АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 -5321/2014р.
Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 січня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "ІНГ Банк Україна" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором іпотечного кредиту,-

В С Т А
Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
"ІНГ Банк Україна" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
іпотечного кредиту задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ІНГ Банк Україна" заборгованість за
договором іпотечного кредиту від 07.07.2008
року в сумі 165 138, 28 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2013
року складає 1 319 950, 27 грн., пеню в
розмірі 8 186, 86 грн. та судовий збір в
розмірі 3 441,00 грн.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
в повному обсязі, оскільки судом
неповно з'ясовані обставини справи та
порушені норми матеріального і
процесуального права.

ПАТ "ІНГ Банк Україна" належним чином
повідомлено про час та місце судового
розгляду, але його представник у
судове засідання не з'явився, а відтак
суд вважав можливим розглянути справу
у його відсутності , оскільки його
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка
підтримала апеляційну скаргу та
просили її задовольнити з підстав ,
викладених у ній , перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку , що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом.

Відповідно ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений
строк повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти
днів від дня пред'явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше
не встановлено договором.

Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві
речей, визначених родовими ознаками,
або зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

В силу ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно
до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням),
то в разі прострочення повернення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 07.07.2008 року між
АБ"ІНГ Банк Україна" та ОСОБА_1 було
укладено Договір іпотечного кредиту
(далі-Договір), за умовами якого
останньому надано іпотечний кредит в
розмірі 200 000, 00 доларів США, із
відсотковою ставкою під 5, 0 % річних, з
датою погашення 29.06.2023 року на
фінансування будівництва чи
придбання нерухомого майна(а.с. 6-12).

Банк виконав умови договору і 07
липня 2008 року надав відповідачу
кредит в сумі 200 000,00 дол. США , що
підтверджується меморіальним ордером
№ 10302820 від 07.07.2008 року (а.с.23).

27 серпня 2009 року сторонами були
внесені зміни та Доповнення №1 до
Іпотечного Кредиту від 07 липня 2008 року
, зокрема , пункт 5.1 статті 5 викладений
в наступній редакції :

"п. 5.1. У будь-якому разі позичальник
повертає несплачену суму не пізніше
дати погашення, визначеної статтею 1
даного договору або на будь-яку іншу
дату , яка може стати такою за умови
дострокового припинення дії цього
договору або забезпечення.

Положенням ст. 1 Договору
передбачено, що сума платежу за
кредитом означає суму, що складається з
частини наданої суми у розмірі
щомісячного платежу визначеного в п. 5.2.
ст.. 5 цього договору , відсотків,
визначених ст. 3 цього договору та інших
сум, включаючи комісії, пені та штрафи,
відшкодування будь-яких інших
аналогічних платежів, які підлягають
сплаті позичальником на користь банку,
щодо яких настав обов'язок їх сплати,
але вони ще не були сплачені.

Згідно п. 5.6 Договору у випадку , якщо
Позичальник не сплатить Банкові
будь-яку суму за цим Договором на
погоджену дату чи в погоджений час ,
Банк є уповноваженим на свій власний
розсуд реалізувати будь-які із прав
Банку за цим Договором та/або
реалізувати будь-яке забезпечення,
передбачене в статті 6 цього Договору.

Сторони несуть відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань , покладених даним
Договором , у відповідності з чинним
законодавством України ( п.10.1
Договору).

Судом встановлено , що відповідач
належним чином не виконував умови
Договору , у зв'язку з чим утворилася
заборгованість , яка за розрахунками
Банку на 01.02.2013 року складає 165 138, 28
доларів США , що еквівалентно по курсу
НБУ 1 319 950, 27 грн. (станом на 01.02.2013 року)
та пеню з 30.07.2012 року по 31.01.2013 року в
розмірі 8 186, 86 грн., з яких:

- прострочена заборгованість за
кредитом (непогашена сума
заборгованості) складає 6 383, 76 доларів
США;

- заборгованість (поточна) за кредитом
153 907, 69 доларів США;

- нараховані (поточні) проценти 66, 67
доларів США;

- прострочені неоплачені проценти 4780, 16
доларів США.

22 серпня 2012 року Банк направив
відповідачу лист-вимогу про погашення
заборгованості за Договором в строк та
запропоновано банком реструктуризацію
заборгованості на строк 6 місяців, яке
відповідач отримав 29.08.2012 року (а.с.30,31).

Проте ці вимоги Банку залишилися без
задоволення.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те , що відповідач
зобов'язання за Договором виконував
неналежним чином, Банк має право
відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України
вимагати дострокового повернення
частини позики , що залишилася , та
сплати процентів , належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України, а
відтак суд обґрунтовано задовольнив
вимоги позивача .

Згідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" кошти це
гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

За змістом ст. ст. 47, 49 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
банки мають право на підставі
банківської ліцензії здійснювати
кредитні операції, тобто операції із
розміщення залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик, незалежно від виду валюти.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 10. постанови "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30.03.2012
року № 5 , що надання та одержання
кредиту в іноземній валюті, сплата
процентів за таким кредитом не
потребують наявності індивідуальної
ліцензії на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу у жодної зі сторін кредитного
договору.

Крім того, пунктом 2.5. ст. 2 Статуту
ПАТ "ІНГ Банк Україна" від 29.07.2009 року
передбачено, що предметом діяльності
банку за виключенням обмежень, що
можуть бути передбачені
законодавством, основною метою
діяльності банку є отримання прибутку
шляхом надання повного спектру
банківських послуг як в національній
валюті України, так в іноземній,
проведення банківських операцій,
пов'язаних із здійсненням комерційної,
інвестиційної та будь-якої іншої
діяльності, дозволеної для банків
згідно із законодавством.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що у позивача відсутня
індивідуальна ліцензія на здійснення
валютних операцій, а тому встановлення
обов'язку здійснення розрахунків у
іноземній валюті є недопустимим, у
зв'язку з чим розмір платежів по
кредитному договору потребує
перерахунку в національній валюті
України по курсу НБУ на дату укладення
договору є безпідставними, оскільки не
ґрунтуються на вимогах закону.

В даному випадку виник спір між
Банком та відповідачем щодо
неналежного виконання останнім
зобов`язань за кредитним договором в
іноземній валюті і виконання
договірних зобов`язань у іноземній
валюті не суперечить вимогам чинного
законодавства України.

З огляду на викладене, в разі спору з
правовідносин, які виникли під час
здійснення валютних операцій, суд має
право ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті
еквівалентно по курсу НБУ в гривні на
час ухвалення рішення, що і враховано
судом першої інстанції при вирішенні
спору.

Судом з'ясовані обставини , що мають
значення для справи ,висновки суду
відповідають вимогам закону та
обставинам справи, а тому колегія
суддів не вбачає підстав до
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України
, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: