АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6048/14 Справа № 205/988/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 8 травня 2014 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

31.01.2014р. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК завернулось до ОСОБА_2 з позовом (ціна позову 34895,27грн.) про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN0314 від 23.05.2005р. у розмірі 34895,27 грн., яка складається з 9555,08 грн. заборгованості за кредитом та 25340,19 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с.2-3).

Рішенням Ленінського райсуду м. Дніпропетровськ від 8.05.2014р. позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК задоволено, на його користь з ОСОБА_2 стягнуто 34 895,27грн. заборгованості за кредитним договором, а саме, 9 555,08 грн. заборгованості за кредитом та 25340, 19 грн. відсотків за користування кредитом. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на невідповідність його вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

23.05.2005р. між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступник: ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) та ОСОБА_2 укладено договір №SAMDN0314, за умовами якого банк надає останньому пакет послуг та кредитну картку VISA зі строком дії 2 роки з кредитним лімітом на суму 10 000 грн. та відсотковою ставкою у 3% на місяць та з погашенням заборгованості по кредитному ліміту щомісячними платежами у розмірі 7% від загальної суми заборгованості (а.с.4,5,37). 4.06.2007р. ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк із заявою про перевипуск платіжної картки у звязку із закінченням строку дії картки. На підставі даної заяви ОСОБА_2 було видано платіжну картку № 4149 6053 0364 1393 на тих же умовах користування кредитним лімітом, що і за умовами договору №SAMDN0314 від 23.05.2005р., а саме, кредитний ліміт на суму 10 000 грн. та відсотковою ставкою у 3% на місяць (а.с.34-35,36,44). 5.09.2008р. ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк із заявою про перевипуск його платіжної картки у зв'язку з її втратою. 22.09.2008р. відповідачу було відкрито картковий рахунок № 4149 6053 7728 1993 та видана нова платіжна картка з кредитним лімітом на суму 10 000 грн. та відсотковою ставкою у 3% на місяць (а.с.91-92).

За відомостями банку ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2013р. виникла заборгованість загальною сумою 34 895,27 грн., з якої заборгованість за кредитом склала 9 555,08 грн., а заборгованість за відсотками 25340,19 грн. (а.с.6-18,100-110).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за період з 09.06.2005р. по 30.04.2014р. по картковому рахунку № 4149 6053 0364 1393 та в період з 24.09.2008р. по 05.04.2011р. по картковому рахунку № 4149 6053 7728 1993 ОСОБА_2 здійснював часткове погашення кредиту, в останнє - 5.04.2011р. (а.с.6-18,100-110). Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст.ст.1048,1054 ЦК України ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 9 555,08 грн. заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками.

Проте при визначенні розміру та періоду заборгованості за відсотками у сумі 25 340,19грн. суд першої інстанції виходив з їх нарахування за весь період заборгованості та не врахував, що погашення заборгованості по кредитному ліміту мало здійснюватись щомісячними платежами. З врахуванням того, що перебіг трирічного строку позовної давності відповідно до вимог ст.257 ЦК України почався з від дня простроченого щомісячного платежу, звернення банку до суду відбулось 31.01.2014р., а від позичальника надійшла заява про застосування строку позовної давності, присудженню до стягнення мають бути відсотки за розрахунковий період з 31.01.2011р. по 31.12.2013р. у сумі 1759грн.58коп. відсотків за передбаченою у договорі відсотковою ставкою - 3% на місяць (36% на рік). Розрахована банком подвійна процентна ставка у розмірі 72% на рік за прострочення заборгованості застосуванню не підлягає, оскільки не передбачалась умовами укладеного 23.05.2005р. з ОСОБА_2 договором (а.с.4,5). Наступні за первинною картки видавались ОСОБА_2 на умовах зазначеного договору, що стверджувалось самим банком. Крім того, предявлення вимоги щодо сплати ОСОБА_2 за невиконання ним зобовязань непропорційно великої суми компенсації - понад 50% від суми заборгованості за положеннями п.5 ч.3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів є недійсною як несправедлива, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Оскільки у цій частині висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України слід змінити в частині розміру присуджених до стягнення відсотків, та в частині похідних від цього сум судових витрат та загальної суми стягнення: суми відсотків до 1759грн.58коп., на повернення суми сплачених судових витрат до 243грн. 60 коп., загальної суми стягнення з врахуванням 9 555грн.08коп. заборгованості за кредитом до 11 558грн.26коп.

У звязку з цим апеляційна скарга задовольняється частково. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про необхідність застосування строку позовної давності до усієї заборгованості внаслідок його спливу у 2010 році суперечать наявним у матеріалах справи доказам про те, що остання картка отримана ОСОБА_2 22.09.2008р., а 5.04.2011р. ним здійснено часткове погашення кредиту у сумі 90грн. Посилання представника відповідача у судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 не сплачувалась ні вказана, ні інші попередні суми у 2009 році не є доведеними та суперечать наявним письмовим доказам.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 8 травня 2014 року змінити в частині розміру присуджених до стягнення відсотків, судових витрат та загальної суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПРИВАТБАНК 1759грн.58коп. відсотків, 243грн. 60 коп. на повернення сплачених судових витрат, а всього, з врахуванням присудженої до стягнення 9 555грн.08коп. заборгованості за кредитом, 11 558грн.26коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :