Ухвала

іменем україни

4 червня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інтернет інвест», ОСОБА_4 про захист
честі і гідності шляхом спростування
неправдивої інформації та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 6 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив визнати недостовірною та такою,
що принижує честь, гідність та наносить
шкоду його діловій репутації
інформацію, яка була поширена
відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі
Інтернет на сайті http://polemika.com.ua у статті
під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме:
інформацію про те, що «ОСОБА_6,
руководитель Киевской обласной
организации, советник лидера «Фронта
перемен» ОСОБА_7, пытается найти
возможность через посредника
нелегально завезти на территорию
Украины спортивный инвентарь без
соответствующего таможенного
оформления. Об этом Полемике сообщил
источник в Государственной таможенной
службе Украины. Мячи, спортивную форму,
снаряжение на сумму 100 000 долларов США
ОСОБА_6 намерен бесплатно передать
спортивным школам Белоцерковского
района и г. Белая Церковь Киевской
области. Именно в этом мажоритарном
округе фронтозминовец будет
баллотироваться на предстоящих
парламентских выборах»; зобов'язати
відповідача розмістити в мережі
Інтернет на сайті http://polemika.com.ua під
заголовком «Спростування»
спростування у такій редакції:
«Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтернет інвест»
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на
сайті http://polemika.com.ua у статті під назвою
ІНФОРМАЦІЯ_2» була розповсюджена
недостовірна інформація щодо ОСОБА_3.
Повідомляємо, що інформація, яка
міститься у названій статті, про
посилання на неправомірні дії ОСОБА_3,
не відповідає дійсності та визнана
недостовірною рішенням суду, що
набрало законної сили». Також позивач
просив стягнути з відповідача 20 000 грн
моральної шкоди.

На обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що розміщена на веб-сайті
стаття містить повністю неправдиву
інформацію і водночас виступає засобом
поширення такої інформації, яка
принижує честь і гідність позивача,
завдає шкоди його діловій репутації,
оскільки сама назва статті містить
зазначення двох негативних фактів, які
безпосередньо пов'язані з ім'ям
позивача і прямо вказують на серйозні
правопорушення, які начебто містяться
в його діях, а саме: підкуп виборців та
обман митних органів. Така назва, на
думку позивача, викликає увагу до
статті і підвищує цікавість
користувачів мережі Інтернет, що
значно посилює негативний ефект від
статті, яку зазначає позивач.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 6 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що інформація, яка викладена у
статті щодо позивача за своїм змістом є
оціночним судженням, оскільки не
містить у собі даних із посиланням на
конкретні дати, документи, осіб, які
приймали участь у певних діях, а тому не
може вважатися недостовірною та не
підлягає спростуванню.

Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року у мережі Інтернет на сайті
http://polemika.com.ua була розміщена стаття під
назвою ІНФОРМАЦІЯ_2».

Доменне ім'я http://polemika.com.ua належить
ОСОБА_4. ТОВ «Інтернет інвест» є
провайдером послуг з розміщення
інформації в мережі Інтеренет, надає
послуги з реєстрації доменного імені
http://polemika.com.ua на підставі публічного
(сервісного) договору.

У статті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2»,
зокрема зазначено: «ОСОБА_6,
руководитель Киевской обласной
организации, советник лидера «Фронта
перемен» ОСОБА_7 пытается найти
возможность через посредника
нелегально завезти на территорию
Украины спортивный инвентарь без
соответствующего таможенного
оформления. Об этом Полемике сообщил
источник в Государственной таможенной
службе Украины. Мычи, спортивную форму,
снаряжение на сумму 100 000
долларов США ОСОБА_6 намерен бесплатно
передать спортивным школам
Белоцерковского района и г. Белая
Церковь Киевской области. Именно в этом
мажоритарном округе фронтозминовец
будет баллотироваться на предстоящих
парламентських выборах».

За змістом ст. 32 Конституції України,
ст. 10 Конвенції про захист прав людини і
основних свобод (далі - Конвенції), ст.
ст. 94, 277 ЦК України кожному, в тому числі
юридичній особі, гарантується право на
захист честі, гідності та ділової
репутації, а також спростування
недостовірної інформації особою, яка
поширила таку інформацію.

Разом з тим, за змістом зазначених норм,
кожному гарантується право на свободу
висловлення поглядів, в тому числі
право поширювати інформацію без
втручання органів державної влади, за
умови, що вони діють добросовісно і
надають правильну і достовірну
інформацію, не завдаючи при цьому шкоди
репутації окремих осіб і не порушуючи
їх прав.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 Закону «Про
інформацію» передбачено, що оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Крім того, згідно з роз'ясненнями
Пленуму Верховного Суду України,
викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови
від 27 лютого 2009 року № 1 "Про
судову практику у справах про захист
гідності, честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи", відповідно до ст. 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень
ст. 10 Конвенції.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову,
виходячи з того, що інформація, яку
просить спростувати позивач, є
оціночним судженням, що за своєю
сутністю не підлягає доведенню та
спростованню.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваних
судових рішень.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 6 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. ОлійникГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар І.К.
Парінова В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін