Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим, комунального підприємства
Ялтинської міської ради «Ялтинське
бюро технічної інвентаризації»,
міського голови м. Ялта Боярчука
Олексія Валерійовича, третя особа -
ОСОБА_6, про визнання незаконним та
скасування розпорядження про
звільнення з роботи, поновлення на
роботі, стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу

за касаційними скаргами комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації»,
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим на рішення Ленінського районного
суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2012 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень до позовних вимог
просила визнати незаконним та
скасувати розпорядження Ялтинського
міського голови №232-л від 22 червня 2010
року про її звільнення з посади
начальника комунального підприємства
Ялтинської міської ради «Бюро
технічної інвентаризації» (далі - КП
Ялтинської міської ради «Ялтинське
БТІ»), поновити її на вказаній посаді та
стягнути із відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що відповідно до розпорядження
міського голови м. Ялта від 10 лютого 2009
року №52о та контракту від
10 лютого 2009 року, укладеного між нею
та виконкомом Ялтинської міської ради,
її призначено на посаду начальника КП
Ялтинської міської ради «Ялтинське
БТІ». У зв'язку із поновленням на
роботі працівника, який раніше обіймав
вказану посаду, розпорядженням
Ялтинського міського голови від 22
червня 2010 року №232-л її
звільнено із займаної посади на
підставі п.6 ст. 40 КЗпП України та
розірвано трудовий контракт.

Зазначала, що її звільнення відбулося
із порушенням вимог ч. 2 ст. 40 та
ч. 3 ст.184 КЗпП України, оскільки їй не
запропонували інше місце роботи та не
взяли до уваги ту обставину, що вона є
одинокою матір'ю та має на утриманні
малолітню дитину.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13
березня 2012 року позов задоволено
частково. Визнано незаконним
розпорядження міського голови м. Ялта
від 22 червня 2010 року №232-л про
звільнення ОСОБА_4 із роботи на
підставі п. 6 ст.40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника
КП Ялтинської міської ради «Ялтинське
БТІ». В іншій частині позовних
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 грудня
2013 року скасовано рішення суду
першої інстанції у частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу. Стягнуто із КП
Ялтинської міської ради «Ялтинське
БТІ» на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період із 23 червня 2010 року
по 13 березня 2012 року у розмірі 204 478, 65
грн. Вирішено питання про судові
витрати. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі КП Ялтинської
міської ради «Ялтинське БТІ»,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції у частині задоволення
позову, рішення апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Виконавчий комітет Ялтинської міської
ради Автономної Республіки Крим у
касаційній скарзі просить скасувати
рішення суду першої інстанції у
частині задоволення позову, рішення
апеляційного суду та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційні скарги
підлягають відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір може бути розірваний
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у разі
поновлення на роботі працівника, який
раніше виконував цю роботу.

У такому випадку звільнення
допускається, якщо неможливо перевести
працівника на іншу роботу за його
згодою ( ч. 1 ст. 40 КЗпП).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП
України не допускається звільнення
вагітних жінок і жінок, які мають дітей
віком до трьох років (до шести років - ч.
6 ст. 179), одиноких матерів при наявності
дитини віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу, крім
випадків повної ліквідації
підприємства, установи, організації,
коли допускається звільнення з
обов'язковим працевлаштуванням.
Обов'язкове працевлаштування
зазначених жінок здійснюється також у
випадках їх звільнення після
закінчення строкового трудового
договору. На період працевлаштування
за ними зберігається середня заробітна
плата, але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Висновку щодо порушення відповідачем
наведених норм закону при звільненні
ОСОБА_4 із роботи суди дійшли на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин справи та
дослідження набутих у справі доказів,
тому обраний судом першої інстанції й
доповнений судом апеляційної
інстанції у частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу спосіб відновлення порушених
прав ОСОБА_4 із покладенням цього
обов'язку на відповідача узгоджується
із вимогами трудового законодавства й
фактичними обставинами справи.

Доводами касаційних скарг оскаржувані
судові рішення не спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Бюро технічної інвентаризації»,
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради Автономної Республіки
Крим відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2012 року
у частині, яка не скасована судом
апеляційної інстанції, та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
А.С.
Олійник
І.К. Парінова