АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Яремка В.В.,
Перепелюк І.Б.

секретаря Скрипник С.В.

за участю позивача ОСОБА_1,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, прокурора
відділу захисту прав і свобод дітей
прокуратури Чернівецької області
Король Тетяни

Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах
малолітнього ОСОБА_5 з участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, служби у справах
дітей Новодністровської міської ради
Чернівецької області про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням, виселення за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року,

встановила:

ОСОБА_1 у березні 2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням.

Вказував, що набув право власності на
квартиру АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого органом приватизації
державного

житлового фонду при виконавчому
комітеті Новодністровської міської
ради Чернівецької області 24 червня 2009
року.

ОСОБА_2 вселилася до зазначеного жилого
приміщення у листопаді 2011 року.

Посилався на те, що ОСОБА_2 протягом з
червня 2012 року без його згоди вселила
до квартири АДРЕСА_1

№22ц-969 2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Унгурян С.В.

Категорія: 41
Доповідач Половінкіна Н.Ю.

м.Новодністровськ Чернівецької
області ОСОБА_3, відповідачі
перешкоджають доступу до жилого
приміщення.

Просив зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3
усунути перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області шляхом вселення
його, передачі ключів від дверей.

ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, просив
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області.

Ухвалою Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 23 серпня 2013
року залучено до участі у справі як
співвідповідача малолітнього ОСОБА_5
та третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
службу у справах дітей
Новодністровської міської ради
Чернівецької області.

Сокирянський районного суд
Чернівецької області рішенням від 14
травня 2014 року позов задовольнив
частково, постановив зобов»язати
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у володінні, користуванні та
розпорядженні квартирою АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області, передати ОСОБА_1 ключі від
жилого приміщення, вселити ОСОБА_1 у
квартиру АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області та виселити
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області без надання іншого жилого
приміщення.

У решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
просять рішення Сокирянського
районного суду Чернівецької області
від 14 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням, суд першої
інстанції керувався положеннями ст.391
ЦК України та виходив з того, що
підлягає захисту право власника ОСОБА_1
на володіння, користування та
розпорядження квартирою АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області.

При цьому суд першої інстанції вважав
встановленим чинення ОСОБА_2, ОСОБА_3
перешкод ОСОБА_1 у користуванні житлом
шляхом заміни дверей та позбавлення
доступу до жилого приміщення протягом
з червня 2012 року.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про
виселення, суд першої інстанції
послався на те, що ОСОБА_2 вселилася про
проживає у спірному жилому приміщенні
як член сім»і власника та
недоведеність систематичного
порушення ОСОБА_2 правил співжиття, що
робить неможливим для інших проживання
в квартирою АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов
висновку про не дотримання порядку
вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області за відсутності згоди власника
ОСОБА_1

Такі висновки суду першої інстанції
стверджуються матеріалами справи.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а в ч.2 цієї ж статті визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто
матеріально-правовою вимогою, стосовно
якої останній просив ухвалити судове
рішення є усунення йому перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області шляхом зобов»язання ОСОБА_2,
ОСОБА_3 не чинити перешкод у володінні,
користуванні та розпорядженні жилим
приміщенням, передачі ключів, вселення
і виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3

Обставинами, якими ОСОБА_1
обгрунтовував позовні вимоги,
зазначав право власності на
квартируАДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області та чинення
ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод у користуванні
власністю, у тому числі вселення доньки
ОСОБА_2 до даного жилого приміщення
тимчасово, зайняття ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області без його згоди і
неможливість спільного проживання.

Отже, порушене ОСОБА_7 питання про
захист права користування квартирою
АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області виникає з
правовідносин власності та
користування жилим приміщенням членом
сім»ї власника.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 посилалися на вселення до
квартири АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області за згодою ОСОБА_1

На підставі ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
свої майном.

З матеріалів справи вбачається
право власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області (а.с.7-8).

З приєднаної до матеріалів справи
довідки комунального підприємства
«Новодністровський житловик» від 8
листопада 2012 року №2406 здійснено
реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області (а.с.12).

Відповідно акту, затвердженого
начальником комунального підприємства
«Новодністровський житловик» 13 грудня
2012 року, у квартирі АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3
(а.с.13).

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_8 протягом з червня 2012 року
замінили двері квартири АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області, позбавили ОСОБА_1 доступу до
жилого приміщення.

Наведені обставини визнали
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 під час
розгляду справи.

З огляду на наведене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що право ОСОБА_1
володіння, користування та
розпорядження квартирою АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області підлягає захисту шляхом
зобов»язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у володінні,
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області, передання ОСОБА_1
ключів від жилого приміщення, вселення
ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області.

Згідно ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

За змістом ч.4, 5 ст.9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного житлового приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбаченому законом.

На підставі ч.1 ст.156 ЖК України
члени сім»ї власника жилого будинку
(квартири) , які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Частиною 4 наведеної норми
встановлено, припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Статтею 405 ЦК України передбачено,
що члени сім»ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім»ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім»ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

На підставі ст.157 ЖК України членів
сім»ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Із роз'яснень, які містяться в п.17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», вбачається, що при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично
порушують правила співжиття і роблять
неможливим для інших проживання з
ними в одній квартирі або будинку,
слід виходити з того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному
порушенні, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів.
Маються на увазі, зокрема, заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про виселення
ОСОБА_2, суд першої інтанції дійшов
обґрунтованого висновку про
недоведеність обставин, з якими
законом пов»язується виселення членів
сім»ї власника жилого приміщення,
систематичного порушення правил
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання в одному жилому
приміщенні, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними.

За змістом ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
власний розсуд.

Перевіряючи доводи відповідача ОСОБА_3
про вселення до квартири АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області за згодою ОСОБА_1 та набуття
права користування жилим приміщенням,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вони не
підтверджуються дослідженими судом
доказами.

Згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим у матеріалах справи
відсутні будь-які докази про те, що
позивач ОСОБА_1 висловлював згоду на
вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в сумі
першої інстанції.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2,
ОСОБА_3, на які є посилання в
апеляційній скарзі, про набуття ОСОБА_1
права власності на квартиру АДРЕСА_1
м.Новодністровськ Чернівецької
області з порушенням вимог закону, які
зводяться до оспорення права власності
ОСОБА_1 на спірне жиле приміщення.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, ОСОБА_11 не порушувалося питання
про оспорення права власності ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1 м.Новодністровськ
Чернівецької області у даній справі.

За таких обставин судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: