Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:
Ізвольській
С.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

законного представника відповідача 2 -
ОСОБА_3

прокурора - Хомюк О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Головне управління юстиції у м. Києві
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
визнання спадщини, що відкрилась,
фактично прийнятою спадкоємцем за
законом та визнання права власності в
порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з
позовом до відповідачів - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання спадщини, що
відкрилась, фактично прийнятою
позивачем, як спадкоємцем за законом.

Під час розгляду справи позивач
ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги,
просила встановити факт її проживання
однією сім'єю з ОСОБА_6 без шлюбу з
лютого 1997 року по день смерті ОСОБА_6
(ІНФОРМАЦІЯ_2), визнати спадщину, що
відкрилась після смерті ОСОБА_6,
фактично прийнятою нею, як спадкоємцем
за законом, а також визнати право
власності в порядку спадкування за
законом на спадкове майно - квартиру
АДРЕСА_1 та легковий автомобіль ЗАЗ 2107.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6.

З лютого 1997 року і до дня смерті
ОСОБА_6 позивач спільно проживала з ним
однією сім»єю без шлюбу спочатку за
місцем реєстрації ОСОБА_6: АДРЕСА_1, а
згодом - за місцем реєстрації
позивачки: АДРЕСА_2.

Після смерті цивільного чоловіка
ОСОБА_6 відкрилася спадщина на майно,
яким є двокімнатна квартира загальною
площею 43,11 кв. м., що належала йому на
праві приватної власності; легковий
автомобіль марки ВАЗ-2107-20 та грошовий
вклад на рахунку НОМЕР_1, відкритому в
Ощадбанку (філія №7985/0429 Дніпровського
відділення м. Києва).

Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу
України у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Як пояснила позивач під час
розгляду справи, більше п'ятнадцяти
років вона постійно проживала з ОСОБА_6
однією сім'єю, була пов'язана спільним
побутом та взаємними правами та
обов'язками, вважала, що має законне
право на спадкування майна після його
смерті.

Будучи впевненою в тому, що
спадкоємці першої черги відсутні, а
також фактично прийнявши спадщину
після смерті цивільного чоловіка,
позивач протягом встановленого
законом 6-місячного строку не
звернулася до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, тому вважає
необхідним визнати в судовому порядку
те, що вона фактично прийняла спадщину.

З метою переоформлення рахунків
на комунальні послуги і належного
оформлення автомобіля, 22 березня 2013р.
позивач звернулася до 10-ої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про видачу їй свідоцтва про
право на спадщину.

За її заявою була відкрита
спадкова справа №275/13 щодо майна
померлого ОСОБА_6, проте, державний
нотаріус листом повідомила, що згідно
зі ст. 1264 ЦК України як особа, яка
проживала з померлим ОСОБА_6 однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, позивач має право
на прийняття цієї спадщини за умови
встановлення цього факту в судовому
порядку.

Згодом позивачці стало відомо про
те, що рідний племінник ОСОБА_6 -
відповідач-1 ОСОБА_4 звернувся до суду з
заявою про поновлення йому пропущеного
строку звернення до нотаріуса з заявою
про прийняття спадщини, претендуючи на
спадщину.

Під час розгляду справи з'ясувалося,
що на спадщину претендує також рідний
онук померлого - відповідач-1 ОСОБА_5,
про існування якого позивачці, як
особі, що 15 років прожила зі
спадкодавцем, взагалі нічого не було
відомо.

Позивач та її представник в
судовому засіданні пояснили, що заява
ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без шлюбу та
позовна заява ОСОБА_4 про встановлення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини були залишені
без розгляду ухвалами Дніпровського
районного суду м. Києва, оскільки виник
даний спір між спадкоємцями, а також,
просили не приймати, як докази,
свідоцтво про народження та витяг з
актового запису про народження ОСОБА_5,
оскільки є сумніви у тому, що вказані
документи підтверджують родинні
відносини між спадкодавцем та
відповідачем-2 ОСОБА_5

Підтримавши з вищезазначених
підстав позовні вимоги про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
спадщини, що відкрилась, фактично
прийнятою позивачем, як спадкоємцем за
законом, про визнання права власності
на майно в порядку спадкування, позивач
та її представник просили позов
задовольнити.

Відповідач-1 ОСОБА_4 в судові
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи, згідно положень ст. 74
ЦПК України, вважається повідомленим
належним чином, оскільки відмовився
отримати судові повістки про його
виклик в судові засідання, які
направлялися судом відповідно до вимог
Конвенції про правову допомогу та
правові відносини у цивільних,
сімейних та кримінальних справах
(Мінськ, 1993р.), а також надати свої
пояснення чи заперечення по суті
позову.

Законний представник відповідача -2
ОСОБА_5 - його опікун ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що у ІНФОРМАЦІЯ_4
під час надання нею меценатської
допомоги туберкульозним хворим у
лікарні, вона познайомилася з
малолітнім сиротою ОСОБА_5, мати якого
померла від відкритої форми
туберкульозу, а періодичне навідування
до якого здійснювала бабуся хлопчика
(мати його матері) ОСОБА_7 - ОСОБА_13.

В квітні 2007 року ОСОБА_3 за згодою
бабусі дитини, почала оформляти
документи для опікунства, поновлюючи
усі необхідні документи та шукаючи
інших родичів хлопчика.

У 2009 році по базі даних
автовласників вона знайшла рідного
дідуся дитини - ОСОБА_6, який довго
вивчав усі надані нею документи,
визнавши в результаті ОСОБА_5, як онука,
запросив її з онуком до себе, показав
фотокартки, подарував деякі фотокартки
із зображенням рідних ОСОБА_5 та
розповівши про себе, батька дитини та
про їх родину.

З того часу вони почали періодично
спілкуватися і зустрічатися.

В ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна бабуся
ОСОБА_5 - ОСОБА_13 і ОСОБА_3
зателефонувала ОСОБА_6 з тим, щоб
повідомити йому про це, проте, через
деякий час жінка, якою виявилася
ОСОБА_1, повідомила її про смерть ОСОБА_6

Звернувшись від імені та в
інтересах свого підопічного до
нотаріальної контори, ОСОБА_3
повідомили про те, що оскільки її
підопічний ОСОБА_5 на момент відкриття
спадщини не досяг 14 років, він
автоматично вважається таким, що
прийняв спадщину, а оскільки він є
єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 за законом
першої черги, то, відповідно, єдиний,
хто має законне право успадкувати усе
майно після смерті свого рідного діда.

Заперечуючи проти позову в частині
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу, ОСОБА_3 повідомила про
те, що ОСОБА_6 в розмовах з нею ніколи
про ОСОБА_1, як дружину, не згадував,
сказавши лише, що йому допомагає одна
жінка по господарству.

На підставі ст. 45 ЦПК України та ст.
36-1 Закону України «Про прокуратуру», в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до
участі в справі вступив прокурор.

В судовому засіданні прокурор
заперечував проти позову ОСОБА_1 з тих
підстав, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_6
за законом першої черги є його рідний
онук ОСОБА_5, зазначив, що на
підтвердження факту проживання
позивачки зі спадкодавцем не менше 5
років до часу відкриття спадщини
ОСОБА_1 надала лише світлини та
запросила свідків. Прокурор зазначив,
що навіть за умови доведення позивачем
факту її проживання зі спадкодавцем не
менше 5 років до часу відкриття
спадщини, вона все одно буде
спадкоємцем лише четвертої черги за
законом і вказаний факт не дає правових
підстав для задоволення інших позовних
вимог.

З цих підстав прокурор просив
відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи -
Головного управління юстиції у м. Києві
в судові засідання не з'явився,
направив письмову заяву про розгляд
справи у його відсутність.

В судовому засіданні за
клопотанням позивача були допитані
свідки.

Свідок ОСОБА_8 показала, що є
сусідкою та подругою позивачки ОСОБА_1
з 1990 років, оскільки вони проживають в
одному будинку на АДРЕСА_2.

Свідок пояснила, що у 1997 році ОСОБА_1
познайомилася з ОСОБА_6 і переїхала
жити до нього в квартиру АДРЕСА_1, де
вони разом із сином ОСОБА_6 -ОСОБА_9
прожили близько 6 років.

У 2004 році ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6
повернулися до квартири позивачки на
АДРЕСА_2, пояснивши їй, що син ОСОБА_6 -
ОСОБА_9 наркоман, не дає можливості
спокійно жити.

Як стверджує свідок, з того часу (з
2004 року) і до смерті ОСОБА_6
(ІНФОРМАЦІЯ_2) ОСОБА_1 спільно жила з
ОСОБА_6 однією сім'єю, вела з ним спільне
господарство, були дружньою родиною,
часто запрошували в гості та
відвідували гостей, збирали гроші на
автомобіль, який згодом і купили,
спільно відпочивали і турбувалися один
про одного.

Свідок зазначила, що ОСОБА_6 про
свого сина ОСОБА_9 згадував тільки із
жалем, а про наявність у нього онука
ніколи їй не розповідав.

Свідок ОСОБА_11 показала, що є
сусідкою ОСОБА_1 з моменту заселення
будинку на АДРЕСА_2 у 1980 році, з того ж
часу вони є подругами, які часто
бувають в гостях одна у одної, спільно
святкували свята, спілкувалися
родинами.

Свідок підтвердила знайомство
ОСОБА_6 із ОСОБА_1 у 1997 році, їх переїзд
на АДРЕСА_1, а також те, що із-за сина
ОСОБА_6 - ОСОБА_9 вони повернулися у 2004
році жити на АДРЕСА_2, де разом і жили до
смерті ОСОБА_6 у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свідок пояснила, що після смерті
сина ОСОБА_9 у ІНФОРМАЦІЯ_4 його
похоронами займалася ОСОБА_1, яка разом
з ОСОБА_6 влаштували поминальний обід,
куди була запрошена і вона. На цьому
обіді згадували ОСОБА_9, його життя,
друзів, але ні про наявність у того
дружини, а тим більше сина ніхто не
повідомляв і ОСОБА_6 також не говорив.

Свідкам були надані в судовому
засіданні для огляду світлини, надані
представником позивача, свідки
підтвердили факт зображення на них
позивачки ОСОБА_1 і ОСОБА_6, а також
календарні дати цих світлин.

Вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, судом встановлено
наступне.

У 1997 році ОСОБА_1 познайомилася з
ОСОБА_6 та, переїхавши до останнього за
місцем його реєстрації ОСОБА_6:
АДРЕСА_1, проживала там разом з ним до 2004
року.

У 2004 році ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6
переїхали проживати за місцем
реєстрації позивачки: АДРЕСА_2, де
спільно проживали без шлюбу, вели
спільне господарство, піклувалися одне
про одного до смерті ОСОБА_6 у
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ці обставини підтверджуються
показаннями свідків, фотокартками,
доказами оплати позивачкою рахунків за
житлово-комунальні послуги за квартиру
АДРЕСА_1, квитанціями на оплату
рахунків за придбання ліків,
призначених ОСОБА_6, отримання
позивачкою лікарського свідоцтва про
смерть ОСОБА_6, довідки про причину
смерті, документів на поховання,
довідкою УПФУ у Дніпровському районі м.
Києва від 19.03.2013р. про отримання
позивачкою допомоги на поховання
ОСОБА_6

Проте, суд не знаходить правових
підстав для встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу з 1997 року, виходячи з
наступного.

Частиною 2 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Сімейний Кодекс України набрав
чинності 1 січня 2004 року.
Правовідносини, які склалися до 2004
року регулює Кодекс законів про шлюб та
сім'ю України (1969 року).

Статтею 6 Кодексу законів про шлюб
та сім'ю України сім'єю визначається
тільки шлюб, укладений у державних
органах реєстрації актів
громадянського стану.

Згідно з ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_6 до 01.01.2004 року не був
зареєстрований в державних органах
реєстрації актів громадянського стану.

Отже, факт проживання однією сім'єю
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без шлюбу підлягає
встановленню лише за період часу з
01.01.2004р. по 28.04.2012р.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилася
спадщина на майно, яким є 2-кімнатна
квартира за адресою: АДРЕСА_1; легковий
автомобіль марки ВАЗ-2107-20 та грошовий
вклад на рахунку НОМЕР_1, відкритому в
Ощадбанку (філія №7985/0429 Дніпровського
відділення м. Києва).

Заповіт ОСОБА_6 за життя не склав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1261-1264 ЦК
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. У другу чергу право
на спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері. У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідні
дядько та тітка спадкодавця. У четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_12 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.

Син ОСОБА_6 - ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_3.

Згідно зі ст. 1266 ЦК України, внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Рідним онуком ОСОБА_6 є неповнолітній
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт родинних відносин ОСОБА_5 та
спадкодавця ОСОБА_6, як рідного онука та
діда, підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4,
витягами з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження ОСОБА_5 № 1
станом на 10.05.2014р. та ОСОБА_9 №2
станом на 24.04.2013р.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, передбачених ст. 61 цього
Кодексу.

Заперечуючи факт родинних відносин
ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_6, як
рідного онука та діда, позивач та її
представник не надали суду належних та
достовірних доказів на спростування
вказаних обставин, а надані законним
представником ОСОБА_5 докази родинних
відносин є належними і допустимими з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 КпШС УРСР,
який діяв на момент державної
реєстрації народження, - походження
дитини від батьків, які не перебувають
між собою в шлюбі, встановлюється
шляхом подачі спільної заяви батьком і
матір'ю дитини в державні органи
реєстрації актів громадянського стану.

Запис батьків, як не перебувають у
шлюбі між собою, був передбачений ст. 55
КпШС УРСР, згідно якої якщо батьки не
перебувають у шлюбі між собою, запис
про матір дитини провадиться за заявою
матері, а запис про батька дитини - за
спільною заявою батька і матері дитини,
або батько записується згідно з
рішенням суду.

При народженні дитини у матері, яка
не перебуває в шлюбі, якщо немає
спільної заяви батьків і рішення суду
про встановлення батьківства, запис
про батька дитини в книзі записів
народжень провадиться за прізвищем
матері, ім'я, по батькові та
національність батька дитини
записуються за її вказівкою.

Згідно наданого суду витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження ОСОБА_5 № 1 станом на
10.05.2014р., запис про батька дитини
вчинений за його прізвищем, іменем та
по-батькові.

Статтею 1258 ЦК України встановлена
черговість спадкування за законом.

Так, згідно вказаної статті, -
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів
спадкової справи №275/2013, відкритої 10-ою
Київською державною нотаріальною
конторою щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, з заявами про
прийняття спадщини, пропустивши
6-місячний строк для прийняття
спадщини, звернулися: 22.03.2013р. - ОСОБА_1
(як особа, що проживала зі спадкодавцем
не менше 5 років до часу відкриття
спадщини - спадкоємець четвертої черги
за умови встановлення факту проживання
зі спадкодавцем не менше 5 років до дня
відкриття спадщини) та 23.04.2013р. - ОСОБА_4
(рідний племінник спадкодавця -
спадкоємець третьої черги на підставі
ст. 1258 ЦК України).

Судом встановлено, що рішення суду
про поновлення вказаним особам
пропущеного ними 6-місячного строку
звернення до нотаріуса з заявами про
прийняття спадщини не ухвалювались.

Згідно наявної в матеріалах справи
довідки ЖРЕО №402 від 24.05.2013р.,
зареєстрованих мешканців в квартирі
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, немає, а
відповідно до наданих позивачем
доказів, ОСОБА_1 зареєстрована у
АДРЕСА_2.

З матеріалів справи убачається, що
29.04.2013 р. від імені та в інтересах
ОСОБА_5, як спадкоємця першої черги в
порядку ст. ст. 1261, 1258 ЦК України), з
заявою про прийняття спадщини за
законом після померлого ОСОБА_6 до 10-ої
Київської державної нотаріальної
контори звернулася його опікун - ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її, а згідно з ч. 4 цієї статті, -
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою - четвертою статті 1273 цього
Кодексу. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем
ОСОБА_6, хто належним чином прийняв
спадщину у встановлений законом спосіб
та строк.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним
із способів захисту цивільного права
та інтересу є визнання права.

Відповідно до пункту 23 постанови
Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008р. "Про судову
практику у справах про спадкування",
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, в установленому цивільним
законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

Звернувшись з позовною вимогою про
визнання права власності на спадкове
майно, ОСОБА_1 не врахувала зазначених
вимог закону і не надала суду доказів
того, що відсутні умови для видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що саме
неповнолітній ОСОБА_5, а не ОСОБА_1 має
право на спадкування за законом в першу
чергу щодо інших спадкоємців за
законом, який прийняв спадщину у
встановлений законом спосіб та строк.

Отже, є необгрунтованими,
недоведеними і безпідставними вимоги
позивача про визнання спадщини, що
відкрилась після смерті ОСОБА_6,
фактично прийнятою ОСОБА_1, як
спадкоємцем за законом, а також
визнання за нею права власності на
спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1,
легковий автомобіль ЗАЗ-2107 та грошовий
вклад.

Враховуючи викладене та
керуючись ст. ст. 53,55 КпШС УРСР, ст..ст. 16,
328, 1223, 1258, 1261-1264, 1266 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - Головне
управління юстиції у м. Києві про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
спадщини, що відкрилась, фактично
прийнятою спадкоємцем за законом та
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 01.01.2004р. по день
смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні, а учасниками
судового розгляду, які не брали участь
у справі протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

СУДДЯ: