У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Мазур Л.М.,

Колодійчука В.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Комунальне підприємство
«Сумське міське бюро технічної
інвентаризації», про встановлення
факту належності на праві власності
майна, визначення порядку користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року, додаткове
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 26 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
06 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
Комунальне підприємство «Сумське
міське бюро технічної інвентаризації»
(далі - КП «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації») про
встановлення факту належності на праві
власності майна, визначення порядку
користування земельною ділянкою.

ОСОБА_3 посилався на те, що в отриманих
ним і відповідачем свідоцтвах про
право на спадщину за заповітом від 05
серпня 2008 року, за якими вони є
співвласниками, по 1/2 частини кожен,
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, зазначено, що
спадкове майно складається з житлового
будинку літ. «А» жилою площею 26 кв. м з
господарчими та побутовими будівлями:
сарай літ. «Б», сарай-кухня, погріб п/г,
вбиральня літ. «Г», оглядова яма
«о/я», огорожа «1-3», що належали
померлій на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 27 грудня 1991 року.

Вказував на те, що на земельній ділянці
по АДРЕСА_1 за життя ОСОБА_6 були
збудовані і їй належали житловий
будинок літ. «А», сарай-кухня літ. «Д» з
погребом п/г, сарай літ. «Б», гараж літ.
«Ж» з оглядовою ямою о/я, дерев'яна
вбиральня літ. «Г», фундамент та цоколь
для нового будинку, колонка з
обладнанням для підйому води з
артезіанського колодязя, огорожа.

Частина переліченого майна була
включена до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого ОСОБА_6
27 грудня 1991 року, та, відповідно,
виданого йому після смерті ОСОБА_6
свідоцтва від 05 серпня 2005 року.

Інше майно, яке існувало до 1991 року або
було збудоване після 1991 року за життя
ОСОБА_6 і фактично належало їй, а саме:
колонка з обладнанням для підйому води
з артезіанського колодязя, огорожа з
дерев'яного штахетника з хвірткою між
житловим будинком літ. «А-1» і сараєм
літ. «Б», огорожа з сітки «рабиці» на
металевих стійках по межі з сусідньою
земельною ділянкою АДРЕСА_2 та
дерев'яна огорожа на металевих стійках
з металевими воротами і хвірткою від
гаража літ. «Ж» до межі з земельною
ділянкою АДРЕСА_2, фундамент та цоколь
для нового будинку, з вини працівника
КП «Сумське МБТІ» при проведенні після
смерті ОСОБА_6 технічної
інвентаризації будинку з надвірними
спорудами в 2005 році не були відображені
в технічному паспорті від 14 липня 2005
року.

Фундамент і цоколь для нового будинку
були позначені на плані ділянки, як
«стр.», але не внесені до переліку
будівель в експлікації, колонка не
позначена на плані і не внесена до
переліку в експлікації, існуюча на той
час огорожа зображена на плані, але
внесена до переліку в експлікації
частково, лише № № 1-3, до експлікації не
була включена огорожа з дерев'яного
штахетника з хвірткою між житловим
будинком літ. «А-1» і сараєм літ. «Б»,
огорожа з сітки «рабиці» на металевих
стійках по межі з сусідньою земельною
ділянкою АДРЕСА_2 та дерев'яна огорожа
на металевих стійках з металевими
воротами і хвірткою від гаража
літ. «Ж» до межі з земельною ділянкою
АДРЕСА_2.

Таким чином, у свідоцтво про право
власності на спадщину за заповітом від
05 серпня 2005 року не включено як
спадкове майно фундамент і цоколь для
нового будинку, колонка з обладнанням
для підйому води та частина огорожі,
які були збудовані за життя ОСОБА_6 та
їй належали.

Позивач посилався на те, що
встановлення факту належності ОСОБА_6
на праві власності вказаного майна
необхідне для внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину від 05
серпня 2005 року.

Також позивач просив визначити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, площею 1 458 кв. м відповідно до
часток між співвласниками за першим
варіантом висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 25
жовтня 2013 року № 69.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Встановлено факт належності ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві
власності огорожі з дерев'яного
штахетника з хвірткою між житловим
будинком А-1 та сараєм «Б», огорожі з
сітки «рабиці» на металевих стійках по
межі з сусідньою земельною ділянкою
АДРЕСА_2 та дерев'яної на металевих
стійках огорожі з металевими воротами
і хвірткою від гаражу «Ж» до межі з
земельною ділянкою АДРЕСА_2, які
розташовані на території будинку з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
площею 1 000 кв. м, за варіантом № 3
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 25 жовтня 2013 року № 69,
відповідно до якого виділено в
користування: ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 500 кв. м (на плані позначено
жовтим кольором), а ОСОБА_4 виділено в
користування земельну ділянку площею
500 кв. м (на плані позначено зеленим
кольором), з встановленням для ОСОБА_3
та ОСОБА_4 сервітуту площею 4,5 кв. м (на
плані позначено жовтим та зеленим
кольором з штриховкою червоного
кольору).

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 26 грудня 2013
року встановлено факт належності
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
на праві власності колонки для підйому
води, розташованої на території
будинку з надвірними спорудами за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 06 лютого 2014 року рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 18
грудня 2013 року та додаткове рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 26
грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції, додаткове рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 27 грудня 1991 року після
смерті чоловіка - ОСОБА_7 набула право
власності на будинок з надвірними
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1,
та складається з будинку літ. «А» жилою
площею 26 кв. м та надвірних
будівель: сарай літ. «Б», сарай літ. «В»,
погріб п/г, вбиральня літ. «Г», огорожа
№ 1-2, розташованих на земельній ділянці
1 463 кв. м.

Рішенням Сумського міського
виконавчого комітету від 19 травня
1994 року № 258 ОСОБА_6 було надано дозвіл
на будівництво нового житлового
будинку розміром 8,5 м х 8,5 м та веранди
розміром 3 м х 8,5 м; було видано дозвіл на
будівництво від 27 травня 1994 року № 167, в
якому передбачено знести старий
будинок.

Рішенням 10-ої сесії Сумської міської
ради від 28 лютого 1996 року ОСОБА_6
передана у приватну власність земельна
ділянка площею 0,1 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по АДРЕСА_1.

27 грудня 1991 року ОСОБА_6 склала заповіт
на все своє майно на користь своїх
онуків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних
частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла.

05 серпня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
отримали свідоцтво про право на
спадщину за заповітом в рівних
частинах - кожний на 1/2 частини
житлового будинку «А» жилою площею 26
кв. м, що знаходиться у АДРЕСА_1,
розташований на приватизованій
земельній ділянці, з господарчими та
побутовими будівлями: сарай «Б»,
сарай-кухня «Д», погріб» п/г, оглядова
яма «о/я», вбиральня «Г», огорожа «1-3»,
що належали померлій на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Першою Сумською
держнотконторою 27 грудня 1991 року за
реєстровим № 1650.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 08 листопада 2005 року визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/2
частини за кожним земельної ділянки
площею 0,1 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку
спадкування, з видачею їм державного
акта на право приватної власності на
землю.

Судами встановлено, що державні акти на
право власності на землю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не отримані.

Рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради від 18 квітня
2006 року № 214 надано висновок на
забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1
від 28 квітня 2006 року, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було дозволено будівництво за
вказаною адресою добудови до житлового
будинку розміром 7,6 м х 8 м, нового
житлового будинку розміром 12 м х10 м,
сіней до нього розміром 4 м х 3 м, літньої
кухні розміром 4,5 м х 9 м, гаража
розміром 4,5 м х 6,5 м.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 21 березня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 24 квітня 2013 року, у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Сумської міської ради, треті особи: КП
«Сумське МБТІ», Перша Сумська державна
нотаріальна контора, про розподіл
спадкового майна, визнання права
власності на майно, розподіл земельної
ділянки, внесення змін до свідоцтва про
право на спадщину та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
спадкового майна позовні вимоги
ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалено провести поділ спадкового
майна, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3
спадкове майно, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1: житловий будинок
площею 26,0 кв. м (літ. «А») вартістю 48 322
грн, сарай-кухня (літ. «Д») вартістю 53 334
грн, погріб («п/г») вартістю 4 979 грн,
вбиральня (літ. «Г») вартістю 5
209 грн, оглядова яма («о/я») вартістю 1 633
грн, 1/2 огорожі (№ 1-3) вартістю 3 538
грн.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_4
спадкове майно, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1: сарай (літ. «Б»)
вартістю 16 144 грн, 1/2 огорожі (№ 1-3)
вартістю 3 538 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію у сумі 48 668 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині первісного та
зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що в складі спірного
будинку з надвірними будівлями та
спорудами на час смерті ОСОБА_6
знаходилось і інше спадкове майно -
колонка і частина огорожі, а тому
дійшов висновку про встановлення факту
належності на праві власності ОСОБА_6
огорожі та колонки.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

За змістом статті 25 ЦК України
здатність фізичної особи мати цивільні
права та обов'язки є правоздатністю.
Цивільна правоздатність фізичної
особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент її смерті.

З часу смерті фізичної особи її
цивільні права та обов'язки припинено.

Встановлюючи факт належності на праві
власності ОСОБА_6 огорожі та колонки,
суд посилався на те, що в акті поточних
змін станом на 19 червня 2008 року
зазначено, що на ділянці розпочато
будівництво літ. «буд.» «буд.-1» з
посиланням на дозвіл від 18 квітня 2006
року № 214, є огорожа № 1-7, вона позначена
на плані від 14 липня 2005 року, а саме: від
будинку до сараю і від гаража до межі з
ділянкою АДРЕСА_2 та по межі з ділянкою
АДРЕСА_2 та колонка. На плані від 19
червня 2008 року зазначено, що в дворі
будинку на половині відповідача
знаходиться колонка, не підключена до
електроенергії.

Разом із тим суд не врахував, що зміни,
датовані 19 червня 2008 року та 14 липня
2005 року, відбулись після смерті ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Встановлюючи факт належності майна на
праві власності померлій особі, суд на
зазначене уваги не звернув.

Визначаючи порядок користування
земельною ділянкою, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що сам
по собі факт відсутності державних
актів на право власності на спірну
земельну ділянку не є перешкодою для
визначення порядку користування нею
між сторонами, як землекористувачами
вказаної земельної ділянки за
варіантом № 3 висновку експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 10-ої сесії Сумської міської
ради від 28 лютого 1996 року ОСОБА_6 була
передана у приватну власність земельна
ділянка площею 0,1 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 08 листопада 2005 року за
сторонами визнане в порядку
спадкування право власності на 0,1 га
земельної ділянки за вказаною адресою,
по 1/2 частини за кожним, з видачею їм
державного акта на право приватної
власності на землю.

Державні акти на право власності на
землю до теперішнього часу сторони не
отримали.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 25
жовтня 2013 року № 69 визначено три
варіанти порядку користування
земельною ділянкою у межах розміру
земельної ділянки.

При цьому експерт враховував план
земельної ділянки, виконаний
ПП «Мегаполіс».

У висновку експертизи зазначено, що
встановити межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за адресою:
АДРЕСА_1, яка перебуває у користуванні
співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
експерту не видається за можливе. Дані
питання відносяться до компетенції
землевпорядних організацій.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що власники сусідніх земельних ділянок
(АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3), які межують зі
спірною земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, вже отримали державні акти.
При їх виготовленні були узгоджені
межі між земельними ділянками АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1, а також між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3.

Разом із тим вказаний висновок суду
ґрунтується на припущенні, оскільки
матеріали справи не містять вказаних
державних актів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
виконав вимог процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
обставин справи, а тому дійшов
передчасного висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Невиконання судами норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою для
скасування ухвалених судових рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 18 грудня 2013 року, додаткове
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 26 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
06 лютого 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді: О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк