Справа № 307/4494/13-ц
Провадження № 2/307/266/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І., при секретарях Цех Г.М.,
Баник А.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення нарахованої але
не виплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати. В
позовній заяві зазначила, що 15 січня 2008
року між нею та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 був
укладений трудовий договір і вона була
прийнята на роботу продавцем, але
фактично з 15 січня 2008 року по 10 вересня
2013 року виконувала роботу бухгалтера. 10
вересня 2013 року вона звільнилася з
роботи у ФОП ОСОБА_2 за власним бажанням
і на день звільнення їй було нарахована
за період з 15 січня 2008 року по 10 вересня
2013 року 39040 гривень 15 копійок
заробітної плати. ОСОБА_2 не виплачував
їй заробітну плату, мотивуючи тим, що у
нього відсутні грошові кошти, а також
відмовив їй у видачі довідки про суму
заборгованості по заробітній платі для
звернення до суду. Вважає такі дії
відповідача незаконними.

Просить суд стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 39040 гривень 15
копійок нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати за період з 15 січня 2008
року по 10 вересня 2013 року.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов
підтримали, посилаючись на викладені в
позовній заяві обставини та просять
позов задовольнити. Позивачка
додатково пояснила, що вона працювала в
ОСОБА_2 з 2002 року, а у 2008 році він її
оформив офіційно на роботу і вона була
прийнята до нього як продавець на
умовах мінімальної заробітної плати.
До того вона п'ять років працювала
безкоштовно. Вона постійно просила
відповідача, щоб той виплатив їй
заробітну плату, але він лише обіцяв, що
виплатить. В неї є записи про кожний
випадок, коли він з нею розраховувався.
У 2011 році вона сказала, що звільняється,
але відповідач просив її, щоб вона не
звільнялася, і обіцяв, що розрахується
з нею. У 2012 році вона сказала
відповідачу, що більше не буде в нього
працювати і просила, щоб він дав їй
довідку, що боргує їй заробітну плату і
тоді вона буде працювати далі.
Відповідач не хотів давати таку
довідку і сказав, що зарплату не дасть.
В 2011 році вона дала йому всі
бухгалтерські документи, а в себе
залишила лише документи по заробітній
платі. Відповідач їй погрожує, щоб вона
повернула документи, посилає міліцію.
Вона також вела і документацію його
жінки, оскільки та також приватний
підприємець. ОСОБА_2 міг відразу їй
сказати, що не буде платити заробітну
плату і в справі є відомості, скільки
він їй платив. За період з 2008 року, тобто
з моменту укладення трудового
договору, про стягнення заробітної
плати вона не зверталася, тому що
ОСОБА_2 постійно казав, що виплатить її.
За період з 15 січня 2008 року відповідач
виплатив їй заробітну плату в сумі 7000
гривень, тобто 28.08.2009 року - в сумі 2000
гривень, 29.09.2009 року - 3000 гривень, 01.09.2009
року - 2000 гривень, і в позовні вимоги
вона їх не включала. В її обов'язки
входило все те, що і обов'язки
будь-якого бухгалтера, а саме здавати
звіти, путівки на транспорт, заробітна
плата, декларації по ПДВ. Відомості про
нарахування заробітної плати в
податкову вона не давала. Вона була
уповноваженим по соціальному
страхуванню. Зазначила, що книга
нарахування заробітної плати ведеться
бухгалтером, а підписується і здається
в архів ОСОБА_2 Просить позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнали, вважають
вимоги позивачки безпідставними та
просять в задоволенні позову
відмовити. Відповідач пояснив, що у 2008
році позивачка ОСОБА_1 оформилась до
нього на роботу, оскільки їй це
потрібно було для пенсії. В позовній
заяві зазначено, що позивачка 6 років
пропрацювала без зарплати, але людина
не може працювати 6 років без
заробітної плати. З 15.01.2008 року по 10.09.2013
рік, крім ОСОБА_1, в нього працювали інші
люди, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, які
підписувалися у відомостях про
отримання зарплати і вони можуть це
підтвердити. В нього були перевірки
відповідних органів, під час яких
позивачка могла сказати, що він не
виплачує їй заробітну плату. Зарплату
він сплачував сумлінно і навіть
надавав бонуси, тобто привозив дрова на
зиму. Трудовий договір з позивачкою від
15.01.2008 року він укладав, підписував та
прийняв позивачку на посаду продавця.
Заробітну плату позивачці він
сплачував більшу за мінімальну.
Позивачка працювала в нього до 2013 року,
а потім вона здала декларацію, в якій
зазначила дохід на 1000000 гривень і він їй
