Справа № 748/1060/14-ц Провадження №
22-ц/795/1366/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Кухта В.О. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Горобець Т.В., Бечка Є.М. при
секретарі:Рудик І.І.за участю:позивача
ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6,
представника відповідача ТОВ
„Агрофірма „Іванівка АГ" Барінцева
В.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 28 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
„Іванівка АГ" і товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредит Європа
Лізинг" про визнання поруки
припиненою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 28
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду через
порушення норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних
вимог. На думку позивача, судом
порушено ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки
змінились зобов'язання поручителя без
його згоди, а саме збільшено розмір
зобов'язання. Також вказує на п.4
договору поруки, яким передбачено, що
поручитель дійсно несе
відповідальність по Контракту навіть
при збільшенні обсягу
відповідальності, однак якщо зміни
було внесено Кредитором та Боржником
за згодою сторін, де Сторонами,
відповідно до вимог п. 1 даного
договору поруки, є Поручитель в тому
числі.

У письмових запереченнях на
апеляційну скаргу ТОВ „Агрофірма
„Іванівка АГ" просить у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно договорів фінансового лізингу
№ 418 та 419 від 16.09.2011 року ТОВ „Кредит
Європа Лізинг" зобов'язується придбати
і передати у володіння та користування
ТОВ „Агрофірма „Іванівка АГ" предмети
лізингу транспортні засоби New Holland CX 8080
із жаткою New Holland 30 GECP та New Holland CX 9080 із
жаткою New Holland 30 GECP, а ТОВ „Агрофірма
„Іванівка АГ" зобов'язується прийняти
ці предмети лізингу, користуватись
ними, сплачувати ТОВ „Кредит Європа
Лізинг" лізингові платежі. Додатками №
1 до договору визначено графіки
платежів (останній платіж і по першому
і по другому договорах 14.09.2012 року) та
загальна сума лізингових платежів по
першому договору 2541574, 84 грн. та по
другому 2751724,24 грн. Умови договорів
змінювались відповідно до додатків № 1
в сторону зменшення вартості предмета
лізингу. За додатковими угодами № 3 від
14.08.2012 року додатки № 1 до договору
знову були змінені та викладено в
нових редакціях за якими змінено
графіки платежів ( останній платіж
13.09.2013 року) та збільшено загальну суму
лізингових платежів по першому
договору до 2537578 грн. та по другому
договору до 2747281, 26 грн. Для
забезпечення виконання договорів
лізингу було укладено договір поруки
№ 418 від 16.09.2011 року, відповідно до якого
ОСОБА_5 зобов'язався відповідати перед
ТОВ „Кредит Європа Лізинг" за
виконання ТОВ „Агрофірма „Іванівка
АГ" усіх грошових зобов'язань за
договорами фінансового лізингу № 418 та
№ 419 від 16.09.2011 року з усіма додатками
та додатковими угодами до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснено, що
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте, якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів
за основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже,
поручитель дав згоду на зміну
основного зобов'язання.

В пунктах 1 та 4 договору поруки № 418 від
16.09.2011 року зазначено, що контракт - це
договір фінансового лізингу № 418 від
16.09.2011 року та договір фінансового
лізингу № 419 від 16.09.2011 року укладений
між Кредитором та Боржником, як усі
разом, так і кожен окремо з усіма
додатками та додатковими угодами до
них, як ті що укладені на момент
підписання цього Договору , так і ті, що
будуть укладені в майбутньому. При
цьому попередньої згоди Поручителя на
зміну та/або доповнення Контракту
отримувати не потрібно. Поручитель цим
прямо висловлює свою згоду
відповідати перед Кредитором у
випадку основної позасудової зміни
Кредитором умов Контракту, у випадках,
передбачених Контрактом, а також у
випадку зміни Кредитором та Боржником
за згодою Сторін умов Контракту, в
тому числі , що призводить до
збільшення відповідальності
Поручителя або інші несприятливі
наслідки для Поручителя.

Враховуючи вищенаведені норми права та
умови договору поруки, з якими позивач
погодився та підписав, твердження
позивача про неправомірність рішення є
безпідставними, а його тлумачення
змісту п. 4 Договору поруки - помилковим.

Посилання апелянта на звільнення його
з лютого 2012 року з посади директора ТОВ
„Агрофірма „Іванівка АГ", а тому він
фактично був позбавлений будь-якого
впливу на
адміністративно-господарську
діяльність даного товариства не
заслуговує на увагу, оскільки договір
поруки було укладено з фізичною особою
ОСОБА_5, а отже відсутність можливості
поручителя впливати на господарську
діяльність боржника не має правового
значення для вирішення даного спору.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що визначено ст.
308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 28 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: