2/258/1986/14 258/5016/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 р.
Кіровський районний суд м. Донецька

в складі:
судді - Анісімової Н.Д.

при секретарі - Цуканової І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 «про визнання таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням», суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою до відповідача «про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням».
Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Правовстановчим документом є
свідоцтво про право власність на
квартиру №6465 від 01.06.1998 р.
зареєстрованого у КП БТІ м.
Донецька30.06.1998 р №1428 в реєстрової книзі
6/14 дк-5, свідоцтво про право на спадкове
майно по закону від 23.04.2003 року виданого
четвертою держнотконторою за
реєстровим №1-540, зареєстрованого 06.08.2003
року за № 1428у книзі 6/27 дк(39) У даній
квартирі також проживає її донька
ОСОБА_3, яка не має права власності у
даній квартирі. 14.05.2010 року її донька
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_3 . після реєстрації шлюбу з
прохання доньки ОСОБА_3 був
зареєстрований у належній їй квартирі.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом, вели
сумісно господарство. Вона мешкала
окремо та вела окреме господарство.
Сумісних грошових коштів з ними не
мала, однією сім*єю не мешкали. ОСОБА_3
формально був її зятем , але не є її
членом сім*ї. У подальшому стало відомо,
що відповідач неодноразово судимий.
Він почав бити її доньку, приводив у
квартиру осіб, які ведуть анти
аморальний образ життя, зловживав
спиртними напоями у квартирі , буянив,
вчиняв сварки. 31 травня 2013 року ОСОБА_2
був засуджений Кіровським районним
судом м. Донецька за ст.. 122 ч.1 КК України
до 1 року позбавлення волі за те, що він
у даній квартирі побив її доньку та
причинив їй середньої тяжкості тілесні
ушкодження. Рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 25.11.2013
року шлюб між ними розірваний. У
теперішній час відповідач повернувся з
місць позбавлення волі та знову
вселився у її квартиру та продовжує
вести свій агресивний образ життя. Він
вживає спиртні напої приводить також
до квартири осіб, які ведуть аморальний
образ життя, виганяє її з квартири, не
працює. Вона є інвалідом 3 групи,
безстроково , її донька ОСОБА_3 є
інвалідом 2 групи безстроково по
загальному захворюванню, та
знаходиться на обліку у психіатра та
невропатолога . Відповідач ніколи не
сплачував комунальні послуги, таким
чином вимушена нести всі необхідні
комунальні сплати що для неї як для
пенсіонерки дуже скрутно. Просить суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена у встановленому
законному порядку, надала суду заяву з
проханням задоволення її позовних
вимог, розглядати справу у її
відсутність та проти ухвалювання
заочного рішення вона не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, судом були вжиті заходи про
його повідомлення про час та місце
розгляду справи у встановленому
законному порядку.

Позивач не заперечує проти розглядання
справи за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд
вважає необхідним прийняти заочне
рішення на підставі доказів, які є в
матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд
знаходить позовні вимоги
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню, з наступних підстав:

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що позивачці на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Правоустановчим документом є
свідоцтво про право власність на
квартиру №6465 від 01.06.1998 р.
зареєстрованого у КП БТІ м.
Донецька30.06.1998 р №1428 в реєстрової книзі
6/14 дк-5, свідоцтво про право на спадкове
майно по закону від 23.04.2003 року виданого
четвертою держнотконторою за
реєстровим №1-540, зареєстрованого 06.08.2003
року за № 1428у книзі 6/27 дк(39) У даній
квартирі також проживає донька
позивчки ОСОБА_3, яка не має права
власності у даній квартирі. 14.05.2010 року
донька позивачки зареєструвала шлюб з
відповідачем ОСОБА_2 . після реєстрації
шлюбу за прохання доньки ОСОБА_3 був
зареєстрований у належній позивачці
квартирі. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали
разом, вели сумісно господарство.
Позивачка мешкала окремо та вела
окреме господарство. Сумісних грошових
коштів з ними не мала, однією сім*єю не
мешкала. У подальшому позивачці стало
відомо, що відповідач неодноразово
судимий та почав бити доньку
позивачки, приводив у квартиру осіб,
які ведуть анти аморальний образ життя,
зловживав спиртними напоями у квартирі
, буянив, вчиняв сварки. 31 травня 2013 року
ОСОБА_2 був засуджений Кіровським
районним судом м. Донецька за ст.. 122 ч.1
КК України до 1 року позбавлення волі за
те, що у даній квартирі побив доньку
позивачки та причинив їй середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька
від 25.11.2013 року шлюб між відповідачем та
донькою позивачки розірваний. У
теперішній час відповідач повернувся з
місць позбавлення волі та знову
вселився у квартиру позивачки та
продовжує вести свій агресивний образ
життя, вживає спиртні напої приводить
також до квартири осіб, які ведуть
аморальний образ життя, виганяє з
квартири позивачку та її доньку, не
працює. Позивачка є інвалідом 3 групи,
безстроково , донька позивачки ОСОБА_3 є
інвалідом 2 групи безстроково по
загальному захворюванню, та
знаходиться на обліку у психіатра та
невропатолога . На протязі всього часу
позивачка сплачує всі комунальні
послуги , однак на теперішній час має
важке матеріальне становище, тому не
має за можливе сплачувати комунальні
послуги. Позивачка як власник майна не
має повного права розпоряджатися своїм
майном, яке їй належить на праві
власності.

Приписами статті 386 зазначеного
Кодексу України передбачає , що держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Стаття 391 передбачає, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду
України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985
року № 2 «про деякі питання , що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім*ї таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
установлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні ,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім*ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна з
сторін повинна довести ті обставинами
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті
обставинами, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено , що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням , визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Тобто для зняття
з реєстрації місця проживання
достатньо рішення суду про позбавлення
права користування житловим
приміщенням.

Таким чином , суд знаходить позовіні
вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання
особи - ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст..
386, 391 ЦК України ст. ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням», -
задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Кіровський
районний суд м. Донецька протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Н.Д. Анісімова