Справа № 464/2016/11
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/4185/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 17 жовтня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка "Аккорд" звернулась з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 1509,40 грн.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Кредитної спілки "Аккорд"
заборгованість за кредитним договором,
з урахуванням відсотків та пені, на
загальну суму 1509,40 грн. та судові
витрати на суму 171,00 грн.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
вважає, що таке ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликається на те, що відповідачка
була позбавлена права на захист її
інтересів, оскільки суд першої
інстанції не повідомив належним чином
про судові засідання. Крім цього,
апелянт вказує, що кредитний договір
№1607 було укладено з Львівським
відділенням КС "Аккорд", однак позов
подано КС "Аккорд", що свідчить про
подання позову неналежним позимвачем.
Також апелянт просить про застосування
спливу строку позовної давності,
вказавши на те, що договір був
укладений 18.10.2006 року, строк дії
договору один рік, такий підлягав
виконанню сторонами до 19.10.2007 року, а
відтак строк позовної давності щодо
стягнення заборгованості за даним
договором сплив 19.10.2010 року. З наведених
підстав просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній
мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Стаття 1046 ЦК передбачає, що за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору
та чинного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 18.10.2006 року між
позивачем, Кредитною спілкою «Аккорд»,
і відповідачкою, ОСОБА_2, було укладено
договір № 1607 льв про надання кредиту,
відповідно до якого відповідачка
отримала споживчий кредит в розмірі
1699,00 гривень строком на 12 місяців, з
18.10.2006 року по 18.10.2007 року, зі сплатою
0,11507% за кожен день користування
кредитом. Відповідно до
рекомендованого графіку платежів до
вказаного договору останній платіж по
договору повинен був бути сплачений
18.10.2007 року.

Судом також встановлено, що
відповідачка не сплачувала щомісячно
платежі в розмірі, передбаченому
додатком №1 до кредитного договору, що
свідчить про неналежне виконання нею
зобов'язань за кредитним договором, у
зв'язку з чим у неї виникла
заборгованість в розмірі 1509.4 грн., з
яких: 476.28 грн. - залишок несплаченого
кредиту; 556,84 грн.- залишок несплачених
процентів; 476.28 грн. - нараховані штрафні
санкції. Ні відповідачкою, ні її
представником не було суду надано
доказів на спростування нарахованої
позивачем суми заборгованості за
кредитним договором.

Кредитний договір відповідачкою не
оспорювався, не визнавався недійсним в
судовому порядку, такий є чинним, а
відтак підлягав виконанню двома
сторонами.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про підставність позовних
вимог КС «Аккорд».

Частиною 1 ст. 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Стаття 252 ЦК України передбачає, що
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 справа № 1-26/2011 в аспекті
конституційного звернення положення
пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12 травня 1991 року з наступними
змінами у взаємозв'язку з положеннями
частини четвертої статті 42
Конституції України треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» в
редакції від 1 грудня 2005 року, яка діяла
на момент укладення кредитного
договору, у договорі про надання
споживчого кредиту зазначаються інші
умови, визначені законодавством. Пункт
«е» ч. 2 вказаної статті закону
визначає, що перед укладенням договору
про надання споживчого кредиту
кредитодавець зобов'язаний повідомити
споживача у письмовій формі про строк,
на який кредит може бути одержаний.

Аналізуючи зазначені вище положення
закону, колегія суддів приходить до
висновку, що обов'язковою умовою
договору споживчого кредиту
законодавцем визначено строк, на який
він укладається.

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що договір діє з моменту
підписання та до повного його
виконання. Сторонами.кредитний договір
укладено строком на дванадцять
місяців, він набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 18.10.2007 року.

На думку колегії суддів умова договору
про його дію до повного виконання не
може розглядатися як установлення
строку дії договору, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Згідно з п. 31 постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Стаття 260 ЦК України визначає, що
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

У відповідності до ст. 255 ЦК України,
якщо строк встановлено для вчинення
дії, вона може бути вчинена до
закінчення останнього дня строку. У
разі, якщо ця дія має бути вчинена в
установі, то строк спливає тоді, коли у
цій установі за встановленими
правилами припиняються відповідні
операції.

Письмові заяви та повідомлення, здані
до установи зв'язку до закінчення
останнього дня строку, вважаються
такими, що здані своєчасно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК Ураїни сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції про підставність позовних
вимог КС «Аккорд» до ОСОБА_2 про
стягнення 1509.40 грн. заборгованості за
кредитним договором, колегія суддів,
враховуючи те, що строк дії договору
споживчого кредиту закінчився 18.10.2007
року, позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за вказаним договором
лише 25.08.2011 року, тобто, з пропуском
трирічного строку позовної давності,
до суду з клопотанням про визнання
поважними причин пропущення строку
позовної давності не звертався,
представник відповідача заявив про
застосування наслідків спливу
позовної давності, що відповідно до ч. 4
ст. 276 ЦК України є самостійною
підставою для відмови у позові за
спливом позовної давності, враховуючи
те, що позовні вимоги КС «Аккорд»
заявлені нею з пропуском строку
позовної давності, а тому у задоволенні
позову слід відмовити у зв»язку з
пропуском строку позовної давності. .

За таких обставин колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
КС «Аккорд» у задоволенні позову у
зв»язку з пропуском трирічного строку
позовної давності.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 -задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 17 жовтня 2011 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити Кредитній спілці
"Аккорд" у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.