сказав, що вона закінчує в нього
працювати. Про те, що позивачка
отримувала заробітну плату є відомості
та акти, заборгованості по виплаті
заробітної плати в нього не має. Всю
бухгалтерію по заробітній платі в
контролюючі органи здавала ОСОБА_1 Були
відповідні розрахункові платіжні
відомості, де розписувались позивачка
та інші люди, які працювали. Кожен
місяць була відомість про отримання
заробітної плати, якої зараз не має.
Зазначив, що в табелях обліку
використання робочого часу та
розрахунково-платіжних відомостях по
виплаті заробітної плати підпис від
його імені проставлений не ним. Просить
в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні пояснив, що
позивачка посилається виключно на ті
обставини, які були досліджені в
судовому засіданні. В його довірителя
не було розрахунково-платіжних
відомостей, так як вони в нього були
самовільно вилучені. В судовому
засіданні досліджено акт №48 від 29.12.2009
року з питань дотримання вимог
законодавства щодо правильності
нарахування та своєчасної сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за період з 01.04.2005
року до 01.10.2010 року, в якому вказано, що
заборгованості відповідач ОСОБА_2 з
виплати зарплати не має. Також було
досліджено акт центру зайнятості №92
від 11.09.2013 року за період з 02.10.2009 року по
31.12.2010 року, яким також встановлено, що
заборгованості з виплати зарплати
відповідач не має. При перевірці
вказано, що були використані книги по
нарахуванню зарплати, трудові договори
та розрахунково-платіжні відомості. Як
свідчать дані документи при перевірці
бралися розрахунково-платіжні
відомості про виплату зарплати і це
встановлено в даних актах перевірки,
які скріплено підписами працівників і
печатками контролюючих органів. В акті
Управління Пенсійного фонду №52 від
09.07.2010 року про результати планової
перевірки ПП ОСОБА_2 за період з 02.11.2007
року по 20.05.2010 року з питання дотримання
вимог законодавства щодо нарахування
та сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування інших платежів та надання
достовірних відомостей до органів
пенсійного фонду також встановлено, що
заборгованості з виплати зарплати не
має, при перевірці використано книги
нарахування заробітної плати за
листопад - грудень 2007 року, січень -
грудень 2008 -2009 років, січень - квітень 2010
року і бралися до уваги виплатні
відомості за даний період. Також в акті
ДПІ в Тячівському районі від 05.10.2012 року
за період з січня 2010 року по 31.12.2011 року
чітко вказано, що зарплата
виплачувалась своєчасно,
заборгованість по зарплаті станом на
31.12.2011 року відсутня. Актом ДПІ в
Тячівському районі від 20.12.2010 року за
період з 1 січня 2009 року по 31.12.2009 року
теж встановлено, що зарплата
виплачувалась своєчасно,
заборгованості по зарплаті станом на
31.12.2009 року не має. Також актом
перевірки територіальної державної
інспекції праці в Закарпатській
області від 19.04.2011 року, яка здійснювала
контроль за виплатами зарплати
працівникам, за період 2010 року і по
квітень 2011 року встановлено, що
порушень не виявлено, тільки
зобов'язано ПП ОСОБА_2 провести
індексацію зарплати та виплатити її
подвійний розмір за роботу у святкові
та вихідні дні. Працівниками інспекції
бралися до уваги табель обліку
використання робочого часу, книга
нарахування зарплати за 2011 рік,
заборгованості по зарплаті не було
виявлено. По інших періодах все
розповіли свідки. Зокрема свідок
ОСОБА_6 підтвердила, що існували
відомості виплати заробітної плати ,
вона працювала в ОСОБА_2 з січня 2012 по
вересень 2013 року. Свідок ОСОБА_5
працювала з лютого 2008 року і працює по
теперішній час, яка також під присягою
підтвердила, що бачила відомості про
виплату заробітної плати і підписи
людей, які в них розписувалися. Вважає,
що позивачка хотіла скористатися тим,
що в них немає оригіналів відомостей,
але вони додали інші докази, які
спростовують її доводи повністю.
Позивачка в позовній заяві ставить
питання, що вона з 15.01.2008 року по 10.09.2013
року не отримувала заробітної плати,
але чи можливо таке взагалі. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно трудового договору між
працівником і фізичною особою від 15
січня 2008 року, зареєстрованого в
Тячівському районному центрі
зайнятості 21 січня 2008 року за №87,
позивачка ОСОБА_1 була прийнята на
роботу до відповідача ОСОБА_2 на посаду
продавця із встановленою щомісячною
заробітною платою в розмірі 515 гривень,
але не нижче мінімальної заробітної
плати (Т.1 а.с.3).

Згідно відмітки у вказаному
трудовому договорі 10 вересня 2013 року
він був між сторонами розірваний.

Також у вказаному договорі
зазначено, що позивачка ОСОБА_1 має
ідентифікаційний код - НОМЕР_1, а
відповідач ОСОБА_2 - НОМЕР_2.

З табелів обліку використання
робочого часу ФОП ОСОБА_2 за період з 1
кварталу 2009 року по 4-ий квартал 2011 року,
встановлений час, який позивачка
ОСОБА_1 фактично пропрацювала у
підприємця ОСОБА_2 у вказаному періоді
(Т.1 а.с.4-15).

З розрахунково-платіжних
відомостей по виплаті заробітної плати
ФОП ОСОБА_2 за період з січня 2009 року по
січень 2012 року (Т.1 а.с.16-52) та книги
нарахувань заробітної плати ФОП ОСОБА_2
за період з 1 січня 2008 року по березень
2012 року, яка приєднана до матеріалів
справи, з даними якої щодо розміру
нарахованої заробітної плати в
судовому засіданні погодився і
відповідач ОСОБА_2, встановлений розмір
нарахованої заробітної плати
позивачці ОСОБА_1 у вказаних періодах.

Згідно даних книги нарахувань
заробітної плати ФОП ОСОБА_2 за період з
1 січня 2008 року по березень 2012 року
загальна сума нарахованої заробітної
плати найманому працівнику - позивачці
ОСОБА_1 становить 40254,5 гривень без
відрахованих податків та інших
обов'язкових платежів..

З розрахунків сум страхових
внесків на загальнодержавне пенсійне
страхування, що підлягали сплаті та
додатків до них за період з січня 2008
року по грудень 2009 року ФОП ОСОБА_2
встановлена його задекларована
фактична сума витрат на оплату праці та
інших витрат, пов'язаних з відносинами
трудового найму у вказаному періоді (Т.1
а.с.64-112).

Згідно актів перевірки ФОП ОСОБА_2
з питання дотримання вимог
законодавства щодо правильності
нарахування та своєчасності сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття №48 від 29 грудня 2009
року за період з 1 квітня 2005 року по 1
жовтня 2009 року та №92 від 11 вересня 2013
року за період з 2 жовтня 2009 року по 31
грудня 2010 року встановлено, що при
проведенні вказаних перевірок
заборгованості з виплати заробітної
плати не виявлено, при цьому при
проведенні перевірки були використані
книга по нарахуванню заробітної плати,
трудові договори,
розрахунково-платіжні відомості (Т.1
а.с.112-115).

Відповідно до акту УПФ України в
Тячівському районі Закарпатської
області від 09.01.2010 року за №52 щодо
планової перевірки ФОП ОСОБА_2 за
період з 02.11.2007 року по 20.05.2010 року
встановлено, що при проведенні
вказаної перевірки у ФОП ОСОБА_2
заборгованості з виплати заробітної
плати та порушень зі сплати авансових
платежів у вигляді сум страхових
внесків при виплаті заробітної плати
не виявлено, (Т.1 а.с.116-121).

В акті ДПІ у Тячівському району
від 29.10.2010 року за №33/17-0119 щодо планової
виїзної документальної перевірки
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009
року зазначено, що ФОП ОСОБА_2 при
здійсненні господарської діяльності
використовує працю найманих
працівників, кількість яких у 2009 році
становила 4 чоловіки, заробітна плата
виплачувалася своєчасно,
заборгованість по заробітній платі
станом на 31.12.2009 року відсутня. Також
перевіркою було встановлено, що
заборгованості по податку з доходів
фізичних осіб із виплаченої заробітної
плати ФОП ОСОБА_2 не має.(Т.1 а.с.122-131, Т.2
а.с.61-75).

В акті ДПІ у Тячівському району від
05.10.2012 року за №1361/17-1/НОМЕР_2 щодо
планової документальної перевірки
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2011
року зазначено, що ФОП ОСОБА_2 при
здійсненні господарської діяльності
використовує працю найманих
працівників, в яких наявні
ідентифікаційні номери, заробітна
плата виплачувалася своєчасно,
заборгованість по заробітній платі
станом на 31.12.2011 року відсутня (Т.1
а.с.132-145).

Відповідно до звітів ФОП ОСОБА_2
про нараховані внески, перерахування
та витрати, пов'язані з
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності за
2008-2009 роки встановлений розмір
страхових внесків загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності, які нараховував та
сплачував ОСОБА_2 (Т.1 а.с.146-167).

Згідно податкових розрахунків
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за період
2008-2009 років встановлена сума
нарахованого та виплаченого доходу
підприємцем ОСОБА_2 найманим
працівникам, в тому числі позивачці
ОСОБА_1 за її ідентифікаційним кодом -
НОМЕР_1 (Т.1 а.с.168-175)

З актів Тячівської районної
виконавчої дирекції Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 15 червня 2009
року за №27/139 та від 26 лютого 2010 року за
№27/24 щодо перевірки підприємця ОСОБА_2
з питань правильності нарахування та
своєчасної виплати коштів Фонду на
виплату допомоги по вагітності та
пологах встановлено, що вказана
перевірка в ОСОБА_2 за період
березень-липень 2009 року та
жовтень-грудень 2009 року проводилася в
присутності позивачки ОСОБА_1 як
уповноваженого по соціальному
страхуванню і порушень у призначенні
та виплаті допомоги по вагітності та
пологах не встановленою (Т.1 а.с.176, 178-179).

Із звітів ФОП ОСОБА_2 про суми
нарахованої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення, допомоги,
компенсації) застрахованих осіб та сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України за період з
січня 2012 року по жовтень 2013 року
встановлена кількість застрахованих
осіб у підприємця ОСОБА_2, сума
нарахованої ним заробітної плати
найманим працівникам, загальна сума
єдиного внеску у вказаному періоді, в
тому числі із зазначенням суми
нарахованої заробітної плати
позивачці ОСОБА_1 (Т.1 а.с.186-248, Т.2 а.с.1-58).

Відповідно до письмового
повідомлення Тячівського районного
центру зайнятості від 18 лютого 2014 року
за №383 згідно реєстру договорів
фізичних осіб-підприємців з найманим
працівниками ОСОБА_1 уклала трудовий
договір з ФОП ОСОБА_2, який
зареєстрований в центрі зайнятості
15.01.2008 року та знятий з обліку 10.09.2013
року. Інших договорів, укладених між
ОСОБА_1 та фізичними
особами-підприємцями за період з 15.01.2008
року по 10.09.2013 року в центрі зайнятості
не зареєстровано (Т.2 а.с.88).

В акті перевірки територіальної
державної інспекції праці у
Закарпатській області від 19 квітня 2011
року за №07-16-006/0500 ФОП ОСОБА_2 з питання
дотримання трудового законодавства з
умов кладення трудових договорів та
оплати праці зазначено, що ОСОБА_2 в
своїй підприємницькій діяльності
залучає двох найманих працівників
ОСОБА_5 по трудовому договору №147 від
06.02.2008 року за професією продавець та
ОСОБА_1 по трудовому договору №87 від
21.01.2008 року за професією продавець -
бармен. З даними найманими
працівниками укладено письмово
трудовий договір типової форми та
зареєстровано в Тячівському районному
центрі зайнятості. При перевірці
встановлено, що на найманих
працівників приватний підприємець
ОСОБА_2 веде типові форми первинного
обліку, а саме: табель обліку
використання робочого часу, книгу
нарахування заробітної плати та
відомості виплати. Згідно укладених
трудових договорів оплата праці
найманим працівникам обумовлена в
окладах. Згідно книги з нарахування
заробітної плати та відомостей виплати
за 2011 рік заборгованої заробітної
плати працівникам не виявлено. Виплата
поточної заробітної плати з 2011 року
проводиться два рази у місяць. Згідно
книги з нарахування заробітної плати
за 2010 рік приватний підприємець ОСОБА_2
на заробітну плату найманих
працівників не провів у повному обсязі
нарахування та виплату індексації в
межах прожиткового мінімуму
працездатної особи, з (01.01.2010 р. - 896 грн.,
з 01.04.2010 р. - 884 грн., з 01.07.2010 р. - 888 грн., з
01.10.2010 р. - 907 грн., з 01.12.2010 р. - 922 грн., з
01.01.2011 р. -941 грн., з 01.04.2011 р. - 960 грн.), за 2010
рік в результаті чого виникла
недоплата заробітної плати кожному
найманому працівнику за 2010 рік в сумі
по 55,70 грн. (Т.2 а.с.90-91).

Відповідно до письмової
відповіді УПФ України в Тячівському
районі від 20 травня 2014 року за №2742/02 та
доданих до нього індивідуальних
відомостей про застраховану особу
ОСОБА_1 встановлено, що ФОП ОСОБА_2,
згідно звітних даних, здійснював
нарахування страхових внесків на
заробітну плату найманого працівника
ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010
року та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року. Станом на
20.05.2014 року заборгованість зі сплати
страхових внесків відсутня, єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сплачено по
31.07.2013 року (Т.2 а.с.140-141).

Згідно наданої письмової
інформації з ДПІ у Тячівському районі
ГУ Міндоходів у Закарпатській області
від 26.05.2014 року за №3152/17-01 про
нарахування та сплату заробітної плати
та податку на доходи фізичних осіб
громадянки ОСОБА_1 фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 встановлено,
що згідно поданих «Податкових
розрахунків сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку та сум утриманого з них
податку» форми 1-ДФ за період з 15.01.2008
року по 10.09.2013 року, ФОП ОСОБА_2 протягом
вказаного періоду нарахував та сплатив
дохід позивачці ОСОБА_1 в розмірі 55003,99
гривень, з яких утримав та перерахував
податок з доходів (Т.2 а.с.142).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
ствердила, що вона минулого року
працювала в податковій інспекції і
неодноразово була свідком того, як
позивачка ОСОБА_1 просила відповідача
ОСОБА_2 виплатити їй заробітну плату,
але він їй казав, що в нього вчиться
дитина, то в нього інше щось. У
відповідача ОСОБА_2 постійно була
несплата податків.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала, що вона працювала в ОСОБА_2 з
вересня 2012 по вересень 2013 року. Про
отримання заробітної плати
розписувалася у відомостях про
заробітну плату.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює у приватного
підприємця ОСОБА_2 з лютого 2008 року по
теперішній час. Про отримання
заробітної плати розписувалася у
відповідних відомостях. Книгу про
нарахування заробітної плати бачила в
ОСОБА_2 Заробітну плату їм сплачував
ОСОБА_2.

За змістом ст..115 ч.1 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, належних до виплати йому від
підприємства, установи, організації,
проводиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 на підставі трудового
договору від 15 січня 2008 року,
укладеного з відповідачем ОСОБА_2,
працювала в нього на посадах продавця
та бармена в період з 15 січня 2008 року по
10 вересня 2013 року із встановленою
щомісячною заробітною платою в розмірі
515 гривень та просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь 39040
гривень 15 копійок нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати за період
з 15 січня 2008 року по 10 вересня 2013 року.

Доводи позивачки та її представника
щодо наявності в позивачки
заборгованості по заробітній платі з
посиланням як на доказ - розшифровку
заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по
виплаті заробітної плати за період з
січня 2009 року по вересень 2013 року, на
загальну суму 43517,27 гривень, яка
складена самою позивачкою ОСОБА_1 (т.2
а.с.92), суд вважає безпідставними,
оскільки матеріалами справи
стверджено, що позивачка працювала у
відповідача ОСОБА_2 протягом 2008-2013
років на посадах продавця та бармена, а
доказів, що підприємець ОСОБА_2
покладав на неї обов'язки бухгалтера з
повноваженнями щодо складання
бухгалтерських документів не надала.

Також суд не бере доводи позивачки щодо
наявності в неї заборгованості по
заробітній платі з посиланням як на
докази табелі обліку використання
робочого часу ФОП ОСОБА_2 за період з 1
кварталу 2009 року по 4-ий квартал 2011 року,
книгу нарахування заробітної плати ФОП
ОСОБА_2 за період з 1 січня 2008 року по
березень 2012 року, оскільки вказані
докази факт заборгованості по
заробітній платі не засвідчують, а лише
вказують про кількість відпрацьованих
днів позивачкою та суму нарахованої їй
заробітної плати.

Крім того, суд не бере доводи позивачки
щодо наявності в неї заборгованості по
заробітній платі з посиланням як на
докази розрахунково-платіжні
відомості по виплаті заробітної плати
ФОП ОСОБА_2 найманим працівникам за
період з січня 2009 року по січень 2012
року, в яких відсутні підписи як її, так
і інших найманих працівників, які в
судовому засіданні надала позивачка,
оскільки свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які
також зазначені у вказаних відомостях
як наймані працівника ФОП ОСОБА_2, що
мають отримати заробітну плату,
ствердили, що отримували від ФОП ОСОБА_2
заробітну плату та розписувалися у
відомостях. При цьому відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив,
що підписи в розрахунково-платіжних
відомостях по виплаті заробітної плати
працівникам, які надала позивачка,
проставлені не ним, а іншою особою.

Також, суд констатує, що в судовому
засіданні матеріалами справи на
підставі актів контролюючих органів
перевірок ФОП ОСОБА_2 стверджено, що
протягом періоду 2008-2011 відповідач
ОСОБА_2 заборгованості по заробітній
платі перед найманими працівниками не
мав, а також встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, згідно даних УПФ України в
Тячівському районі та ДПІ у
Тячівському районі ГУ Міндоходів у
Закарпатській області, з січня 2008 року
по вересень 2013 року, здійснював
нарахування страхових внесків на
заробітну плату найманого працівника
ОСОБА_1, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, по яких
заборгованість відсутня, нарахував та
сплатив у вказаному періоді дохід
позивачці ОСОБА_1 в розмірі 55003,99
гривень, з яких утримав та перерахував
податок з доходів

Інших належних і допустимих доказів в
судовому засіданні сторонами не
наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього
Кодексу, повинні бути належними і
допустимими.

За таких обставин, оцінивши в
сукупності зібрані по справі наведені
докази, суд вважає що в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
нарахованої але не виплаченої
заробітної плати слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід віднести за
рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215
ЦПК України, 116, 117 КЗпП України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення нарахованої але не
виплаченої заробітної плати, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко