АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5738/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В.В. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08 квітня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерного банку
"Укргазбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 34865,61 доларів США та 17439,33
гривень; в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

В обґрунтування свого позову позивач
посилається на те, що 01.02.2008 року між ВАТ
АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №20/ф/М5,
відповідно до якого банк надав грошові
кошти у розмірі 31 500 доларів США на
строк з 01 лютого 2008 р. по 31 січня 2020 р. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом, виходячи з 12,5% річних у валюті
кредиту, ОСОБА_3 зобов'язався
здійснювати повернення кредиту
частинами щомісячно з 1-го по 10 число в
розмірі не меншому ніж 1/144 від суми
отриманого кредиту, що становить 218, 75
доларів США.

Позивач свої зобов'язання виконав,
надавши відповідачеві кредитні кошти,
а відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання, внаслідок чого станом на
17.02.2010 року у відповідача виникла
заборгованість по кредиту в розмірі 34
865,61 доларів США та 17 439,33 грн., яка
складається з простроченої
заборгованості за кредитом в розмірі 3
718,75 доларів США, заборгованості по
простроченим процентам в розмірі 4 896,86
доларів США, поточної заборгованості
по кредиту в розмірі 26 250 доларів США, а
також пені, нарахованої на підставі п.5.3
кредитного договору в розмірі 7 474,74
гривень та пені на суму прострочених
процентів в розмірі 9 964,59 гривень,
загальний розмір якої становить 17 439,33
грн.

З метою забезпечення виконання умов
договору між позивачем та ОСОБА_2 01
лютого 2008 року було укладено договір
іпотеки, згідно умов якого ОСОБА_2
передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки умови кредитного договору
порушені, то позивач вважає, що набув
право на звернення стягнення на
предмет іпотеки, а тому просить суд
звернути стягнення на вказану
квартиру.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08 квітня 2013 року позов ПАТ
АБ "Укргазбанк" задоволено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ АБ
"Укргазбанк".

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до приписів ст. 1048 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 572, 575 ЦК
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

У ч. 1 ст. 589 ЦКУ встановлено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Ч. ч. 1, 2 ст. 35 ЗУ "Про іпотеку"
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Положення частини першої цієї статті
не є перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Встановлено, що 01 лютого 2008 року між ВАТ
АБ «Укргазбанк», правонаступником
якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір
№20/ф/М5, відповідно до умов якого банк
надав грошові кошти у розмірі 31 500
доларів США на строк з 01.02.2008 р. по 31.01.2020
р. зі сплатою відсотків за користування
кредитом, виходячи з 12,5% річних у валюті
кредиту, ОСОБА_3 зобов'язався
здійснювати повернення кредиту
частинами щомісячно з 1-го по 10-те число
в розмірі не меншому ніж 1/144 від суми
отриманого кредиту, що становить 218, 75
доларів США; у разі виникнення
простроченої заборгованості
сплачувати проценти у підвищеному
розмірі та пеню у розмірі 0,1% від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення.

В матеріалах справи є рішення
Новомосковського міськрайонного суду
від 30.07.2010 року, яким було стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ « Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 20/ф/М5 від 01.02.2008 року в розмірі 291 563, 41
гривень та судові витрати в розмірі
1820,00 гривень, а всього 293 383,41 гривень та
яке було в цій частині залишено без
змін ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.03.2012
року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
17.05.2012 року (а.с.75, 107, 125).

Отже, судом в судовому засіданні
встановлено, що позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат
були задоволені, рішення в цій частині
набрало законної сили і тому суд
вважає, що вони не підлягають
повторному розгляду.

Також судом встановлено, що в письмовій
нотаріальній формі 01.02.2008 року між ВАТ
АБ «Укргазбанк», правонаступником
якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки №20/ф/М5/1з,
згідно з п.1.1. якого іпотека забезпечує
всі вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», що
випливають з договору № 20/ф/6/М5 від
01.02.2008 року, укладеного між ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3.(а.с.19).

Суд при дослідженні зазначеного
договору іпотеки, як доказу
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором № 20/ф/М5, звернув
увагу на те, що в п.1.1 зазначено
помилковий номер кредитного договору,
а саме № 20/ф/6/М5, проте в цьому
іпотечному договорі міститься зміст та
розмір зобов'язання, а також строки та
порядок виконання, що узгодженні
сторонами в кредитному договорі №
20/ф/М5, тому суд, враховуючи те, що хоч
відповідні виправлення у нотаріально
посвідчений договір іпотеки № 20/ф/М5/1з
від 01.02.2008 року в частині номеру
забезпеченого ним кредитного договору
не внесені, проте цей іпотечний договір
є належним доказом, який свідчить про
те, що кредитний договір був
забезпечений нерухомим майном, а саме
квартирою, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві
власності на підставі договору
дарування від 20.08.2002 року (а.с.25-27).

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання виконав, надавши
відповідачеві кредитні кошти, а
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання, внаслідок чого станом на
17.02.2010 року у відповідача виникла
заборгованість по простроченому
кредиту в розмірі 34 865,61 доларів США та 17
439,33 грн., яка складається з
простроченої заборгованості за
кредитом в розмірі 3 718,75 доларів США,
заборгованості по простроченим
процентам в розмірі 4 896,86 доларів США,
поточної заборгованості по кредиту в
розмірі 26 250,00 доларів США, а також пені,
нарахованої на підставі п.5.3 кредитного
договору в розмірі 7 474,74 гривень та пені
на суму прострочених процентів в
розмірі 9 964,59 гривень, загальний розмір
якої становить 17 439,33 грн. (а.с. 48)

Викладені в апеляційній скарзі доводи
були предметом дослідження в суді
першої інстанції, правильності
висновків суду не спростовують та на
законність рішення суду не впливають.

Наведене свідчить, що суд першої
інстанції повно та всебічно розглянув
справу, надав всім доводам сторін
належну правову оцінку, оцінив
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08 квітня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: