Справа № 761/3613/13-ц
Провадження №2/761/176/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі
Кривошия О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача 1 Опенько
С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» про захист прав споживача та
стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013р. до Шевченківського
районного суду м.Києва звернувся
позивач з позовною заявою, в якій, з
урахуванням заяви про уточнення та
збільшення розміру позовних вимог від
19.05.2014 р., поставлено питання про
стягнення з ТДВ «Страхова компанія
«Індіго» страхового відшкодування в
розмірі 66969,59 грн.. 28263,46 грн. пені,
інфляційних та 3% річних за порушення
умов договору та 5000,00 грн. витрат на
правову допомогу, а також 50000,00 грн.
моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказує, що 27.08.2011р. уклав з відповідачем
договір страхування №206-02030-11
автомобіля позивача Mitsubishi Pagero,
державний номерний знак НОМЕР_2. 12.05.2012р.
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої пошкоджено
автомобіль позивача. Позивач своєчасно
вчинив всі необхідні для отримання
страхового відшкодування дії, але до
цього часу страхове відшкодування не
виплачене. Розмір завданої шкоди за
актом автотоварознавчого дослідження
від 29.08.2012р. №1873U складає 67 474,59 грн.,
франшиза - 505,00 грн.

Відповідач у наданому його
представником письмовому запереченні
проти позову заперечує мотивуючи тим,
що відповідно до п.22.8 договору
страхування між сторонами страхове
відшкодування підлягає зменшенню на 50%,
так як позивач не надав переваги у русі
транспортному засобу на перехресті
доріг, який рухався по головній дорозі,
це є у прямому причинно-наслідковому
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою і завданою шкодою, на такий
випадок договором передбачено лише 50%
страхового відшкодування. Не підлягає,
за твердженням відповідача, сплаті у
складі страхового відшкодування і
податок на додану вартість в сумі 9833,59
грн., так як при виплаті страхових
платежів безпосередньо потерпілим
податок на додану вартість не
нараховується. Розмір завданої шкоди
за актом автотоварознавчого
дослідження від 15.05.2012р. №401 складає 59
001,52 грн., ПДВ - 9833,59 грн. франшиза - 505,00
грн. Таким чином, відповідач визнав
вимоги позову лише в розмірі
матеріальної шкоди в сумі 24078,96 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, вважав, що позов підлягає
частковому задоволенню з підстав,
вказаних у письмовому запереченні на
позов.

Судом встановлено, що 27.08.2011р. між
сторонами укладено договір
страхування №206-02030-11 автомобіля
позивача Mitsubishi Pagero, державний номерний
знак НОМЕР_2 на строк до 27.08.2012р..

12.05.2012р. сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої пошкоджено
автомобіль позивача.

Розмір завданої матеріальної шкоди за
актом автотоварознавчого дослідження
від 29.08.2012р. №1873U складає 67474,59 грн..

За актом автотоварознавчого
дослідження від 15.05.2012р. №401
матеріальна шкода складає 59001,52 грн.

Постановою судді Шевченківського
районного суду м.Києва від 23.05.2012р. у
справі №3/2610/4418/2012 (2610/11754/2012) ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, застосоване адміністративне
стягнення за порушення п.16.11 ПДР, яке
полягало у ненаданні переваги
автомобілю Шевроле державний номерний
знак НОМЕР_3, який рухався по головній
дорозі на перехресті вулиць Салютної
та Саратовської в м.Києві 12.05.2012р. о 08-50.

Достовірність наведених вище обставин
підтверджується поясненнями
представників сторін, наданими у
справу сторонами та їх представниками
копіями договору страхування,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, актів
автотоварознавчих досліджень,
постанови суду про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п.22.8 договору
страхування між сторонами страхове
відшкодування підлягає зменшенню на 50%,
так як позивач не надав переваги у русі
транспортному засобу на перехресті
доріг, який рухався по головній дорозі,
це є у прямому причинно-наслідковому
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою і завданою шкодою, на такий
випадок договором передбачено лише 50%
страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
та у встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається (ст.525 ЦК України).

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи, вимог
закону, встановлених сторонами в
договорі взаємних прав та обов'язків,
суд вважає обґрунтованими доводи
відповідача про необхідність
часткового стягнення суми страхового
відшкодування.

При визначенні частини страхового
відшкодування, яке підлягає стягненню,
суд виходить з наступного.

З урахуванням пояснень сторін, актів
автотоварознавчих досліджень,
знецінення внаслідок інфляції, суд
вважає за можливе застосувати оцінку
розміру завданої матеріальної шкоди,
надану позивачем за актом
автотоварознавчого дослідження від
29.08.2012р. №1873U в сумі 67 474,59 грн. із
застосуванням передбачених законом
компенсацій внаслідок інфляції, сплати
відсотків за користування чужими
коштами.

Згідно з п.22.2 договору страхування
Страховик протягом 10 днів складає та
затверджує страховий акт, протягом 5
днів здійснює виплату.

Листом від 24.07.2012р. №61/2-240712/3 відповідач
підтвердив отримання 14.05.2012р. від
позивача заяви про страховий випадок
та виплату страхового відшкодування,
повідомив про зменшення страхового
відшкодування на 50% на підставі п.20.2
договору страхування.

Тому суд вважає, що станом на 01.07.2012р. у
відповідача виник обов'язок по сплаті
на користь позивача страхового
відшкодування в сумі, що дорівнює 50%
різниці між розміром завданої шкоди 67
474,59 грн. та франшизи 505,00 грн., що
становить 33 484,80 грн. ((67 474,59 - 505,00): 100 х 50 =
33 484,80)).

Так як до цього часу цей обов'язок не
виконано відповідач зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
трьох проценти річних від простроченої
суми та пеню за п.25.4 договору
страхування в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

Стосовно доводів представника
відповідача про те, що при виплаті
страховиком страхових платежів
безпосередньо потерпілій стороні, яка
не має статусу платника ПДВ, то таке
відшкодування здійснюється без
урахування ПДВ, суд вважає що такі
твердження не можуть бути прийнятті
судом як доказ правомірності
самостійного вирахування суми ПДВ
страховиком, оскільки вони не
підтверджується жодним належним і
допустимим доказом та не відповідають
встановленим вимогам закону.

Окрім того, слід зазначити, що згідно
висновків вартості матеріального
збитку, наданих як стороною позивача,
так і стороною відповідача, загальна
сума завданого збитку власнику
автомобіля визначена без зазначення
окремим рядком суми ПДВ. Таким чином,
твердження про те, що в сумі
матеріального збитку завданого
позивачеві, установленого експертом,
міститься ПДВ, на відшкодування якого
позивач не має право, є безпідставним.

Розмір 3% річних суд визначає виходячи
із визначеної станом на 01.07.2012р. суми
страхової виплати 33 484,80 грн. на день
прийняття рішення 17.06.2014р., в сумі 1883,54
грн. (1.Період з 01.07.2012р. по 01.07.2013р. 33 484,80
: 100 х 3 = 968,77; 2. Період з 01.07.2012р. по
17.06.2014р. 33 484,80 : 100 х 3 : 365 х 352 = 914,77; разом
968,77 + 914,77 = 1883,54).

Розмір пені суд визначає виходячи із
визначеної станом на 01.07.2012р. суми
страхової виплати 33 484,80 грн. на день
прийняття рішення 17.06.2014р., з
урахуванням позовної давності в 1 рік
та встановленої ставки НБУ 23.03.2012р. в
розмірі 7,5%; 10.06.2013р. - 7,0%; 13.08.2013р. - 6,5%;
15.04.2013р. - 9,5%.

Таким чином розмір пені складає:

1. За період з 17.05.2013р. по 10.06.2013р. -
880,70грн. (33 484,80 : 100 х 7,5 х 2 : 365 х 26 = 880,70);

2. За період з 10.06.2013р. по 13.08.2013р. -
821,98грн. (33 484,80 : 100 х 7,0 х 2 : 365 х 64 = 821,98);

3. За період з 13.08.2013р. по 15.04.2014р. -
2921,89грн. (33 484,80 : 100 х 6,5 х 2 : 365 х 245 = 2921,89);

4. За період з 15.04.2014р. по 17.06.2014р. -
522,91грн. (33 484,80 : 100 х 9,5 х 2 : 365 х 30 = 522,91);

Всього - 5 147,48 грн. (880,70 + 821,98 + 2921,89 + 522,91 = 5
147,48).

Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
оскільки позовні вимоги доведені
позивачем частково, на користь
позивача підлягає стягненню страхова
виплата 33484,80 грн., 3% річних в сумі 1883,54
грн., 5147,48 грн. пені.

Крім того, у зв'язку з невиконанням
відповідачем обов'язку за договором
страхування, що, згідно з вимогами ст.21
ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав
споживачів», є порушенням прав
позивача як споживача, суд вважає
обґрунтованим розмір завданої
позивачу моральної шкоди в сумі 500,00
грн.

Щодо заявленої вимоги про стягнення
витрат на правову допомогу, суд дійшов
висновку, що в цій частині вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем та його
представником не надано до суду
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували понесення позивачем
цих витрат у вказаному розмірі.

В іншій частині позову суд вважає за
необхідне відмовити.

Так як позивач звільнений від сплати
судового збору, позов задоволено
частково, судовий збір підлягає
стягненню з відповідача пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 979 ЦК України,
ст.ст.10,11, 57-60, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Індіго» - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» (Код ЄДРПОУ - 33831166) на користь
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) суму боргу згідно договору
страхування в розмірі 33484,80 грн.
(тридцять три тисячі чотириста
вісімдесят чотири гривень 80 коп.), пеню
за несвоєчасне проведення розрахунків
в сумі 5147,48 грн. (п'ять тисяч сто сорок
сім гривень 48 коп.); 3% річних за
порушення умов договору в сумі 1883,54 грн.
(одна тисяча вісімсот вісімдесят три
гривні 54 коп.); моральну шкоду в розмірі
500,00 (п'ятсот гривень 00 коп.)

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Індіго» (Код ЄДРПОУ - 33831166) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 410,15 грн. (чотириста десять
гривень 15 коп.).

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя