Справа № 145/314/14-ц Провадження №
22-ц/772/2039/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Мазурчак А.Г.Категорія:
69Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :

Головуючого :
Чуприни В.О.

Суддів :
Денишенко Т.О., Чорного В.І.

При секретарі :
Богацькій О.М.

За участю :
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника Управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації Вінницької області -
Татарчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про
встановлення факту участі в бойових
діях, за участю заінтересованих осіб:
Управління Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Тиврівської районної державної
адміністрації, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 29 травня 2014
року, встановила :

Рішенням Тиврівського районного
суду Вінницької області від 29.05.2014 р. у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
підтвердження факту безпосередньої
участі в бойових діях відмовлено.

Не погодившись, в апеляційній
скарзі представник ОСОБА_2 по
довіреності ОСОБА_3 посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення і ухвалення нового,
яким задовольнити заявлені вимоги по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в
апеляційну інстанцію, обговоривши
доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про відмову у задоволенні апеляційної
скарги з таких підстав.

У лютому 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду
із заявою про підтвердження факту
безпосередньої участі в бойових діях.
Зазначив, що в період Великої
Вітчизняної війни у березні 1944 р.,
знаходячись за місцем проживання в
АДРЕСА_1, у віці 11 років провів
радянських розвідників безпечною
дорогою через ліс в м.
Шепетівку до родички на ім'я ОСОБА_8, яка
була партизанською зв'язковою, як це
він потім дізнався. Пізніше внаслідок
артилерійського обстрілу німецькими
військами позицій радянських
підрозділів, розташованих вказаному
населеному пункті, від розриву на
подвір'ї снаряда та зруйнованої
прибудови, в якій він ховався від
обстрілу, дістав поранення в голову,
ноги і відірвало палець руки.

На підставі рішення Тиврівського
районного суду від 17.02.2005 р., яким
встановлено факт вказаного поранення
під час Великої Вітчизняної війни,
Вінницькою МСЕК його було переведено з
цивільної 2-ої групи інвалідності на
2-гу групу інвалідів ВВВ, а у 2011 р.
установлена 1-а група інвалідності.

Підтвердження факту безпосередньої
участі в бойових діях заявнику
потрібно для перерахунку пенсії щодо
одержання виплат у більш вищому
розмірі, передбачених чинним
законодавством для даної категорії
ветеранів.

Судом установлено, що рішенням
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 17.02.2005 р.
встановлений факт того, що ОСОБА_2
поранення обох нижніх кінцівок, голови
та кисті правої руки отримав у березні
1944 р. під час Великої Вітчизняної війни
(а.с.7). У зв'язку з чим ОСОБА_2
встановлена інвалідність та надані
пільги, визначені законодавством для
ветеранів та інвалідів Великої
Вітчизняної війни (а.с.5, 6).

Відмовляючи у задоволенні заяви,
поданої у спосіб глави 6 розділу
IV ЦПК України, суд виходив з
недоведеності ОСОБА_2 своїх вимог.

З висновком суду першої інстанції щодо
недоведеності вимог, які фактично
зводяться до вирішення судом питання
про належність заявника до учасників
бойових дій, колегія суддів
погоджується.

Відповідно приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази в обґрунтування заяви про
встановлення факту, в тому числі й
покази допитаної в порядку судового
доручення побічного свідка - ОСОБА_5,
беззаперечно не підтверджують
дійсності самої події та суттєвого у
справі питання, зокрема, що у березні
1944 р. заявник входив до складу діючої
армії та інших формувань, тобто що його
можна віднести до категорії осіб,
перелік яких встановлений ст.ст. 5, 6
Закону України від 22.10.1993 р. № 3551-XII
«Про статус ветеранів, гарантії їх
соціального захисту».

З аналогічних підстав доводи
апеляційної скарги стосовно
неврахування обставин перебування
ОСОБА_2 в зоні військових дій з
отриманням поранення під час обстрілу,
виконання наказу командира підрозділу
Червоної Армії та доручення партизанки
ОСОБА_7 про передачу пакета з
картою-схемою розміщення ворожих сил
та інших, є необґрунтованими та
залишаються поза увагою.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, а доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

За правилами ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_2, -
відхилити, а рішення Тиврівського
районного суду Вінницької області від
29 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)
В.О. Чуприна

Судді: (підпис)
Т.О. Денишенко

(підпис) В.І. Чорний