АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року,

встановила:

у листопаді 2012 року позивач звернулась
до суду з позовом про стягнення
додаткових витрат в сумі 12 193 грн. на
утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході розгляду справи
позивач збільшила свої позовні вимоги
та просила остаточно стягнути на її
користь кошти в сумі 15 240 грн., які
складаються з витрат на оздоровлення,
плати за навчання та лікування.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилалась на те, що від шлюбу з
відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
народився син ОСОБА_3, який після
припинення сімейних відносин
перебуває на її утриманні.

Відповідач сплачує на її користь
аліменти на утримання дитини в сумі 1 500
грн. за рішенням суду.

За час навчання сина в гімназії №191
вона сплачувала благодійні внески в
сумі 200 грн., 300 та 400 грн. щомісячно, на
загальну суму 15 500 грн., а також
сплачувала за навчання сина в
Київському університеті туризму,
економіки та права, в зв'язку з чим
просила стягнути з відповідача Ѕ
частину витрат в сумі 8 880 грн. Також
позивач просила стягнути Ѕ частину
витрат, понесених нею на оплату путівок
для оздоровлення дитини на базі
відпочинку «Ворзель», на базі
відпочинку «КАСА БЛАНКА» та в ДЛОК
«Десна» і витрати на проїзд до м. Одеси
на загальну суму 1 469 грн. 50 коп.

Оскільки ОСОБА_3 в період 2007-2009 рр.
проходив курси лікування з приводу
хронічного тонзиліту, позивач просила
стягнути Ѕ частину витрат на його
лікування в сумі 1 844 грн. 37 коп.

В ході розгляду справи позивач
збільшила свої позовні вимоги та
просила стягнути додаткові витрати в
загальній сумі 17 500 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 22.03.2013 р. позов було
задоволено частково та стягнуто з
відповідача на користь позивача
додаткові витрати в сумі 12 980 грн. та
судовий збір.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
04.09.2013 р. рішення суду першої інстанції
було залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04.12.2013 р. рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22.03.2013 р. та
ухвала Апеляційного суду м.Києва від
04.09.2013 р. були скасовані, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В січні 2014 р. ОСОБА_1 подала заяву про
збільшення позовних вимог та просила
стягнути на її користь: Ѕ частину
оплати за навчання сина в Гімназії №191
в сумі 7 750 грн., Ѕ частину оплати за
навчання сина в Київському
університеті туризму, економіки і
права за 2012-2013 навчальний рік та 1
семестр 2013-2014 навчального року в сумі 3
390 грн., Ѕ частину витрат на
оздоровлення в 2007-2009 рр. в сумі 1 469 грн. 50
коп., Ѕ частину витрат на лікування сина
в жовтні 2009 р. з приводу інфекційного
мононуклеозу, а загалом 14 110 грн. 24 коп.

В квітні 2014 р. ОСОБА_1 подала заяву, в
якій збільшила позовні вимоги в
частині стягнення Ѕ частини оплати за
навчання сина в Київському
університеті туризму, економіки і
права також за 2 семестр 2013-2014
навчального року та просила стягнути в
цій частині суму 4 520 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 р. позов було
задоволено та стягнуто з відповідача
на користь позивача 15 240 грн. 74 коп. та
судовий збір в розмірі 241 грн. 60 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що всі вказані позивачем суми є
додатковими витратами на дитину,
викликані оплатою його навчання,
витратами на здоровлення та лікування.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 141, 150, 180, 185
СК України.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції
неможливо, оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Позивач вказала в позовній заяві, що
протягом навчання сина в Гімназії №191
нею були сплачені благодійні внески на
загальну суму 15 500 грн., що вона вважає,
як оплата за навчання. Однак вказані
благодійні внески не можуть
розглядатись як кошти, сплачені за
навчання дитини, а тому стягненню як
додаткові витрати не підлягають.

Слід зазначити, що позивачем було
надано квитанції про сплату
благодійних внесків, однак в
квитанціях не зазначається навчальний
рік, а вказано лише клас, де навчався
ОСОБА_3 (1 - 5 класи), що не відповідає
зазначеному позивачем в позовній заяві
- 2007-2012 рр., оскільки до 1 класу дитина
пішла у 2003 р.

Щодо витрат, понесених на оплату
навчання ОСОБА_3 в Київському
університеті туризму, економіки та
права позивачем було надано квитанції
(а/с 26 т.1, а/с 196 т. 2), в загальній сумі 9 040
грн., а тому судом було правильно
стягнуто Ѕ частину вказаних витрат.
Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі, про те, що позивач
не погоджувала з ним навчання сина в
навчальному закладі - Київському
університеті туризму, економіки і
права, і він може надати дитині
повноцінну належну освіту в іншому
навчальному закладі, не можуть бути
підставою для відмови у стягненні
сплачених коштів за навчання.
Відносини, які склались між сторонами
по справі, виключають можливість
такого погодження, а з досягненням
ОСОБА_3 повноліття у жовтні 2014 р.
позивач буде мати можливість
вирішувати з сином перспективи його
навчання на майбутнє.

На підтвердження витрат, понесених як
оплату вартості путівок для
оздоровлення дитини, позивачем було
надано: квитанцію на суму 490 грн. від
01.06.2007 р.(а/с 29 т.1), на квитанції вказано,
що кошти прийняті ФОП ОСОБА_5, що не є
належним доказом перебування дитини на
базі відпочинку «Ворзель». В ході
розгляду справи позивач надала
довідку від 01.07.2013 р. (а/с 36 т. 2) за
підписом ФОП ОСОБА_5, в якій вказано
назву бази відпочинку «Зазим'є» та
зазначається, що кошти були сплачені
ОСОБА_1 за проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Суд критично оцінює
вказану довідку, оскільки вона була
видана через 6 років, назва бази
відпочинку відрізняється і в
попередній квитанції від 01.06.2007 р. не
було вказано від кого прийнято кошти
та за проживання якої особи.

Також позивачем було надано лист без
зазначення дати з Бази відпочинку
«КАСА БЛАНКА», який є підтвердженням
про бронювання номеру на двох осіб з
24.07.2009 р. по 02.08.2009 р., однак такий лист
не може розглядатись як платіжний
документ на підтвердження сплати
коштів.

Тому колегія суддів в цій частині
визначає як витрати, понесені
позивачем на оплату оздоровлення
дитини, кошти в сумі 550 грн., як Ѕ
вартості путівки в ДЛОК «Десна» (а/с 31
т.1, а/с37 т. 2) та Ѕ частину проїзду дитини
до м. Одеси та повернення до м. Києва,
всього на суму 672 грн. 08 коп.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 не
потребував курсу лікування від
інфекційного мононуклеозу та
хронічного тонзіліту, колегія вважає
необґрунтованими, оскільки позивачем
надано достатні докази щодо
проходження ОСОБА_3 такого лікування та
придбання лікарських засобів за
призначенням лікаря в період
проходження курсу лікування.

Разом з тим, з витрат на придбання
лікарських засобів слід виключити
витрати на придбання одягу в сумі 644
грн. 08 коп., вартість драже та жувальної
гумки 4 грн. 75 коп. та 3 грн. 60 коп.,
вартість крему для рук та лаку - 12 грн. 64
коп. та 25 грн. 28 коп. (а/с 34 т. 1).
Враховуючи викладене, розмір витрат,
понесених на лікування дитини, колегія
суддів визначає в загальній сумі 2 998
грн. 40 коп., Ѕ частина якої становить 1 499
грн. 20 коп.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції слід змінити та зменшити
розмір додаткових витрат, які
підлягають стягненню на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року змінити та
визначити розмір додаткових витрат в
сумі 6 691 грн. 28 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8214/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.

.