Придніпровський районний суд
номер справи 711/6846/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 грудня 2013 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Управління
Державної міграційної служби України в
Черкаській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у володінні,
користуванні, розпорядженні власністю,
шляхом позбавлення права користування
житловим приміщенням зі зняттям з
реєстраційного обліку, -

в с т а н о в
и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом (в подальшому уточнений) до
ОСОБА_2, третя особа: Управління
Державної міграційної служби України в
Черкаській області про усунення
перешкод у володінні, користуванні,
розпорядженні власністю, шляхом
позбавлення права користування
житловим приміщенням зі зняттям з
реєстраційного обліку. Свої позовні
вимоги мотивує тим, що вона проживає в
належній їй на праві власності
квартири, що розташована в АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
частини квартири від 26.02.2013р. Частину
квартири - ? вона придбала у приватну
власність в результаті укладення
даного договору у ОСОБА_2 В даній
квартирі також зареєстрований
відповідач. Відповідно до п.6 договору
купівлі-продажу від 26.02.2013р. ОСОБА_2, як
продавець частини квартири,
зобов»язався знятися з реєстрації,
звільнити квартиру від особистих речей
та передати їй ключі від квартири до 15
березня 2013р. На початку березня 2013р.
він виїхав з вказаної квартири та
забрав всі свої особисті речі, однак з
реєстраційного обліку з квартири не
знявся. Не неодноразові звернення
позивача щодо виконання обов»язку по
договору, він не реагує, уникає
спілкування з нею. Таким чином, позивач
вважає, що порушуються її права щодо
володіння, користування та
розпорядження власністю. З посиланням
на Конституцію України, ст.ст. 391, 317, 319,
321, 383, 346 ЦК України та ст.150ЖК просить
суд усунути їй перешкоди у володінні,
користуванні, розпорядженні належного
їй на праві власності нерухомого майна,
- квартири АДРЕСА_1, шляхом позбавлення
ОСОБА_2 права користування житловим
приміщенням та зі зняттям його з
реєстраційного обліку.

Під час розгляду справи 09.12.2013р. в
якості третіх осіб залучено: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 повністю підтримала уточнені
позовні вимоги і просила їх
задовольнити.

В судове засідання відповідач
ОСОБА_2 не з»явився, будучи належним
чином повідомлений про час, дату та
місце розгляду справи. Про причини
неявки не повідомив, не скористався
правом надання письмових заперечень
проти позову.

В судове засідання не з»явилась
третя особа - Управління ДМС України в
Черкаській області, надавши заяву про
розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні треті особи:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували проти
задоволення заявлених позовних вимог.

Суд ухвалив проводити розгляд
справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226
ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача,
третіх осіб, враховуючи думку третьої
особи, дослідивши матеріали справи та
докази в їх сукупності, суд вважає, що
уточнені позовні вимоги підлягають до
задоволення за таких підстав:

встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності від
04.02.2008р., виданого Придніпровським
райвиконкомом на підставі рішення від
23.01.2008р. №16, квартира АДРЕСА_1 належить
на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_2 з відображенням частки
власності квартири при спільній
сумісній власності 1 в рівних частках.

За даними довідки КП «Митниця»
від 27.06.2013р. у вказаній квартирі
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 Крім того, рішенням
Придніпровського райсуду м. Черкаси
від 24.10.2012р. встановлено порядок
користування приміщеннями даної
квартири між особами, які там
зареєстровані, тобто ОСОБА_2 виділена у
користування кімната №4, а ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 - кімнати №5 з лоджією та
№8 з лоджією. Решта приміщень
загального користування: коридор,
кухня, туалет, ванна і вбудована шафа
залишені у спільному користуванні.

Відповідно до договору
купівлі-продажу частини квартири від
26.02.2013р., посвідченого приватним
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстр
№186) та витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно від 26.02.2013р.,
ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала у
власність ? частину трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Як передбачено п.6 вказаного
договору, продавець ОСОБА_2
зобов»язався знятися з реєстрації,
звільнити квартиру від особистих речей
та передати ключі від квартири до
15.03.2013р.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач ОСОБА_2 звільнивши
квартиру, забравши всі свої особисті
речі, не знявся з реєстраційного обліку
в органах міграційної служби. Дані
обставини підтверджуються також актом
від 01.07.2013р.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60
ЦПК України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд учиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно до ст.316 ч.1 ЦК України, - правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317ЦК).
Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, -
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд (ст.. 319ЦК).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права.
Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК
України, - власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них (ст.379ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383ЦК та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім»ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст.7 Закону України від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом 7
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Зазначений Закон регулює
відносини, пов»язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, в т.ч.
правовідносини, пов»язані із зняттям з
реєстрації місця проживання, а тому
положення ст.7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносини,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов»язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, в т.ч.
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку з місця проживання одночасно з
вимогою про позбавлення відповідача
права користування житловим
приміщенням.

Крім того, під час розгляду справи
встановлено, що між сторонами відбувся
договір купівлі-продажу частини
квартири від 26.02.2013р., який посвідчено
нотаріусом та здійснена його державна
реєстрація.

Як передбачено ст. 627ЦК України,
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Загальні положення про
договір визначені розділом ІІ гл. 52
Цивільного Кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що
даний договір купівлі-продажу частини
квартири не визнано недійсним та не
розірваний, а тому підлягає до
виконання сторонами договору
відповідно до вимог ст. 629ЦК.

Так, під час судового розгляду справи,
позивачем доведено факти придбання
нею, належної відповідачеві, частини
квартири та не проживання останнього в
цій квартирі. Крім того, ОСОБА_1 довела
обставини, на які посилалась у позові
та в судовому засіданні, про те, що
відповідач ОСОБА_2 й на час розгляду
справи в суді ухиляється від виконання
обов»язку, передбаченого п.6 договору
купівлі-продажу щодо зняття його з
реєстрації з місця проживання.

Таким чином, з»ясувавши обставини
справи та дослідивши докази, суд
вважає, що уточнені позовні вимоги
підлягають до задоволення, а тому
необхідно усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_1 права власності,
користування та розпорядження майном,
шляхом позбавлення ОСОБА_2 права
користування житловим приміщенням, а
саме, - квартирою АДРЕСА_1 зі зняттям
його з реєстраційного обліку з даної
квартири.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, Першим
протоколом до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, до
якої Україна приєдналася 17.07.1997р.
відповідно до Закону №475/97-ВР від
17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», ст.
ст. 150 ЖК, ст.ст. 6, 15, 16, 316, 317, 319, 391, 321, 629, 627,
379, 383, розд. ІІ гл.52 ЦК України, ЗУ від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 174, 79, 88, 209-226
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні
ОСОБА_1 права власності, користування
та розпорядження майном, шляхом
позбавлення ОСОБА_2 права користування
житловим приміщенням, а саме, -
квартирою АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку з даної
квартири.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий С. М. Позарецька