Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/333/14
Головуючий у 1-й інстанції: Коржов А.В.
Суддя-доповідач: Сапун
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Розівського
районного суду Запорізької області від
18 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Вектор», треті
особи: Відділ державного земельного
Агентства у Куйбишевському районі
Запорізької області, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, скасування державної
реєстрації договору оренди,-

ВСТАНОВИЛА :

18 липня 2013 року ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_5 звернулась до
Розівського районного суду з позовною
заявою до ТОВ "Агро-Вектор", третьої
особи - Відділ державного земельного
Агентства у Куйбишевському районі
Запорізької області, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, скасування державної
реєстрації договору оренди, здійсненої
22 липня 2010 року за реєстраційним
номером 03.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є власником земельної
ділянки площею 10,1998 га, розташованої на
території Азовської сільської ради
Розівського району Запорізької
області.

22 липня 2010 року між нею та відповідачем
було укладено договір оренди землі
строком на десять років, який
зареєстрований в Розівському ДЗК,
реєстраційний номер 03 від 09
грудня 2010 року ( термін дії договору до
01 грудня 2019 року ).

Отримавши примірник договору оренди
землі з додатками, вона знайшла
невідповідності та порушення.
Відповідно до п. 32 договору оренди
ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини несе орендодавець. На таку
умову договору вона згоди не давала.

Крім того, акт визначення меж земельної
ділянки, який є додатком до договору
оренди від 22 липня 2010 року, датований 15
липня 2010 року, тобто раніше, ніж сам
договір оренди. Даний акт вона 15 липня
2010 року не підписувала, тому що на той
час не мала намір укласти угоду з
відповідачем.

Коли вона звернулася до Розівського
відділу Запорізької регіональної
філії ДП "Центр державного земельного
кадастру" щодо перевірки дійсності
укладеного договору оренди землі від 22
липня 2010 року, з'ясувалось, що такий
договір не зареєстровано і не внесено
до єдиної автоматизованої бази ДЗК.
Після цього вона звернулася до
орендаря та запропонувала укласти
новий договір оренди, який би
відповідав вимогам чинного
законодавства, проте отримала відмову.

Через ухилення відповідача від
виконання вимог чинного законодавства
по реєстрації договору оренди землі,
вона вимушена була укласти з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 новий
договір оренди землі, який відповідає
всім вимогам чинного законодавства та
на теперішній час пройшов державну
реєстрацію в Реєстраційну службу
Розівського району Запорізької
області.

Оскільки в добровільному порядку
відповідач не бажає розірвати договір
оренди землі, просила на підставі
статей 202,215,216,651 ЦК України, статей
5,13,14,15,27,31,32 Закону України "Про оренду
землі" визнати недійсним договір
оренди землі від 22 липня 2010 року, який
укладено між нею та ТОВ "Агро-Вектор" і
зареєстрований 09 грудня 2010 року за №
03 у Розівському відділі
Запорізької регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру";
скасувати державну реєстрацію
вказаного договору оренди землі;
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати.

Рішенням Розівського районного суду
Запорізької області в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Розівського районного суду
Запорізької області від 02 грудня 2013
року виправлено допущені у рішенні
описки, дату з 19 вересня 2013 року
виправлено на 18 вересня 2013 року;
реєстраційний номер договору оренди з
203 виправлено на 03 ( а. с. 111 ).

На зазначене рішення суду ОСОБА_3 у
особі представника ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду наданим доказам,
фактичним обставинам справи, просить
рішення Розівського районного суду
Запорізької області від 18 вересня 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду Запорізької області
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
представника апелянта, заперечення
представника відповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд, з огляду на зміст договору
оренди, виходив з наявності у договорі
істотних умов, передбачених статтею 15
Закону України "Про оренду землі".

Такий висновок суду першої інстанції
ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості і незаконності
висновків суду про відсутність підстав
для визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, є неприйнятними,
виходячи з наступного.

Статтею 626 ЦК України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства ( стаття 628 ЦК України ).

Згідно з частини 1 статті 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 4 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем, який
укладається в письмовій формі. Істотні
умови договору оренди землі
встановлені статтею 15 Закону України
"Про оренду землі".

Стаття 215 ЦК України встановлює, що
правочин є недійсним у зв'язку з
недодержанням в момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони в належній формі уклали
договір оренди земельної ділянки від 22
липня 2010 року, передбачили всі умови у
відповідності до вимог статті 15 Закону
України "Про оренду землі" і умови
договору погодили підписами. Договір
пройшов державну реєстрацію.

Доводи апеляційної скарги щодо пункту
32 договору, яким передбачено, що ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди несе орендодавець, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
не впливають на дійсність договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3
ЦК України серед загальних засад
цивільного законодавства є свобода
договору, яка означає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору тощо ( статті 6,627 ЦК України ).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

У відповідності до статті 12 ЦК України
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

Ніяких застережень або зауважень щодо
незгоди з певною частиною умов
договору чи їх змісту під час його
підписання ОСОБА_3 надано не було.
Сторони визначили свої відносини в
договорі оренди землі на свій розсуд у
відповідності із положеннями статей 6,
627 ЦК України щодо свободи договору.

Доводи ОСОБА_3 про те, що акт визначення
меж земельної ділянки від 15 липня 2010
року зроблено раніше ніж укладено
договір від 22 липня 2010 року і ним не
підписувався, перевірялися судом і їм
дана належна оцінка.

Позивачка належних та допустимих
доказів у відповідності до вимог
статей 10,58,59 ЦПК України, які б
спростовували її підпис на актах, не
надав.

До договору оренди земельної ділянки
додано копія державного акту при
складанні, видачі та реєстрації якого
було вчинено відповідні план та схему
земельних ділянок, кадастровий план.

Акт визначення меж земельної ділянки,
підписаний ОСОБА_3, свідчать про те, що
сторони оспорюваного договору оренди
землі ще до початку використання
земельних ділянок визначили її межі в
натурі (на місцевості), як того вимагає
діюче земельне законодавство України (
частина 3 статті 125 ЗК України ).

Судом встановлено виконання сторонами
умов договору, відбулася фактична
передача земельної ділянки, орендар
використовує земельну ділянку, а
орендодавець приймає орендну плату, що
підтверджує вільне волевиявлення
сторін та спрямованість правочину на
реальне настання правових наслідків.

За наявності зазначених обставин саме
по собі не підписання акту
приймання-передачі земельної ділянки
орендодавцем, і в разі б доведеності, не
може бути підставою для визнання
договору оренди землі недійсним.

В межах заявленого позову обставини,
пов'язані з здійсненням реєстрації
договору відділом Держкомзему, які
зазначаються в апеляційній скарзі, не
входять в предмет перевірки, оскільки
не відносяться до підстав визнання
недійсним договору оренди за статтями
203,215 ЦК України.

Доводи позивачки фактично зводяться до
її незгоди з окремими умовами договору,
несумлінного виконання умов договору
та відмови орендаря розірвати
договір. Проте у такому разі права
особи не підлягають захистові шляхом
визнання договору недійсним з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 203,215,216 ЦК
України.

Суд при ухвалені рішення дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлених обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до частини 1
статті 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Розівського районного суду
Запорізької області від 18 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: