Справа № 661/145/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.,

при секретарі - Ярошенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Нова Каховка
Херсонської області подання відділу
державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, -

в с т а н о в
и в:

Відділ ДВС Новокаховського МУЮ
Херсонської області звернувся до суду
із поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
пославшись на те, що в провадженні ВДВС
Новокаховського міського управління
юстиції знаходиться виконавчий лист №
2-721/06, виданий 16.06.2006 року
Новокаховським міським судом
Херсонської області про стягнення з
нього на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 21.03.2006 року, до досягнення
дитиною повноліття. 27.04.2007 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження на підставі
вищезазначеного виконавчого листа.
Оскільки боржник рішення суду не
виконує, державний виконавець просив
суд тимчасово обмежити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого а адресою:
АДРЕСА_1, фактично проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорту.

В судове засідання представник ВДВС
Новокаховського МУЮ не з'явився, надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність, подання підтримав.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що подання відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачені законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до
особистих немайнових прав фізичної
особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК
України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК
України особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-ХІІ "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у Листі від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом встановлено, що подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
України ОСОБА_1 надійшло в порядку п.18
ст.11 Закону України «Про виконавче
провадження».

В поданні державний виконавець просить
суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві
виїзду за кордон до виконання
невиконаних ним зобов'язань, а саме - до
сплати останнім заборгованості за
виконавчим листом № 2-721/06, виданим
16.06.2006 року Новокаховським міським
судом Херсонської області.

При цьому, саме невиконання боржником
самостійно зобов'язань протягом
строку, про що вказує державний
виконавець в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішеннями, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на те, що державним виконавцем
не надано достатніх доказів на
підтвердження навмисного ухилення
особи (боржника) від виконання судових
рішень, а також наміру боржника виїзду
за кордон, судом не встановлено
достатніх підстав для його
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и
в:

Відмовити Відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції в
задоволенні подання про обмеження
виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Новокаховський міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо хвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя М. Є. Бойко