
державний акт за формою не відповідав
вимогам діючого земельного
законодавства. Рішенням Нерубайської
сільської ради за від 28 березня 2008 року
№ 715-V заяву ОСОБА_4 задоволено. Передана
йому у власність земельна ділянка.
площею 0,12 га, за адресою: АДРЕСА_1. Під
час перевірки ДП «Центр державного
земельного кадастру» документів, було
встановлено, що зазначена земельна
ділянка позивача розміщена на інших
земельних ділянках, на які раніше вже
надані державні акти громадянам ОСОБА_5
та ОСОБА_6 На підставі наведеного,
ОСОБА_4 просив суд визнати незаконними,
недійсними державні акти про право
приватної власності на земельні
ділянки, рішення сільської ради про
надання у приватну власність земельних
ділянок.

Заочним рішенням Біляївського
районного суду Одеської області

від 22 січня 2010 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано незаконним та недійсним
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку на ім'я
ОСОБА_5, серія ЯА № 292241 від 15 квітня 2006
року, державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку на ім'я
ОСОБА_6, серія ЯА № 292240 від 15 квітня 2006
року, рішення Нерубайської сільської
ради Біляївського району Одеської
області від 12 серпня 2003 року № 276 про
надання у приватну власність земельних
ділянок даним особам у АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 01 квітня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасувавши рішення суду першої та
ухваливши нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено,
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що позивачем не доведено
наявність обставин на які він
посилається в обґрунтування своїх
доводів, зокрема з листа Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 24 лютого 2014 року №
02-17-134 вбачається, що вулиця Дачна с.
Велика Балка не перейменовувалась у
вулицю Виноградну. По Нерубайській
сільській раді Біляївського району
Одеської області зареєстровані вилиці
як Виноградна так і Дачна. Відомостей
про перенумерування земельної ділянки
по вулиці Дачній відсутні, НОМЕР_1 по
вул. Дачній в с. Велика Балка немає,
останній номер, згідно по
господарської книги, НОМЕР_2 ( а. с. 217).

Таким чином позивачем не доведено факт
порушення його прав відповідачами.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук