АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//2018/14
Головуючий 1 - інстанції -
Справа № 2/638/2131/13
Категорія - поновлення
25 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів колегії -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 26
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи:
Харківська міська рада, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
поновлення порушеного права,
звільнення земельної ділянки від
самочинної побудови,-
У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Дзержинського районного суду міста
Харкова з позовом, в якому просив
зобов"язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
площею 1209 кв.м. по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самовільно побудованих нею
споруд(будівель) і зобов"язати
відповідача привести ділянку у
В процесі розгляду справи позивач
уточнив, а згодом зменшив обсяг
позовних вимог та просив залишити без
розгляду позовні вимоги в частині
зобов"язання знесення самовільно
побудованих відповідачем
будівель(споруд), що позначені в
технічному паспорті на садибний(
індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, а саме сараю літ."Х", який не має
відношення до відповідача і був раніше
побудований особисто ним. Вимоги в
частині знесення самовільно
побудованих : мансарди літ."Ам",
прибудови літ."а9", бані літ."Р", сараю
літ."С ", басейну літ."Ф", навісу літ."Ю",
підземної споруди літ."Ч", льоха літ."Я"
та зобов"язання відповідача привести
земельну ділянку у попередній стан
Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 26 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати як таке, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що судом не були перевірені докази,
які містяться в матеріалах справи, а
саме фотографії на яких зображено
наявні руйнування як в частині будинку
так і наявні факти того що відповідач
здійснив порушення його прав на
користування земельною ділянкою, що
полягають у зменшенні розміру
земельної ділянки, що була раніше у
його користуванні та руйнуванні
родючого шару.

Вказує, що судом першої інстанції не
було вивчено та відповідно не було
надано належної правової оцінки таким
доказам, як лист Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області від 12.10.11 року, лист
Адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради від 10.10.2011
року та іншим письмовим повідомленням.

Підкреслює, що рішення по справі
ухвалено без урахування уточнених
позовних вимог, в яких він просив
залишити без розгляду питання про
знесення самовільно побудованої
прибудови на другому поверсі будинку.

Вказує, що судом невірно застосовані
положення п.3.2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України №127 від
24.05.2001 року, тому, що перелічені в
інструкції тимчасові будівлі та
споруди відносяться лише до
одноквартирних (садибних), дачних та
садових будинків. Будинок, в якому
проживають позивач та відповідач є
двоквартирним, а відповідно до п.2.1.
зазначенної Інструкції визначено, що
багатокваартирний житловий будинок -
житловий будинок, до складу якого
входить більше ніж одна квартира.

Посилається на неврахування судом
письмового відзиву на позов Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в якому зазначається, що
відповідачем були порушені
нормативно-правові акти: ДБН А.3.1 -5.96 та
інших, які є істотними, суперечать
суспільним інтересам, тому подальше
використання об"єктів самочинного
будівництва є небезпечним та може
завдати шкоди охоронюваним законом
правам та інтересам третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав та
інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна
особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їхнього
порушення чи реальної небезпеки такого
порушення.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способи захисту цивільних
прав та інтересів визначені ч.2 цієї
статті.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_4 є власником 26/100 часток
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право
на спадщину, виданих Шостою
Харківською державною нотаріальною
конторою 19.09.2000року, а ОСОБА_5 є
власницею 74/100 часток вище вказаного
житлового будинку з надвірними
будівлями на підставі договорів
купівлі- продажу від 09.07.2004 року і
16.09.2004 року.

Згідно матеріалам квартальної зйомки
від 06.04.1955 року, затвердженим рішенням
Дзержинского РВК №20 від 26.07.1955року
площа земельної ділянки по АДРЕСА_1
складала 1209 кв.м.

При обстеженні вищезазначеного
житлового будинку з надвірними
будівлями було встановлено, що
відбулися зміни конфігурації та площі
земельної ділянки. Станом на 08.05.2012 року
площа земельної ділянки складає 1196
кв.м., що підтверджується листом КП
"ХМБТІ" № Ц- 788 від 15.05.2012року.

Порядок користування вказаною
земельною ділянкою між співвласниками
житлового будинку не визначався,
державних актів про право власності
чи право постійного користування
сторони не мають.

З матеріалів справи убачається також,
що відповідачем здійснено прибудову до
житлового будинку, а також зведені
зазначені в позовній заяві ОСОБА_4
надвірні споруди, які на час розгляду
справи значаться як самовільно
побудовані.

Відповідно до роз"яснень, що містяться
в постанові пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року " Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України"
відповідно до вимог статті 376 ЦК право
на звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК), а також власнику (користувачу)
земельної ділянки, якщо він заперечує
проти визнання за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
(частина четверта статті 376 та стаття 391
ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону
№ 3038-VI право на звернення до суду з
позовом про знесення самочинно
збудованих об'єктів містобудування
належить також відповідним інспекціям
державного архітектурно-будівельного
контролю. Такий позов може бути
пред'явлено до суду у разі, якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою ( п.5)

Розташовані на земельній ділянці поряд
із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
відповідно до положень статей 186,381 ЦК
України є приналежністю головної
речі ( будинку)( п.27).

У своєму відзиві на позов ОСОБА_4
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області зазначає, що
прибудова до будинку здійснена ОСОБА_5
з порушеннями вимог
нормативно-правових актів: ДБН А.3.1-5-96 і
ДБН А.2.2-3-2004, ст.9 ЗУ "Про архітектурну
діяльність", ст.ст.34,39 ЗУ " Про
регулювання містобудівної діяльності",
ст.ст.5,16 ЗУ"Про основи
містобудівництва".

Між тим, зміст зазначених вимог
стосується отримання дозвілу на
виконання будівельних робіт, розробки,
узгодження та затвердження проектної
документації.

Посилань на те, що недотримання
відповідачкою вказаних вимог призвели
саме до порушення прав та інтересів
ОСОБА_4 вказаний лист Інспекції не
містить.

Лист КП " ХМБТІ", в якому зазначено про
зміну конфігурації та площі земельної
ділянки не містить висновків про те, що
вказані зміни відбулися внаслідок дій
відповідача.

Всупереч процесуальному обов"язку
належних та допустимих доказів на
підтвердження цих і інших обставин,
якими обгрунтовані заявлені вимоги,
позивачем до суду не надано. При цьому
він не заперечував, що огорожа на
території земельної ділянки існувала
до набуття ОСОБА_5права власності на
частину будинку.

У разі виникнення між сторонами спору
щодо порядку користування земельною
ділянкою позивач не позбавлений
можливості звернутися за його
вирішенням до суду.

З огляду на наведене відсутні
підстави вважати, що права позивача
порушені відповідачем і підлягають
захисту у спосіб, зазначений в його
позові, тому судова колегія доходить
висновку, що суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_4 і підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції з мотивів, наведених в його
апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.
ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова
колегія, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду міста Харкова від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу
апеляційного суду може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -