У Х В А Л А

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П.,
Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Головного управління АТ «Ощадбанк» по
м. Києву та Київській області до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Головного управління АТ «Ощадбанк» по
м. Києву та Київській області на
рішення апеляційного суду Київської
області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» (далі - АТ «Ощадбанк») в особі
філії Головного управління АТ
«Ощадбанк» по м. Києву та Київській
області, посилаючись на неналежне
виконання ОСОБА_3 договору
відновлювальної кредитної лінії від 05
жовтня 2010 року № 3863, звернулося до
суду з позовом, у якому просило
стягнути солідарно з позичальника
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як
поручителів 82 970 грн 58 коп.
заборгованості за вказаним договором
та 801 грн судового збору.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 06 березня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
і ОСОБА_5 на користь АТ
«Ощадбанк» в особі філії Головного
управління АТ «Ощадбанк» по м. Києву та
Київській області» 82 970 грн 58
коп. заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії від
05 жовтня 2010 року № 3863 та 801 грн
судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 17 червня 2014 року
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 06 березня
2014 року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

У поданій касаційній скарзі АТ
«Ощадбанк» в особі філії Головного
управління АТ «Ощадбанк» по м. Києву та
Київській області, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалене у
справі рішення апеляційного суду
просить скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позичальник належним чином не
виконував умови кредитного договору,
тому позивач має право на повернення
всієї суми кредиту з відповідачів як
солідарних боржників з урахуванням
процентів за користування кредитом та
пені.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
позивач у суді не довів обставин, на які
посилався як на обґрунтування своїх
вимог.

Проте з такими висновками
апеляційного суду повністю погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05 жовтня 2010
року між Відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» (далі - ВАТ «Ощадбанк
України»), правонаступником якого АТ
«Ощадбанк», та ОСОБА_3 було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії № 3863, згідно з умовами якого банк
зобов'язався надати відповідачу
кредит у розмірі 188 тис. грн під 22 %
річних, а позичальник зобов'язався його
повернути до 05 квітня 2020 року та
сплатити проценти за користування
кредитом, комісійні винагороди та інші
платежі в порядку, на умовах та в
строки, визначені цим договором.

Із метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 05 жовтня 2010 року між ВАТ
«Ощадбанк України» та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № 13510, згідно
з умовами якого позичальник передав в
іпотеку банку трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Цього ж дня між ВАТ «Ощадбанк
України», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено
договори поруки № 13511 та № 13512
відповідно, згідно з умовами яких
останні взяли на себе зобов'язання у
випадку невиконання ОСОБА_3 зобов'язань
за зазначеним кредитним договором
відповідати перед банком нарівні з
позичальником як солідарні боржники.

Пунктом 1.3 кредитного договору
передбачено, що кредит надається на
споживчі цілі готівкою у вигляді
відновлювальної кредитної лінії
окремими частинами (траншами) у період
з моменту виконання позичальником
загальних умов надання кредиту до 05
жовтня 2012 року.

Згідно із заявами ОСОБА_3 про
надання кредиту в рамках кредитної
лінії 12 жовтня 2010 року позичальнику
було надано банком грошові кошти в сумі
28 тис. грн, 22 листопада 2010 року - 80 тис.
грн, 03 березня 2011 року - 20 тис.
грн, 20 травня 2011 року - 50 тис. грн.

Обґрунтовуючи позов, АТ «Ощадбанк»
посилалось на те, що свої зобов'язання
за кредитним договором від 05 жовтня 2010
року № 3863 виконало належним чином,
надавши позичальнику грошові кошти в
сумі 178 тис. грн на 114 місяців, у
той час як останній платежі та відсотки
за користування кредитом у встановлені
договором строки не сплачував,
внаслідок чого станом на 25 квітня 2013
року виникла заборгованість у розмірі
82 970 грн 58 коп., яка складається із: 37 923
грн 96 коп. заборгованості за тілом
кредиту, 37 683 грн 91 коп. заборгованості
за процентами за користування кредитом
та 7 362 грн 71 коп. пені, яку позивач
просив стягнути на свою користь.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
посилався на те, що транш в сумі 50 тис.
грн не отримував.

Згідно з висновком експерта від 15
березня 2014 року № 1/289, проведеного
Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
при УМВС України у Житомирській
області, рукописний запис «п'ятдесят
тисяч грн 00 коп.», розташовано у
графі «Загальна сума» та у графі
«Підпис отримувача» заяви на видачу
готівки від 20 травня 2011 року № 3,
виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (а.
с. 171-174).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову з підстав недоведеності
позивачем наявної заборгованості
позичальника за кредитним договором,
апеляційний суд виходив із того, що
позичальнику було надано кредит на
суму 128 тис. грн, а останній сплатив
банку 146 040 грн 72 коп.

У той же час, на порушення приписів
ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не
звернув уваги на те, що згідно з умовами
кредитного договору позичальник
зобов'язався сплачувати банку
щомісячно проценти в розмірі 22 % річних
(п. 1.1 договору), а за несвоєчасну сплату
процентів - пеню в розмірі 0,07 % від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення (п. 5.2 договору).

До позовної заяви банком надано
розрахунок боргу зі сплати процентів
та нарахуванню пені за несвоєчасну
сплату процентів за кредитом на суму 178
тис. грн.

При цьому сума тіла кредиту, на яку
нараховані проценти та інші платежі,
визначена з урахуванням отриманого
ОСОБА_3 траншу в сумі 50 тис. грн.

У той же час, вважаючи доведеним
факт неотримання ОСОБА_3
частини кредиту в сумі 50 тис. грн та
дійшовши висновку про те, що в
останнього перед банком відсутні
боргові зобов'язання за цим договором,
апеляційний суд власного розрахунку по
оплаті ОСОБА_3 кредиту, відсотків та
штрафних санкцій не навів та не звернув
уваги на те, що позичальник кредитний
договір у цій частині не оспорював.

З огляду на таке висновки
апеляційного суду про безпідставність
позову у зв'язку із повним погашенням
позичальником кредитної
заборгованості є передчасними.

Порушення судом при розгляді
справи норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалене
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Головного управління АТ «Ощадбанк» по
м. Києву та Київській області
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Київської області від 17 червня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О. П. Касьян

Судді:
В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко