Справа № 230/2345/12
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого судді -
секретаря судового засідання -
представника стягувача -
боржника - ОСОБА_2,
представника боржників -
представника третьої особи -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 про відстрочку виконання
рішення у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6,
співвідповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - Орган опіки та
піклування Шаргородської районної
державної адміністрації Вінницької
області про звернення стягнення,

в с т а н о в и в:

24 червня 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 звернулися до суду із заявою
про відстрочку виконання рішення суду.
В обґрунтування заяви зазначено, що
ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 22.04.2014 року поновлено
пропущений строк для пред'явлення
виконавчого листа до виконання у
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_6, співвідповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Орган опіки та піклування
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області про
звернення стягнення. Не погодившись із
цією ухвалою відповідачі оскаржили її
у касаційному порядку. Проте,
постановою державного виконавця ВДВС
Шаргородського РУЮ відкрито виконавче
провадження та зобов'язано боржників
до 09.06.2014 року самостійно виселитися із
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з
відсутністю іншого житла та
неможливістю виселення та у зв'язку із
наявністю малолітньої дитини,
ІНФОРМАЦІЯ_1, боржники добровільно не
виконали вимоги ДВС щодо виселення.
Листом від 16.06.2014 року, ВДВС повідомило
боржників про проведення примусового
виселення 25.06.2014 року. Боржники
вважають, що їх примусове виселення
можливо лише після розгляду їх
касаційної скарги. Також, на думку
боржників, їх виселення неможливе у
зв'язку із дією Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

З огляду на викладене, боржники просять
відстрочити виконання рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21.08.2012 року про
звернення стягнення на будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
виселення ОСОБА_6 та інших осіб, які
зареєстровані у будинку та/або
проживають у житловому будинку зі
зняттям з реєстраційного обліку до
розгляду їх касаційної скарги на
ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 22.04.2014 року та на період дії
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

ОСОБА_2, яка одночасно є представником
ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала
заяву, посилаючись на обставини,
зазначені у ній.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у
судовому засіданні підтримав заяву,
посилаючись на ті самі обставини, що і у
заяві.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, проте їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ «Приватбанк» Заграй О.О.
заперечувала проти задоволення заяви
боржників, посилаючись на її
безпідставність.

Представник Відділу ДВС
Шаргородського РУЮ Заграй Н.М. у
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення заяви з тих підстав,
що Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» заборонено
відчужувати житлові будинки, які є
єдиним житлом для боржника та членів
його сім'ї.

Представник третьої особи Одудовський
С.В. у судовому засіданні не
заперечував проти задоволення заяви
про відстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
учасників судового засідання, всебічно
і повно з'ясувавши усі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
заявників та заперечення представника
стягувача, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи, суд встановив
наступні обставини.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області від 21.08.2012 року
у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_6, співвідповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - Орган опіки
та піклування Шаргородської районної
державної адміністрації Вінницької
області про звернення стягнення,
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором № VIS0GA00001705 від
26.11.2007 року в розмірі 35 891,11 доларів США
звернуто стягнення на будинок,
загальною площею 160,36 м кв., житловою
площею 86,09 м кв., розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки на підставі
договору іпотеки від 27.11.2007 року ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено ОСОБА_6 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у
Шаргородському РВ УМВС України у
Вінницькій області. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові
витрати. У іншій частині позову -
відмовлено (т. 1 а.с. 256-259).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 17.09.2012 року зазначене вище
рішення суду першої інстанції залишено
без змін (т. 1 а.с. 295,296).

У касаційному порядку рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21.08.2012 року та
ухвала Апеляційного суду Вінницької
області від 17.09.2012 року не
переглядались.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 22.04.2014 року задоволено
заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання. Поновлено ПАТ КБ
«Приватбанк» строк для пред'явлення
виконавчого листа до виконання у
справі ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6,
співвідповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - Орган опіки та
піклування Шаргородської районної
державної адміністрації про звернення
стягнення (т. 2 а.с. 55,56).

Постановою головного державного
виконавця Відділу ДВС Шаргородського
РУЮ Заграй Н.М. від 26.05.2014 року відкрито
виконавче провадження за вказаним вище
виконавчим листом (т. 2 а.с. 71).

Частинами 1 і 2 ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 373 ЦПК
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання. Суд,
у десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення. Відповідне рішення може бути
оскаржене у встановленому законом
порядку.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести належними
та допустимими доказами ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, аналіз зазначених вище норм
Закону України «Про виконавче
провадження» та ЦПК України свідчить
про те, що відстрочка виконання рішення
суду носить винятковий характер та
може бути застосована судом лише за
наявності обставин, що утруднюють або
роблять неможливим виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо).

При цьому, з огляду на принцип
змагальності сторін, особа, яка
звертається до суду з проханням
відстрочити виконання рішення суду,
зобов'язана довести належними та
допустимими доказами наявність
виняткових обставин, які утруднюють
або роблять неможливим виконання
рішення. Не доведення цих обставин є
підставою для відмови у задоволенні
відповідної заяви.

Суд вважає, що подання касаційної
скарги на ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 22.04.2014 року, якою
поновлено строк для пред'явлення
виконавчого листа до виконання не є
підставою для відстрочки виконання
рішення, оскільки подання скарги
жодним чином не перешкоджає виконанню
рішення, при цьому доказів прийняття
скарги до розгляду судом касаційної
інстанції заявниками не надано.

Отже, у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення суду до
розгляду касаційної скарги заявників
слід відмовити.

Разом із тим, згідно п. 1 ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Обґрунтовуючи необхідність прийняття
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» його автори народні
депутати у пункті 1 пояснювальної
записки до цього Закону зазначили, що
внаслідок різких курсових коливань на
валютному ринку України, знецінення
національної валюти громадяни України
втратили значну частину своїх коштів.
Через знецінення національної валюти
десятки тисяч людей не мають
можливості обслуговувати кредитні
зобов'язання за споживчими кредитами в
іноземній валюті. Банки та інші
фінансові установи масово звертають
стягнення і примусово вилучають у
таких боржників рухоме і нерухоме
майно. В тому числі, викидаючи людей із
неповнолітніми дітьми з житла на
вулицю і забираючи засоби до існування.
Це викликає гостре незадоволення у
людей і напруження у суспільстві.

Отже, однією із причини ухвалення
Верховною Радою України Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» було те, що банки масово
звертають стягнення на житлові
будинки, вилучаючи їх у боржників, а в
подальшому викидають людей із
неповнолітніми дітьми з житла на
вулицю.

З огляду на це, на переконання суду
запроваджуючи Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» заборону
на примусове стягнення (відчуження без
згоди власника) нерухомого житлового
майна, яке є предметом іпотеки за
споживчими кредитами, наданими в
іноземній валюті, законодавець
заборонив також і виселення
позичальника або майнового поручителя
та членів їх сім'ї із житлових будинків,
які є предметом іпотеки, за умови, що ці
будинки використовуються як місце їх
постійного проживання та за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Судом встановлено, що у власника
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, яка є майновим
поручителем у цій справі, як і у членів
її сім'ї - ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які
зареєстровані та проживають у цьому
будинку іншого нерухомого житлового
майна немає, а отже примусове виселення
цих осіб із будинку, як складова
частина примусового звернення
стягнення на нього у період дії
мораторію суперечитиме Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відтак, виконання рішення суду щодо
виселення ОСОБА_6 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у
Шаргородському РВ УМВС України у
Вінницькій області під час дії
мораторію, встановленого Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» є неможливим.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне відстрочити виконання
рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21.08.2012 року в
частині виселення відповідача та
співвідповідачів із житлового будинку
до втрати чинності Законом України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Тому, заяву ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про відстрочку виконання
рішення суду належить задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 208-210, 373 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

заяву про відстрочку виконання рішення
суду задовольнити частково.

Виконання рішення Шаргородського
районного суду Вінницької області від
21.08.2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_6, співвідповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - Орган опіки та
піклування Шаргородської районної
державної адміністрації Вінницької
області про звернення стягнення в
частині виселення ОСОБА_6 та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у
Шаргородському РВ УМВС України у
Вінницькій області - відстрочити до
втрати чинності Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 3
червня 2014 року № 1304-VІІ.

У іншій частині заяви відмовити.

Згідно ст.ст. 293, 294, 296 ЦПК України, на
ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Вінницької
області через Шаргородський районний
суд Вінницької області протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

І.Л.Строгий