№ 245/745/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2014 року. Старобешівський
районний суд Донецької області у
складі: головуючого – судді Дехти Р.В.,
при секретарі Іваницькій Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Старобешеве цивільну
справу за позовом недієздатної ОСОБА_1
в інтересах якої діє законний
представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
матері, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах недієздатної ОСОБА_1
звернулась 23.09.2013 року до суду із
вказаною позовною заявою до
відповідача ОСОБА_3, в якій вказує на те,
що її матір’ю і матір’ю її брата, -
відповідача ОСОБА_3, є ОСОБА_1, яка
визнана інвалідом першої групи по зору,
знаходиться на обліку лікаря психіатра
з діагнозом: «Органическое
(астелическое) эмоционально-лабильное
расстройство. Амнестический синдром»
та має потребу у сторонньому догляді.

Захворювання матері заявниці
призводить до того, що вона не може
повною мірою усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, потребує як
медичного нагляду та лікування, так і
постійної сторонньої допомоги і
контролю.

Рішенням Старобешевського районного
суду ОСОБА_1 визнано недієздатною,
встановлено опіку над нею та ОСОБА_4
призначено її опікуном.

ОСОБА_1 відповідно до чинного
законодавства є непрацездатною, є
інвалідом, недієздатною, пенсію за
втрату годувальника отримує в сумі 1830,00
грн., інших джерел доходів не має, тому
її матеріальне становище є вкрай
нужденним.

ОСОБА_3, що є сином ОСОБА_1, матеріальної
допомоги на утримання ОСОБА_1
добровільно не надає, хоча є
працездатним і має таку можливість.

ОСОБА_2 проживає з матір'ю та наглядає
за нею, але її доходів також не
достатньо для нормального існування
матері та її лікування.

На підставі зазначеного ОСОБА_2 просила
суд ухвалити рішення, яким стягнути зі
ОСОБА_3 на свою користь аліменти на
утримання непрацездатної ОСОБА_1 у
розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду і до зміни матеріального та
сімейного стану сторін, стягнути зі
ОСОБА_3 на свою користь витрати на
правову допомогу у розмірі 150 (сто
п'ятдесят) гривень та судові витрати.

Законний представник позивача у
судовому засіданні на позовних вимогах
наполягала у повному обсязі, просила
позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнавав, проти його задоволення
заперечував.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позовна заява позивача
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

З матеріалів справи встановлено, що
позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією її паспорта та
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», є непрацездатною, що
підтверджується довідкою МСЕК серії
МСЕ № 083964 від 07 лютого 2005 року у
зв’язку із тим, що з 04 січня 2005 року
визнана інвалідом першої групи по зору,
та має потребу у сторонньому догляді.

Також, встановлено, що з 27 грудня 2011
року ОСОБА_1 знаходиться на обліку
лікаря психіатра у Старобешівській ЦРЛ
з діагнозом: «Органическое
(астелическое) эмоционально-лабильное
расстройство. Амнестический синдром».

В квітні 2012 року ОСОБА_1 знаходилась на
лікуванні в Старобешівській ЦРЛ в
травматологічному відділенні, але
заявниця була вимушена забрати її з
лікарні на прохання лікаря. В лікарні
ОСОБА_1 почала вести себе неадекватно.

Крім того, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який
також є її та відповідача батьком,
помер 28 серпня 2011 року. Так, ОСОБА_1
отримує пенсію за втрату годувальника
в сумі 1839,81 грн., що підтверджується
довідкою УПФУ в Старобешівському
районі Донецької області від 20.11.2013
року № 01-13/3-3081.

Рішенням Старобешевського районного
суду Донецької області від 01 серпня 2013
року ОСОБА_1 визнано недієздатною,
встановлено опіку над нею та ОСОБА_2
призначено її опікуном.

ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПФУ в
Старобешівському районі Донецької
області та відповідно до ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», є
особою пенсійного віку та отримує
пенсію за віком у розмірі 1216,86 грн.

ОСОБА_2 проживає з матір'ю ОСОБА_1 та
наглядає за нею.

ОСОБА_3, що є сином ОСОБА_1, матеріальної
допомоги на утримання ОСОБА_1
добровільно не надає. У наданих до суду
запереченнях на позовну заяву
зазначив, що свій обов'язок піклуватися
про матір ОСОБА_1, надавати ій допомогу,
в тому числі матеріальну, виконував,
виконує та буде виконувати незалежно
від пред'явленого позову та будь-якого
рішення, ухваленого судом по даній
справі.

Проте він не має можливості надавати
матері матеріальну допомогу у вигляді
регу лярних грошових платежів певного
розміру, тобто сплачувати аліменти, тим
більше у ро змірі 1/3 частини всіх видів
мого заробітку.

На теперішній час він є пенсіонером,
розмір його пенсії становить 2115 грн. 13
коп., що підтверджується довідкою з
Кіровоградського РУ ПФУ. Його вік і
хворобливий стан здоров'я не
дозволяють йому працевлаштуватись.
Також, ОСОБА_3 зазначив, що він вдівець,
допомоги від своїх дітей не отримує, а
тому пенсія є єдиним джерелом його
доходів. Розмір його пенсії та
необхідність витрачати значну її
частину на придбання лі ків не
дозволяють йому робити заощадження.
При цьому його сестра ОСОБА_2,
відповідно до ст. 202, 205 СК України, має
рівні із ним обов'язки по утриманню ма
тері ОСОБА_1 ОСОБА_2 має чоловіка, також
отримує пенсію.

Відповідно до змісту позовної заяви,
вказаний розмір доходу його матері
ОСОБА_6 нової О.І. є вищим, ніж
визначений законом мінімальний
прожитковий мінімум для осіб її віку.
Позивачкою у позові зазначається про
інвалідність матері, проте не надано
доказів витрат, необхідних для її
лікування взагалі, та не надано доказів
здійснення витрат на лі кування матері
у минулому. Сам по собі похилий вік
матері не може бути свідченням її
тяжкого матеріального стану.

Суд не бере до уваги докази, що наданні
законним представником позивача, що
були подані до канцелярії суду 08 січня
2014 року у зв’язку з тим, що були подані
після закінчення судового слідства на
стадії судових дебатів.

Відповідно до диспозиції ст. 202 ч. 1 СК
України, право на утримання виникає за
умови, що батьки є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги.
Вважає, що в позові відсутні докази
«вкрай нужденного матеріального
становища» матері ОСОБА_1, на яке вказує
позивачка, та не доведено необхідності
здійснювати витрати, «викликані тяжкою
хворобою, інвалідністю, немічністю».

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обстави ни,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Вважає, що позивачкою не
надано доказів того, що їхня мати
потребує матеріальної допомоги, а тому
немає підстав для стягнення з нього
аліментів на її утримання.

Згідно частини 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання батьків слід
враховувати, що вказане право батьків,
якому кореспондує обов'язок
повнолітніх дітей, виникає за
наявності двох умов: непрацездатності
батьків та наявності у них потреби у
матеріальній допомозі і не залежить
від майнового стану повнолітніх дочки,
сина. Звільнення від обов'язку
утримувати матір, батька та обов'язку
брати участь у додаткових витратах
можливі лише коли буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків, що
передбачено частиною 1 ст. 204 СК України.

Проте норма ст. 202 СК України не ставить
обов'язок повнолітнього сина надавати
непрацездатній матері матеріальну
допомогу лише за умови, якщо розмір її
пенсії менший, ніж необхідно для
існування.

Відповідна довідка про отримання
матір'ю доходів, які є меншими за
необхідний і достатній життєвий
мінімум, безумовно свідчить про таку
потребу, але є лише одним з
передбачених частиною 2 ст. 57 ЦПК
України засобів доказування.

Разом із тим, наявність у матері цього
мінімуму не може заперечувати факт
потреби в матеріальній допомозі. В
такому випадку, потреба матеріальної
допомоги може доводитися в інший
спосіб, ніж порівняння отриманих
позивачем доходів з прожитковим
мінімумом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України дочка,
син, крім сплати аліментів, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
батьків, викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю або немічністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилалася на те, що ОСОБА_1 є
непрацездатною, пенсію отримує в
розмірі 1839,81 грн. на місяць, за станом
здоров'я багато коштів вимушена
витрачати на ліки та потребує
постійного лікування та догляду,
коштів на що у неї не вистачає; вона
потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач має можливість надавати.

З матеріалів справи встановлено, що
непрацездатна мати відповідача є
хворою людиною. Вона страждає на
органічний (астенічний)
емоційно-лабільний розлад (амнестичний
синдром), є інвалідом першої групи по
зору. В квітні 2012 року ОСОБА_1
знаходилась на лікуванні в
Старобешівській ЦРЛ в
травматологічному відділенні, але
заявниця була вимушена забрати її з
лікарні на прохання лікаря. В лікарні
матір почала вести себе неадекватно.

Відповідно до ст. 205 СК України суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін. При визначенні розміру
аліментів та додаткових витрат суд
бере до уваги можливість одержання
утримання від інших дітей, до яких не
пред'явлено позову про стягнення
аліментів, дружини, чоловіка та своїх
батьків.

Враховуючи розмір пенсії, яку отримує
позивач, її потреби в постійному
медикаментозному лікуванні,
можливість отримання матеріальної
допомоги від сина ОСОБА_3, враховуючи
матеріальний стан відповідача, який
також є пенсіонером за віком та отримує
пенсію в розмірі 2115,13 грн. (згідно
довідки Кіровоградського-1 РУПФУ від
31.10.2013 року № 05-452), не працює, суд вважає,
що з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню аліменти на
утримання непрацездатної матері в
розмірі 1/20 частки його доходу, що буде
складати приблизно 106 грн.

Позивач ОСОБА_1 від сплати судового
збору звільнена на підставі п. 3 частини
1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 2, п/п 1 пункту 1 частини
2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року №
3674-VI «Про судовий збір» у разі подання
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір в розмірі 1
відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня календарного року, в якому
відповідна заява або скарга подається
до суду.

Згідно з нормами частини другої статті
41 Бюджетного кодексу України до
набрання чинності законом про
Державний бюджет на поточний період
діють норми Закону про Державний
бюджет України на попередній бюджетний
рік.

Пунктом 4 частини другої статті 41
названого Кодексу встановлено, що
соціальні стандарти та соціальні
гарантії, у тому числі прожитковий
мінімум, рівень його забезпечення,
мінімальна заробітна плата, надання
пільг, компенсацій і гарантій
населенню, у поточному бюджетному
періоді застосовуються у розмірах та
на умовах, що діяли у грудні
попереднього бюджетного періоду.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
станом на 01.01.2013 мінімальна заробітна
плата встановлена у розмірі 1147 гривень.

Згідно п. 3 частини 1 ст. 80 ЦПК України у
позовах про стягнення аліментів ціна
позову визначається сукупністю всіх
виплат, але не більше ніж за шість
місяців.

Тобто, з відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», передбачено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Представником позивача – ОСОБА_2 не
надано суду розрахунку наданих
юридичних послуг, суд не має можливості
вирахувати час участі особи, яка
надавала правову допомогу під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням, а тому не може
визначити розмір коштів в частині
стягнення суми правової допомоги і
тому суд вирішив, що вимога позивача
про стягнення з відповідача витрат,
пов’язаних з оплатою правової
допомоги задоволенню на підставі ст. 84
ЦПК України не підлягає.

Суд вважає за необхідне роз’яснити
право позивача недієздатної ОСОБА_1 в
інтересах якої діє законний
представник ОСОБА_2 пред’являти позови
про збільшення розміру стягнення
аліментів на утримання батьків, у разі
зміни матеріального та сімейного стану
сторін

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 58, 60, 209, 212, 213, 214,
215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 202-205
Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги недієздатної
ОСОБА_1 в інтересах якої діє законний
представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
непрацездатної матері та стягнення
судових витрат задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3,
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь недієздатної ОСОБА_1,
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) аліменти на її утримання в
розмірі 1/20 частки його доходу щомісяця,
починаючи з 23 вересня 2013 року
безстроково.

У задоволенні позовних
вимог недієздатної ОСОБА_1 в інтересах
якої діє законний представник ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення судових витрат
за надання правової допомоги в сумі 150
гривень 00 копійок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, (14 липня
1957 року народженням, ідентифікаційний
номер на користь держави судовий
збір в розмірі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок.

Роз’яснити право позивача
недієздатної ОСОБА_1 в інтересах якої
діє законний представник ОСОБА_2
пред’являти позови про збільшення
розміру стягнення аліментів на
утримання батьків, у разі зміни
матеріального та сімейного стану
сторін.

Повний текст судового
рішення виготовлено 13 січня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через
Старобешівський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Р.В. Дехта

13.01.2014