АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, оскільки строк позовної давності для пред'явлення вимог не сплив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік, кредитна картка «Універсал». Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали правочин у формі підписання заяви про надання відповідачу банківських послуг у вигляді платіжної картки, яка використовується для ініціалізації перерахунку коштів з рахунку платника з метою оплати товарів та послуг, перерахунку коштів на рахунки інших осіб. Невід'ємною частиною укладеного договору є умови надання банківських послуг, правила користування платіжною картою і тарифи, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчать його підписи під відповідним текстом вищевказаної заяви.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 19 449 грн., з якої 2 987 грн. - заборгованість за кредитом, 15 060 грн. 12 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 902 грн. 36 коп. - штраф (процентна ставка).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.9.12 та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, отримавши кредитні грошові кошти, належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів, сплати відсотків та комісії за користування грошовими коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, а тому право позивача на отримання цих коштів було порушено.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна давність в один рік встановлена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Порядок погашення боргового зобов'язання передбачено п. 5 розділу ІІ умов та правил користування платіжною карткою, у якому зазначено, що строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Вказано, що платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п.5.3).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового договору», розмір щомісячних платежів (які включають плату за користування кредитними коштами в звітному періоді) складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн./10 доларів США та не більше залишку заборгованості (тарифи банку).

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.3 розділу ІІ умов та правил надання банківських послуг строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки, як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за такими договорами, що визначають щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Судом встановлено, що платіжна картка № НОМЕР_1 отримана ОСОБА_2 31 січня 2006 року.

Як пояснив сам ОСОБА_2, ним було знищено вказану платіжну картку, нову не було отримано.

Представник позивача не надав відомості щодо строку дії виданої платіжної картки, яка була видана відповідачу, проте, не заперечував ті обставини, що відповідач не отримував нової картки; строк дії картки, яка була видана відповідачу, сплив.

Згідно виписки з особового рахунку за карткою № НОМЕР_1 остання транзакція (зняття коштів) за цією карткою здійснена 04 лютого 2006 року, після чого виникла прострочена заборгованість, щомісячний платіж не зарахований, грошові кошти на картковому рахунку відсутні з часу здійснення останньої транзакції 04 лютого 2006 року.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом 28 листопада 2013 року, тобто з пропуском строку для пред'явлення позову згідно ст.ст. 257, 258 ЦК України, тоді як відповідач, відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності.

Позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані умовами надання банківських послуг, не передбачено. В той час, як ст. 259 ЦК України передбачає необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що сторонами обумовлений строк дії кредитного договору, який є рівним строку дії картрахунку.

31 січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік, кредитна картка «Універсал». Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Строк дії договору закінчився 31 січня 2007 року. Після цієї дати відсутні будь-які докази про те, що відповідач проводив платежі щодо погашення боргу за кредитним договором, чи використовував інші кредитні кошти.

Із наданих суду апеляційної інстанції розрахунків також не вбачається користування відповідачем грошовими коштами після закінчення терміну договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази і про те, що сторонами цей договір був пролонгований, а також про те, що відповідачу видавалась нова картка.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як установлено судом, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу протягом року, проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 28 листопада 2013 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Таким чином, судом правильно вирішено питання про застосування статей 256, 257, частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України щодо строку позовної давності з урахуванням вищевказаних обставин і факту пред'явлення позову тільки 28 листопада 2013 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: