Ухвала

іменем україни

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 12 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Когда Ю.В. звернувся
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що з 2001 року він перебував з
ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах.
У 2006 році за рахунок спільних коштів,
допомоги батьків та отримання кредиту
вони придбали квартиру АДРЕСА_1, яку
оформили на ім'я відповідачки. 17 липня
2009 року вони зареєстрували шлюб, який
рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 12 квітня 2013
року було розірвано. Оскільки
відповідачка не бажає добровільно
поділити майно, просив виділити йому 1/2
частину квартири та визнати за ним
право власності на вказане нерухоме
майно.

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від

12 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 10 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено. Поділено майно, що є
об'єктом спільної сумісної власності,
виділивши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2
частині квартири АДРЕСА_1 та визнано за
кожним з них право власності на вказану
частину.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що сторонами у справі
під час спільного проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, який було
укладено пізніше, набули у власність
спірну квартиру (придбану за кредитні
кошти, а позивач був поручителем за
кредитними зобов'язаннями
відповідачки), частки в якій є рівними
(ст. 70 СК України). При цьому суди вірно
застосували положення ст. 74 СК України.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильного застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 12
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник