Справа № 552/3657/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

03 липня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді
Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу. В
позовній заяві послалась на те, що
подружнє життя з відповідачем не
склалося через відсутність
взаєморозуміння, розходження поглядів
на сімейні обов'язки з ведення
спільного господарства та виховання
дитини. З січня 2014 року ведення
спільного господарства ними припинено.
Тому позивач просить шлюб розірвати,
після розірвання шлюбу змінити їй
прізвище на «ОСОБА_1».

В день розгляду справи позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про розгляд
справи за її відсутності. В заяві також
зазначила, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності. В заяві також
зазначив, що позов визнає.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які в засідання не з'явились.

Суд, дослідивши докази у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони з 26
вересня 2012 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

В позовній заяві позивач просить шлюб
розірвати, не бажає миритися з
відповідачем, наполягає на розірванні
шлюбу.

Зазначена позиція позивача
залишається незмінною з часу подання
нею позову до суду та до часу розгляду
справи.

Відповідач на розірвання шлюбу згоден.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди сторін
перебувати в шлюбі один з одним.

Зважаючи на чітку та однозначну
позицію позивача в даній справі, суд
вважає, що надання сторонам терміну на
примирення носило б формальний
характер та лише призвело б до
затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я розпалась
остаточно, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач просить суд відновити їй
дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Таким чином позов необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України,
ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26 вересня 2012 року
Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції, актовий запис №1164, між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище -
ОСОБА_1.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

03.07.2014