22-ц/775/441/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Вайновський
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сороки
Г.П.

при секретарі Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 лютого 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на її утримання, як
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, зазначивши, що відповідач є
її батьком. 20.02.2013 року їй виповнилося 18
років, однак вона продовжувала
навчання у середній школі № 40, а з 01
вересня 2013 року вона навчається у
Маріупольському технікумі Донецького
національного університету економіки
і торгівлі ім. М. Туган-Барановського.
З квітня 2013 року матеріальної допомоги
відповідач їй не надає. Відповідач
працює у Москві, отримує високий дохід
та є матеріально забезпеченим. Просила
стягнути з відповідача на свою користь
та утримання аліменти у розмірі 1000,00
гривень щомісячно на період її
навчання. Крім того, просила стягнути з
відповідача на свою користь аліменти
за час навчання у середній школі, а саме
за квітень та травень 2013 року.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто щомісяця з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти у розмірі 500 гривень
щомісячно, починаючи з 17 вересня 2013
року і до закінчення донькою навчання,
але не більше, чим до 23-х років, та
судовий збір на користь держави у
розмірі 243,60грн.У задоволені позову про
стягнення аліментів за квітень-травень
2013 року - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить рішення
скасувати та постановити рішення, яким
повністю задовольнити її вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не
з'явився,надав заяву про розгляд
справі у його відсутність.( а.с.53,64 )

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
позивача ОСОБА_1,яка підтримала свою
апеляційну скаргу, просила її
задовольнити, дослідивши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та, обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Як вбачається із свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого 19
березня 1995 року Красногорівською
міською радою Мар,інського району
Донецької області, актовий запис № 44,
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі
«батьки» зазначено: батько - ОСОБА_2,
мати - ОСОБА_4 (а.с. 2).

Згідно ст.200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітню дитину
в твердій грошовій сумі та (або) в
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст.182 СК України.

Зокрема, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК
України).

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верхового
Суду України №6 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами України окремих
норм Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
визначено, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Зазначені вимоги закону судом першої
застосовано вірно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
навчається на II курсі Маріупольського
технікуму Донецького національного
університету економіки і торгівлі ім.
М. Туган-Барановського за денною формою
навчання. Термін навчання становить -з
01.09.2013 року по 30.06.2015 року, що
підтверджується довідкою № 241 від
04.09.2013 року (а.с. 5)

Відповідно до довідки, наданої КСН
«Первомайський» від 16 вересня 2013 року,
та пояснень позивачки ОСОБА_1, вона
проживає у будинку АДРЕСА_1 з матір'ю та
вітчимом. (а.с. 3).

Згідно з довідки № 176, виданої КЗ
Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №
40 ім. Миська Є.М. від 15 квітня 2013 року
станом на день видачі довідки позивач
ОСОБА_1 навчалася у даному закладі у 11-А
класі (а.с. 4).

Згідно із довідок № 19 від 03.12.2013 року та
№ 96, виданих Маріупольським технікумом
Донецького національного університету
економіки і торгівлі ім. М.
Туган-Барановського від 14.02.2014
року,студент ОСОБА_1 з вересня 2013 року
по грудень 2013 року отримувала
стипендію у розмірі 550 гривень, ,
починаючи з 01.01.2014 року стипендію не
отримує на підставі наказу № 1-ст від
08.01.2014 року «Про призначення стипендії
студентам денної форми навчання на 2
семестр 2013- 2014 навчального року», як
пояснила позивачка - у зв'язку із
недостатньою кількістю балів,
необхідних для призначення стипендії.
( а.с. 20,32)

Крім того, судом встановлено, що
відповідач з 2004 року не має постійного
заробітку, що об'єктивно
підтверджується наданою ним копією
трудової книжки, яка останнім місить
запис № 18 про його звільнення від 09.09.2004
року( а.с. 18) та на утриманні має матір (
80 років). Згідно із витягом з медичної
амбулаторної картки, наданим
Комунальною установою охорони здоров'я
«Лікарська амбулаторія с. Донське
Первинної медико-санітарної допомоги
Волноваського районного центру» від 29
жовтня 2013 року, ОСОБА_2 перебуває на
обліку з діагнозом «хронічне
обструктивне захворювання легенів II
стадії», у зв'язку із чим потребує
постійного нагляду у лікарі-терапевта
та регулярного прийому низки
препаратів (а.с. 17).

З урахуванням встановлених обставин
та положень закону, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив розмір
матеріальної допомоги, яку може
надавати відповідач, оскільки він має
мінливий заробіток, утримує
непрацездатну матір та значну частину
коштів витрачає на своє лікування.

Доказів про отримання відповідачем
високого доходу позивачем ОСОБА_1 в
ході розгляду справи , а також
апеляційному суду не надано та
посилань на їх наявність не наведено.

Отже, з урахуванням розміру стипендії ,
яку отримувала позивачка до грудня 2013
року у розмірі 550 гривень, її потенційну
можливість отримувати її в подальшому,
матеріальної відповідальності її
матері надавати їй допомогу, судова
колегія не погоджується з доводами
апелянта про збільшення розміру
аліментів, визначених судом.

Судова колегія погоджується із
рішенням суду в частині відмови
стягнення з відповідача аліментів за
минулий час, а саме - за квітень-травень
2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України
аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більше як за три роки.

Проте, жодного доказу на підтвердження
вжиття заходів щодо одержання
аліментів з відповідача та
неможливості їх одержання через
ухилення останнього від їх сплати
позивачем ОСОБА_1 в ході судового
розгляду справи не надано. При цьому, з
наданих відповідачем первісних
платіжних документів вбачається, що у
спірний період ним було здійснено
поштові грошові перекази на ім'я
позивача, а саме 17 квітня 2013 року у сумі
500 гривень та 01 червня 2013 року у сумі 500
гривень.( а.с. 15-16)

Інші доводи апеляції не спростовують
висновків суду.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги ,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо часткового
задоволення позову, а доводи
апеляційної скарги про порушення норм
матеріального права є безпідставними.

керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді