Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,
Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Інфоземсервіс», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Глобал Ейр Компані»,
про витребування майна із чужого
незаконного володіння та стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом приватного підприємства
«Інфоземсервіс» до ОСОБА_1 про визнання
правочину недійсним, за касаційною
скаргою приватного підприємства
«Інфоземсервіс» на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 28 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до приватного
підприємства «Інфоземсервіс» ( далі -
ПП «Інфоземсервіс») про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та стягнення збитків, посилаючись на
те, що відповідач неправомірно утримує
належний йому на праві власності літак
АН-2, 1986 року виготовлення,
розпізнавальний знак НОМЕР_2, й на його
вимогу повернути вказане майно не
реагує.

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року, позов задоволено.
Витребувано у ПП «Інфоземсервіс» літак
АН-2, 1986 року виготовлення,
розпізнавальний знак НОМЕР_2,
заводський номер НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_1

Стягнуто з ПП «Інфоземсервіс» на
користь ОСОБА_1 суму упущеної вигоди в
розмірі 142 241,33 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Зустрічний позов ПП «Інфоземсервіс»
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПП «Інфоземсервіс»
просить ухвалені у справі судові
рішення скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову та задовольнити
позов ПП «Інфоземсервіс».

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідач перешкоджає позивачу
вільно користуватися та
розпоряджатися своєю власністю -
літаком, який має бути повернутий
власнику, при цьому відповідач має
сплатити упущену вигоду у вигляді
можливого прибутку у зв'язку з
використанням літака, з урахуванням
періоду та вартості майна.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суди виходили з
безпідставності позовних вимог ПП
«Інфоземсервіс».

Проте з такими висновками судів
повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати питання:
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалені у справі судові рішення таким
вимогам закону не відповідають.

Судом установлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від 21
жовтня 2004 року ОСОБА_1 належить літак
АН-2, 1986 року виготовлення,
розпізнавальний знак НОМЕР_2,
заводський номер НОМЕР_1, варіант
призначення - сільськогосподарський.

25 квітня 2012 року на підставі акта
приймання-передачі позивач передав, а
відповідач прийняв у користування
зазначений літак.

Вказаний акт визначений як невід'ємна
частина договору лізингу, який сторони
домовилися підписати у термін, не
пізніше 01 травня 2012 року.

ПП «Інфоземсервіс» був направлений
такий договір позивачу, який ОСОБА_1
відмовився підписувати.

Статтею 387 ЦК України, передбачено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином установивши, що спірний
літак перебуває у відповідача без
належної правової підстави, й його
власник вимагає повернення майна, суди
дійшли вірного по суті висновку про
наявність правових підстав для
витребування у ПП «Інфоземсервіс» на
користь ОСОБА_1 літака АН-2, 1986 року
виготовлення, розпізнавальний знак
НОМЕР_2

Також є правильним висновок судів щодо
недоведеності та безпідставності
зустрічних позовних вимог ПП
«Інфоземсервіс».

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги ПП
«Інфоземсервіс» не спростовують
зазначених вище висновків судів
попередніх інстанцій та не свідчать
про те, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Разом з тим, не можна погодитися з
висновками судів щодо розміру збитків,
завданих позивачу, а саме упущеної
вигоди, що стягнута на користь ОСОБА_1

Так, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Отже, законодавством передбачено
відшкодування особі майнової шкоди,
зокрема збитків, за наявності
порушення цивільного права особи та
причинного зв'язку між порушенням
права й збитками.

За правилами ст. 60 ЦПК України позивач
повинен довести, що з вини відповідачів
він не отримав прибуток, на який мав
право розраховувати.

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суди попередніх інстанцій, на
порушення приписів ст. ст. 213-214, 303, 304 ЦПК
України на вищезазначене уваги не
звернули, не з'ясували, чи дійсно мала
місце упущена вигода, чи міг позивач
реально за період, знаходження літака у
відповідача отримати прибуток, не
мотивували, у чому полягали завдані
позивачу збитки, не перевірили
розрахунку розміру упущеної вигоди,
наданого ОСОБА_1 й не навели власних
розрахунків розміру такої вигоди.

У порушення вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України суди попередніх інстанцій не
сприяли всебічному і повному
з'ясуванню дійсних обставин справи в
частині стягнення на користь позивача
з відповідача упущеної вигоди, що має
визначальне значення у її вирішенні, й
допустили суттєву неповноту у
з'ясуванні таких обставин. Висновки
судів у порушення вимог закону у цій
частині ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення в частині вирішення вимог
ОСОБА_1 про стягнення збитків не можуть
вважатися законними і обґрунтованими,
у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню у
вказаній частині, з передачею справи у
цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Інфоземсервіс»
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
травня 2014 року в частині вирішення
вимог ОСОБА_1 про стягнення збитків
скасувати.

Справу у вказаній частині передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення судів залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П.
Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко