Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 р.
м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді
Фастовця В.М.,

при секретарі
Бандуровій В.І.,

з участю представника позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на майно, стягнення
грошової компенсації, зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, 3-я особа - ОСОБА_6, про визнання
права власності на частку у спільному
майні подружжя та визнання права на
спадкове майно, -

встановив:

Позивачка за первісним позовом - ОСОБА_2
звернулась до суду з вищеназваним
позовом, в якому просила визнати за нею
право у спільній сумісній власності на
майно що було придбано та поліпшено за
час спільного проживання з ОСОБА_7, а
саме: автомобіль марки СНЕRY, 2007 р.в.,
колір чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак
НОМЕР_1, та 1/2 частину в кв.2 за адресою:
АДРЕСА_2, і стягнути з відповідачів на
її користь суму грошової компенсації
вартості названого майна в сумі 50000
грн., посилаючись на наступне.

Позов мотивувала тим, що проживала з
ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 25.09.1995 р. по день його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. За вказаний період нею
та померлим ОСОБА_7 за спільні кошти
було придбано названий автомобіль,
також було здійснено ремонт у названій
квартирі, внаслідок чого були значно
поліпшені житлові умови в ній.

Позивачі за зустрічним позовом -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулись до
суду із зустрічним позовом в якому
після уточнення вимог (а.с.85-86) просили
визнати за ними право на спадкування по
1/8 частці за кожним від спадкового
майна що залишилося після смерті
ОСОБА_7 у вигляді: 1/2 частки в автомобілі
марки СНЕRY, 2007 р.в., колір чорний,
VІN-НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, та 1/2
частки в квартирі №2 за адресою:
АДРЕСА_2.

Окрім того, ОСОБА_3 просила визнати за
нею право власності як одного з
подружжя на ? частку названого
автомобілю.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
надала пояснення аналогічні
викладеним у позові зустрічні позовні
вимоги не визнала, просила у їх
задоволенні відмовити.

Представник позивача-відповідача
позов підтримав, дав пояснення,
аналогічні викладеним у позові,
зустрічні позовні вимоги не визнав,
просив у їх задоволенні відмовити.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у судовому засіданні первісний
позов не визнали, відповідач ОСОБА_4
надала письмові заперечення проти
первісного позову, зустрічний позов
підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач за первісним позовом, 3-я
особа за зустрічним позовом - ОСОБА_6, в
судовому засіданні первісний позов
визнала, проти його задоволення не
заперечувала, зустрічний позов просила
задовольнити частково, в частині
визнання за відповідачами-позивачами
права на спадщину, в задоволенні вимог
про визнання за ОСОБА_3 права власності
як одного з подружжя просила відмовити.

У судовому засіданні досліджені
докази: копія акту вивчення стану
житлового будинку; копія довідки ЛКП
«Паспортна служба»; копія довідки
Голови вуличного комітету; копія
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу; копія технічного
паспорту ТЗ; копія договору дарування
квартири; договір купівлі-продажу КПП,
боргові розписки; квитанції на
придбання будівельних матеріалів;
рахунок «Автоплану»; квитанція про
сплату місячного внеску, копія про
реєстрацію ТЗ; копія довідки про
наявність нерухомого майна; копії
свідоцтв про народження та реєстрацію
шлюбу; копія рішення Апеляційного суду
Луганської області; письмові
заперечення проти первісного позову;
копія відповіді ТОВ «АМАНЖ»; копія
податкової декларації; копія виписки з
ЄДРЮО та ФОП; копія свідоцтва платника
єдиного податку; копія довідки ПФУ про
перебування на обліку; копія довідки
ПФУ про розмір пенсії; довідка ПФУ про
перебування на обліку, довідка ПФУ про
розмір пенсії; копія свідоцтва про
смерть.

У судовому засіданні встановлено, що 15
січня 2013 р. помер ОСОБА_7, після смерті
якого залишилося спадкове майно у
вигляді автомобілю марки СНЕRY, 2007 р.в.,
колір чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак
НОМЕР_1, та кв.2 за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та
померлий мешкали разом та вели спільне
господарство, що підтверджується
відповідачкою за первісним позовом
ОСОБА_6 (матірю померлого) та свідками
по справі.

Відповідно до ст.355 ч.ч.1, 4 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Спільна власність вважається
частковою, якщо договором або законом
не встановлена спільна сумісна
власність на майно.

На підставі ст.357 ч.2 і ч.3 ЦК України якщо
розмір часток у праві спільної
часткової власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Згідно із ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Первісною позивачкою суду не надано
доказів того, що вона до 2009 р. мала
дохід, за рахунок якого мала можливість
поліпшити належну померлому ОСОБА_7 на
підставі договору дарування від 11.05.2002
р. квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9).

Тому суд відмовляє у задоволенні
позову про визнання за первісною
позивачкою права власності на 1/2
частину АДРЕСА_1.

Разом з тим, за період спільного
проживання і використання грошових
коштів первісна позивачка та померлий
ОСОБА_8 у системі Автоплан у січні 2008 р.
придбали автомобіль марки СНЕRY, 2007 р.в.,
колір чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак
НОМЕР_1 з остаточною виплатою згідно
асигнаційного акту 13 грудня 2012 р. (а.с.8,
35-37, 76)

З наданої первісною позивачкою довідки
вбачається, що вона з 01 січня 2009 р. по
листопад 2012 р. (пенсія за листопад
отримується у грудні) отримала пенсію в
розмірі 49384, 4 грн.

Померлим ОСОБА_7 з січня 2008 р. по
листопад 2012 р. був отриманий дохід у
вигляді пенсії та заробітної плати в
загальному розмірі 171821,78 грн.

Суд не приймає до уваги податкову
декларацію первісної позивачки за 2012 р.
(а.с.116-117), бо з неї вбачається тільки
сума доходу без витрат, тобто
визначення остаточної суми грошових
коштів, що залишилися у первісної
позивачки неможливе.

Сукупний розмір отриманих первісною
позивачкою та померлим грошових коштів
за період сплати за придбаний
автомобіль складав 221206, 18 грн., в якому
частка первісної позивачки з
математичним округленням складала 22/100.

У суду немає доказів того, що внески
первісної позивачки або померлого
ОСОБА_7 у сплату за автомобіль були
більшими за їх частку у спільних
доходах, тому первісний позов підлягає
задоволенню в частині визнання за
ОСОБА_2 права власності на 22/100 частки
автомобілю марки СНЕRY, 2007 р.в., колір
чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Що стосується первісних вимог про
стягнення з відповідачів компенсації
за поліпшення вищеназваних квартири та
автомобілю, то ці вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки,
як зазначено вище, первісною
позивачкою не надані докази отримання
нею доходів до 2009 р., тому суд не приймає
у якості доказу товарні чеки від 30.06.2006
р. і 30.08.2006 р. (а.с.34), на яких до того ж
відсутнє імя особи, якій вони були
виписані.

Так само не персоніфіковані та не мають
печаток і розрахункові квитанції СТО
(а.с.30), що також унеможливлює прийняття
їх у якості доказів по справі.

Не може суд прийняти до уваги і договір
купівлі-продажу КПП та боргові
розписки (а.с.31-33), бо докази того, що КПП
була придбана, а гроші повернуті
виключно за рахунок грошових коштів
первісної позивачки, а не спільних
коштів разом із померлим ОСОБА_7 суду не
надано.

Позовні вимоги за зустрічним позовом
підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 57, ч.6 СК України, суд
може визнати особистою приватною
власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею, ним за час їхнього окремого
проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.

Пунктами 23,30 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено:

« 23. Вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання…

30. Якщо за час окремого проживання
подружжя після фактичного припинення
шлюбних відносин спільне майно його
членами не придбавалося, суд
відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте кожним з них за
цей період та за вказаних обставин, і
провести поділ тільки того майна, що
було їхньою спільною власністю до
настання таких обставин».

З аналізу наведених норм вбачається, що
суд, вирішуючи питання про майно
придбане під час перебування осіб у
зареєстрованому шлюбі зобов'язаний
з'ясувати час та джерело придбання
такого майна і має право визнати єдиним
власником даного майна того з подружжя
хто є його фактичним набувачем. При
цьому звернення такого фактичного
набувача з відповідною позовною заявою
не вимагається.

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що на час придбання
автомобілю шлюбні відносини між ОСОБА_7
та ОСОБА_3 фактично були припинені,
спільне господарство ними не велося,
мешкали дані особи окремо один від
одного, що не заперечується і самою
ОСОБА_3, суд вважає за доцільне
застосувати до автомобіля положення ч.
6 ст. 57 СК України, та відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні вимог про визнання за нею
права власності як одного з подружжя
на ? частки в автомобілі марки СНЕRY, 2007
року випуску, колір чорний, VІN-НОМЕР_2,
номерний знак НОМЕР_1.

Позивачі за зустрічним позовом та 3-я
особа ОСОБА_6 у відповідності до ст. 1261
ЦК України, є спадкоємцями першої
черги, які згідно ст.1269 ч.1 ЦК України
звернулися до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини.

На підставі ст.1267 ч.1 ЦК України вони
мають право на 1/4 частку спадщини
кожний.

Керуючись ст.11 ЦПК України, суд не може
вийти за межі позовних вимог, тому у
повному обсязі задовольняє зустрічний
позов в частині визнання за ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 права на спадщину 1/8
частки за кожним від спадкового майна
що залишилося після смерті ОСОБА_7 у
вигляді: 1/2 частки в автомобілі марки
СНЕRY, 2007 р.в., колір чорний, VІN-НОМЕР_2,
номерний знак НОМЕР_1, та 1/2 частки
квартири №2 за адресою: АДРЕСА_2.

Враховуючи часткове задоволення
зустрічних позовних вимог, суд заради
уникнення ускладнень під час виконання
рішень суду вважає недоцільним
стягнення зі сторін на користь один
одного судового збору, розмір якого є
однаковим для всіх задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на майно, стягнення
грошової компенсації задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
22/100 автомобілю марки СНЕRY, 2007 р.в., колір
чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на частку у спільному майні подружжя та
визнання права на спадщину
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право
на спадщину 1/8 частки за кожним від
спадкового майна що залишилося після
смерті ОСОБА_7 у вигляді: 1/2 частки в
автомобілі марки СНЕRY, 2007 р.в., колір
чорний, VІN-НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1,
та 1/2 частки квартири №2 за адресою:
АДРЕСА_2.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на ? частку
квартири №2 за адресою: АДРЕСА_2 та
стягнення грошової компенсації і
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
у спільному майні подружжя відмовити
за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання до Лисичанського
міського суду апеляційної скарги у
10-тиденний строк з моменту отримання
копії рішення.

Суддя: