АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2792/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/211/14
Головуючий у 1-й інстанції Святська О. В.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27
листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення пені за несвоєчасну
сплату аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_1, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь пеню в сумі 5 637,94 грн. за
прострочення сплати аліментів та
судові витрати у розмірі 229,40 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що
за рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27 березня
2013 року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати
ОСОБА_2 аліменти на її утримання як
непрацюючої дружини та на утримання
сина ОСОБА_3. Оскільки колишній чоловік
ухиляється від виконання своїх
відповідних обов'язків, позивач
просила застосувати до нього правові
наслідки за прострочення сплати
аліментів.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5
637,94 грн. пені за прострочення сплати
аліментів та 229,40 грн. сплаченого
судового збору.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив відповідач ОСОБА_1, який,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Зазначає, що суд першої інстанції на
врахував його фактичної спроможності
сплачувати аліменти у визначеному
розмірі. Вказує, що не
працевлаштований, перебуває на обліку
в Центрі зайнятості, як особа, що шукає
роботу, при цьому регулярно сплачує
позивачці аліменти, хоча і в меншому
ніж належить розмірі.

Посилається на відсутність своєї вини
та відповідно на безпідставне
застосування до нього
відповідальності у виді сплати пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, та
вірно встановлено судом першої
інстанції, сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 27 березня
2013 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 15 березня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття. Також
вказаним рішенням стягнуто з
відповідача аліменти на користь
ОСОБА_2, як непрацюючої дружини, в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму, починаючи з 15
березня 2013 року і до досягнення сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку
/а.с.5-6/.

На примусовому виконанні у ВДВС
Кременчуцького РУЮ перебуває
виконавчий лист №2/536/361, виданий на
виконання вказаного рішення
Кременчуцьким районним судом 24 березня
2013 року.

Згідно довідок про нараховані та
сплачені аліменти ВДВС Кременчуцького
РУЮ №№23333,23334 від 30 жовтня 2013 року, за
період з 15 березня 2013 року по 16 жовтня
2013 року борг ОСОБА_1 зі сплати аліментів
на утримання дитини складає 984,82 грн., на
утримання дружини - 4 484,82 грн. /а.с.4/.

Відповідно до ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст.
196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Таким чином, передбачена ст. 196
Сімейного кодексу України
відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає за наявності вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Згідно положень Сімейного кодексу
України аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
тому за змістом ст.196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Це повязано з тим, що відповідно до ст.61
Конституції України ніхто не може бути
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а за
положеннями ч.2 ст.550 Цивільного кодексу
України відсотки на неустойку (як
повторна пеня) не нараховується. У
звязку з цим сума заборгованості зі
сплати аліментів за попередні місяці
не додається за наступні, а кількість
днів прострочення обчислюється
виходячи з того, скільки днів
прострочено до сплати певну суму
заборгованості. При цьому пеня
нараховується не з часу фактичного
ухилення від утримання і не з часу
подання позовної заяви про стягнення
аліментів чи з часу набрання рішенням
суду про стягнення аліментів законної
сили, а з часу невиконання рішення суду.

Неустойка за прострочку сплати
аліментів за пред'явлений позивачкою
період з урахуванням виплачених
відповідачем аліментів складає 5 637,94
грн.: за березень 2013 року прострочка
становить 214 днів, неустойка 338,80 грн.;
квітень 2013 року -184 дні, 1426,92 грн.,
травень 2013 року - 153 дні, 1 186,52 грн.,
червень 2013 року - 123 дні, 953,87 грн., липень
2013 року - 92 дні, 713,46 грн., серпень 2013 року
- 61 день, 778,06 грн., вересень 2013 року - 31
день, 240,41 грн.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що у
зв'язку з винними діями відповідача
щодо неналежного виконання обов'язку
зі сплати аліментів на дружину та
неповнолітнього сина по відповідних
платежах сформувалася заборгованість,
тому наявні правові підстави для
притягнення платника до
відповідальності.

Оскільки судом встановлена
заборгованість по сплаті аліментів, то
відсутність своєї вини в її виникненні
має доводити особа, яка сплачує
аліменти.

В підтвердження неспроможності
сплачувати аліменти відповідач
посилається на відсутність постійного
місця роботи. Однак ця обставина сама
по собі не звільняє платника аліментів
від відповідальності, передбаченої
ст.196 СК України.

ОСОБА_1, будучи молодою особою
працездатного віку, на надав будь-яких
доказів наявності об'єктивних причин
неможливості виконувати обов'язок по
утриманню дитини та дружини в розмірі,
визначеному рішення суду.

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.196
СК України розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

При цьому, санкція у вигляді стягнення
пені спрямована на забезпечення
виконання платником аліментів своїх
зобов'язань, визначених ст.ст.181,182 СК
України і її розмір має бути не більш,
аніж достатнім для розумного
задоволення потреб потерпілої особи і
не повинен призводити до стягнення
пені, яка перевищує сам розмір
заборгованості по аліментам.

Керуючись засадами розумності,
виваженості, виходячи з загальних
положень про відповідальність та про
забезпечення виконання зобов'язання,
враховуючи, що на час вирішення спору
відповідач перебуває на обліку в
центрі зайнятості як безробітний та
періодично частково сплачує аліменти,
колегія суддів вважає, що розмір
неустойки може бути зменшений до 1 000,00
грн.

Враховуючи викладене колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру стягнутої пені.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 27 листопада 2013
року - змінити в частині стягнення з
ОСОБА_1 5 637,94 грн. до 1 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
П.М. Карнаух

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух