АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9738/14 Справа № 173/3359/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в її інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (треті особи: Верхньодніпровський районний відділ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації) про визнання особами, що втратили право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и л а :

28.11.2013р. ОСОБА_2 звернувся з позовом, який пізніше доповнив та просив визнати сестру ОСОБА_3 разом з дітьми особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_3 з племінниками більш як три роки не проживає у квартирі без поважних причин.

Рішенням Верхньодніпровського райсуду Дніпропетровської області від 24.09.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, заявленого до неї в її інтересах та інтересах її малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

За відомостями КП Дніпровець Дніпровської селищної ради квартира АДРЕСА_1 не приватизована і зареєстрованими у ній значаться ОСОБА_2, його сестра ОСОБА_3 та діти останньої ОСОБА_4,3.12.2001р.н, ОСОБА_6, 19.01.2004р.н., ОСОБА_5,14.05.2010р.н., (а.с. 4,5,65,85). За відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2.10.1990 року (а.с.9).

Вироком Верхньодніпровського райсуду від 19.02.2010р. ОСОБА_3 засуджена за вчинення злочину та їй призначено покарання загальним строком 5 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі кримінально-виконавчої системи (а.с.68,70).

Розпорядженнями голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 31.10.2011р. та від 7.08.2012р. у звязку з засудженням ОСОБА_3 опікуном її малолітніх дітей призначено їх діда ОСОБА_7 з визначенням їх місця проживання за місцем проживання опікуна (а.с.78,79).

Згідно довідки начальника Дніпродзержинської ВК №34 засуджена 19.02.2010р. Верхньодніпровським райсудом ОСОБА_3 відбувала покарання в установі кримінально-виконавчої системи з 14.07.2010р. та звільнена з колонії 19.07.2014р. на підставі ст.2 Закону України Про амністію від 8.04.2014р. (а.с.46).

Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 5.08.2014р. звязку зі звільненням ОСОБА_3 визнано такими, що втратили чинність попередні розпорядження 31.10.2011р. та від 7.08.2012р. відносно її дітей (а.с.80).

Враховуючи встановлені обставини про відсутність передбачених законом підстав для визнання ОСОБА_3 з дітьми особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.71,72 ЖК України ухвалив рішення про відмову у позові.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні та суперечать встановленим обставинам та вимогам закону, за якими передбачено збереження права на жиле приміщення за засудженою особою протягом усього часу відбування нею покарання у вигляді позбавлення волі. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 втратила право користування жилим приміщенням спірної квартири ще до її затримання за вчинення злочину та засудження до покарання позбавленням волі безпідставні. Зазначаючи у позовній заяві про не проживання ОСОБА_3 у квартирі без поважних причин більше трьох років, ОСОБА_2 на підтвердження вказаного факту посилався на складений депутатом селищної ради за участю сусідів та долучений до позовної заяви відповідний акт. У вказаному акті від 18.11.2013р. вказано, що ОСОБА_3 не проживала у даній квартирі з серпня 2010 року (а.с.5). Між тим, згідно довідки начальника Дніпродзержинської ВК №34 ОСОБА_3 вже з 14.07.2010р. почала відбувати покарання у цій установі (а.с.46). Доказів тому, що ОСОБА_3 втратила право користування квартирою до позбавлення її волі матеріали справи та апеляційної скарги не містять. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про встановлення вироком іншого місця проживання ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом судового розгляду кримінальної справи був факт та обставини вчинення нею злочину, а не зясування та встановлення її місця проживання. Проживання дітей ОСОБА_3 на час відбування нею покарання за місцем проживання діда-опікуна мало також тимчасовий характер та згідно п.3 ч.3 ст.71 ЖК України було підставою для збереження за ними права на жиле приміщення. Крім того, в матеріалах справи наявні рішення виконавчого комітету Дніпровської селищної ради та розпорядження органу приватизації, згідно яких ще у грудні 2006 року ОСОБА_3 надано дозвіл на приватизацію спірною квартири складом сім'ї з двох її старших дітей та брата ОСОБА_2 Відповідне свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.86-92). Між тим, чинним законодавством взагалі не передбачено визнання співвласника майна такою особою, що втратила права на користування ним.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_8

ОСОБА_9