Справа № 424/2452/14-ц
Провадження №2/424/1262/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 липня 2014 року
Ровеньківский міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді -
Ібадової Н.П.,

при секретарі -
Бурлака О.В.,

за участю прокурора -
Шерстобітова І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ровеньки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах
дітей виконавчого комітету
Ровеньківської міської ради
Луганської області «про позбавлення
батьківських прав»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом, у якому зазначила, що 28 липня
2007 року між нею та відповідачем був
зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народився син: ОСОБА_3, про що в книзі
реєстрації актів про народження
зроблено запис № 4 та видано свідоцтво
серії НОМЕР_1.

20 серпня 2009 року між нею та
відповідачем був розірваний шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу від 20 серпня 2009 року
серія НОМЕР_2. Після розлучення син
залишився проживати з позивачем та
повністю знаходиться на її утриманні.
З моменту розлучення і по цей час
відповідач з сином не бачиться,
вихованням дитини не займається.
Згідно рішення Ровеньківського
міського суду від 17 липня 2008 року
відповідач зобов'язаний сплачувати на
її користь аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2007 року
народження в розмірі ? частини всіх
видів доходів щомісячно, до досягнення
дитиною повноліття, але починаючи з
січня 2009 року він аліменти взагалі не
платить, що підтверджується довідкою з
відділу державної виконавчої служби
Ровеньківського міського управління
юстиції, ніякої іншої матеріальної
допомоги не надавав та не надає по цей
час, не піклується про його фізичний і
духовний розвиток, не спілкується з
дитиною взагалі, тобто не дбає про його
нормальне самоусвідомлення, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не надає доступу до культурних
та інших цінностей, так як це
встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства». Син від
батька не отримував жодного
подарунку на день народження, жодної
іграшки. Відповідач по справі
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини, навіть не цікавився життям, не
відвідував і не відвідує його вдома, в
дитячому дошкільному закладі
«Антошка», що підтверджується
відповідними письмовими доказами, а
саме характеристикою з д/с «Антошка»
видану на сина.

Таким чином, усе вищезазначене
свідчить виключно про одне: відповідач
ОСОБА_2 дійсно свідомо самоусунувся від
виконання батьківських обов'язків
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просила суд постановити рішення
про позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Ровеньки Луганської
області, батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилась. Надала до суду письмову
заяву, в якій зазначила, що заявлені
позовні вимоги визнає в повному обсязі,
просить розглянути справу за її
відсутності (а.с. 28).

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, не дивлячись
на те, що належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
слухання справи, повідомлення про
причини неявки до суду або будь-яких
пояснень по справі, від останнього не
надійшло.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей виконавчого
комітету Ровеньківської міської ради
Луганської області за довіреністю
Рєзнікова А.М. у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 заперечувала.

Прокурор прокуратури міста
Ровеньки Луганської області
Шерстобітов І.І. у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, просив відмовити у їх
задоволенні за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін,
висновок прокурора м. Ровеньки,
дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано 20 серпня 2009
року (а.с. 11).

10 вересня 2011 року ОСОБА_1
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, про що
свідчить свідоцтвом про шлюб серії
НОМЕР_3 (а.с. 9), у зв'язку з чим змінила
прізвище «ОСОБА_1» на прізвище
«ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_4, ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№ 3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» факт
ухилення батька (матері) від виховання
та утримання дітей може бути
підтверджений письмовими доказами
(актами, листами тощо), а також
показаннями свідків. Окремого рішення
суду на підтвердження цього факту не
потрібно. Ухилення батьків від
виховання своїх обов'язків має місця
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних цінностей та
інших духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що згідно
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 17 липня 2008 року
(а.с. 16-17), ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини
заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 27 червня 2008 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Також, згідно рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 23 вересня 2010
року (а.с. 14-15), з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягнуто пеню за затримку
уплати аліментів в сумі 5678 грн. 28 коп.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_1 не надала суду
жодних доказів, які б підтверджували
факт ухилення батька ОСОБА_2 від
виховання та утримання
неповнолітнього ОСОБА_3, 2007 року
народження, а саме: письмових доказів
(актів, листів тощо), а також відсутні
показання свідків.

Згідно Конвенції «Про права
дітей», ратифіковану Верховною Радою
України 27.02.1991 року, у ст. 2 зазначено, що
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. У ст. 9,
зазначеної конвенції, Україна взяла на
себе зобов'язання, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у
тому чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї.

Суд приходить до висновку, що
позивач не надала доказів того, що
відповідач ОСОБА_2 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні докази
того, що він не створив належних умов
для його виховання, розвитку,
медичного догляду та лікування, не
створює умов для отримання освіти, що
дає підстави робити висновок, що
позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані,
у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

З огляду на викладене, оцінюючи докази
по справі, їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню, з наведених вище підстав.

На підставі вищевикладеного,
керуючись Конвенцією «Про права
дітей», ратифіковану Верховною Радою
України 27.02.1991 року, ст.ст. 164 п. 2, 165, 166,
180, 182 Сімейного Кодексу України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» та
ст.ст. 10, 11, 13, 60, 61, 88, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.П. Ібадова

02.07.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області