Справа №487/8978/13-ц 20.05.2014 20.05.2014 20.05.2014
Провадження №22-ц/784/1342/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій
інстанції : Притуляк І.О.
апеляційній інстанції: Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Орельській Н.М.,

за участю: позивачки - ОСОБА_3 та її
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу

Вищого
професійного училища №21

на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 17 березня 2014 року

за
позовом

ОСОБА_3 до Вищого професійного
училища №21 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди,

В С Т
А Н О В И Л А

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Вищого
професійного училища №21 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди.

У позові позивачка вказувала, що з 25
травня 2009 року по 05 серпня 2010 року
працювала у відповідача на різних
посадах.

05 серпня 2010 року її було звільнено
на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту.

Але, на час звільнення відповідач
належну їй заробітну плату не виплатив
та не видав у день звільнення її
трудову книжку.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 22 серпня 2012 року
та рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 жовтня 2012
року з відповідача на її користь було
стягнуто: 1582 грн.48 коп. - заборгованість
по заробітній платі, 5000 грн. за час
затримки розрахунку при звільненні;
зобов'язано відповідача повернути
ОСОБА_3 її трудову книжку з
відповідними записами та розподілено
судові витрати.

Між тим, вказані рішення судів було
виконано лише 23 липня 2013 року, в зв'язку
з чим відповідач на підставі ст.117 КЗпП
України повинен виплатити їй середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, тобто з 06
серпня 2010 року по 23 липня 2013 року у
розмірі 73 549 грн.57 коп.

Ухвалою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 04 грудня 2013 року,
залишену без змін ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області від 16 січня
2014 року, провадження за її позовом до
Вищого професійного училища №21 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки за період з 06
серпня 2010 року по 22 серпня 2012 року
закрито.

Посилаючись на вищевикладені
обставини та уточнивши свої позовні
вимоги, позивачка остаточно просила
стягнути з відповідача на її користь 35
953 грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку за період з 23
серпня 2012 року по 23 липня 2013 року та 50 000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 березня 2014 року позов
задоволено частково. З Вищого
професійного училища №21 на користь
ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
у розмірі 17270 грн. 95 коп. з послідуючим
утриманням всіх податків і
обов'язкових платежів, в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 500 грн.,
а на користь держави судовий збір у
розмірі 487 грн.20 коп. В іншій частині в
задоволенні вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Вище професійне
училище №21, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, просило його змінити
в частині порядку здійснення утримання
обов'язкових платежів .

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивачки та її представника,
перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно із ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм
матеріального права дає підстави для
висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП
України обов'язок роботодавця щодо
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Після ухвалення
судового рішення про стягнення
заборгованості із заробітної плати
роботодавець не звільняється від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України, а саме виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільненні сум.

Із матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що ОСОБА_3
перебувала у трудових відносинах з ВПУ
№21 із 25 травня 2009 року, працюючи на
різних посадах.

З 05 вересня 2009 року вона за контрактом
виконувала обов'язки заступника
директора з АПЧ і 05 серпня 2010 року вона
була звільнена з займаної посади, в
зв'язку з закінченням терміну дії
контракту ( а.с.5-11).

Між тим, належну їй при звільненні
заробітну плату у розмірі 1582 грн. 49 коп.
відповідач їй не виплатив та не видав
у день звільнення її трудову книжку.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 серпня 2012 року та
рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 жовтня 2012
року з відповідача на її користь було
стягнуто: 1582 грн.48 коп. - заборгованість
по заробітній платі, 5000 грн. за час
затримки розрахунку при звільненні;
зобов'язано відповідача повернути
ОСОБА_3 її трудову книжку з
відповідними записами.

Відповідач оскаржив рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 жовтня 2012 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ. Ухвалою цього суду від 09 квітня
2013 року касаційну скаргу відхилено, а
рішення суду залишено без змін ( а.с.16-17).

18 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
заявою про виконання рішення суду до
Управління Державної казначейської
служби України в м. Миколаєві
Миколаївської області.

Як вбачається із поточного звіту ПАТ КБ
«Надра» на виконання рішення суду на
картковий рахунок позивачки 20 червня
2013 року надійшли кошти у розмірі 5000
грн., а 03 липня 2013 року - 1582 грн.48 коп.

Таким чином, рішення суду в частині
стягнення з відповідача належних
ОСОБА_3 сум виконано 03 липня 2013 року.

Позивачка у цій справі просить
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 23 серпня 2012
року до 23 липня 2013 року.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції, виходячи з доведеності та
обґрунтованості позову, правильно
визначившись з днем фактичного
виконання рішення суду та за наявності
передбачених ст. ст. 116, 117 КЗпП України
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивачки середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позову в цій частині та стягнув з
відповідача на користь позивачки за
період з 23 серпня 2012 року до 03 липня 2013
року - 17270 грн.95 коп.

Згідно з роз'ясненнями, які
викладені у абз.5 п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня
1999 року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», задовольняючи вимоги про
оплату праці, суд має навести у рішенні
розрахунки, з яких він виходив при
визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку і
інших платежів, про що зазначає в
резолютивній частині рішення суду.

Між тим, суд першої інстанції
вищевказане не врахував та в рішенні
невірно зазначив порядок здійснення
утримання обов'язкових платежів із
сум, які підлягають виплаті позивачці
відповідачем.

За такого, на підставі ч.1 п.4 ст.309
ЦПК України рішення суду слід змінити,
стягнувши з ВПУ №21 на користь ОСОБА_3
суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 17270 грн.95 коп. без утримання
податків і інших платежів.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося та в апеляційному
порядку не переглядалося.

Посилання позивачки та її
представника у судовому засіданні
апеляційної інстанції на те, що
розрахунок суми середнього заробітку
слід проводити із середньоденного
заробітку у розмірі 157 грн. не
заслуговують на увагу, оскільки
рішення суду в цій частині сторонами не
оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 303, 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Вищого
професійного училища №21 - задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 17 березня 2014 року
в частині визначення порядку
здійснення утримання обов'язкових
платежів - змінити.

Стягнути з Вищого професійного
училища № 21 на користь ОСОБА_3 суму
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 17270
грн.95 коп. без утримання податків і
інших платежів.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, і з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: