Провадження № 2/127/898/14
Вінницький міський суд
Вінницької області у складі
головуючого судді Дернової В.В., при
секретарі Тронт М.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду у м. Вінниці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зняття з реєстрації, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просила визнати відповідача
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, а саме:
АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона
являється власником квартири АДРЕСА_1,
яку придбала на прилюдних торгах. На
даний час у квартирі зареєстрована
колишній її власник - відповідач
ОСОБА_2, яка у ній не проживає, своїх
речей не зберігає, комунальні послуги
не оплачує, однак у добровільному
порядку знятися з реєстрації не бажає,
чим створює позивачеві ОСОБА_1 як
власнику житла перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні майном
(житлом), що і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві, та просила
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про день, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
оголошенням у пресі (газета
«Вінниччина», 22 листопада 2013 року, № 90),
а тому суд ухвалив провести заочний
розгляд справи та ухвалити заочне
рішення, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України, оскільки представник
позивача не заперечувала проти такого
порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
частково обґрунтований та підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на
вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України,
ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції
України, її норми є нормами прямої дії;
звернення до суду для захисту
конституційних прав безпосередньо на
підставі норм Конституції України
гарантується.

Згідно ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю; право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

У судовому засіданні встановлено, що
15.02.2013 року позивач ОСОБА_1 придбала на
прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується Свідоцтвом від 15.02.2013
року, посвідченим приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 410, яке
було 15.08.2013 року зареєстровано у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за № 2466345 (а.с.5-6).

На даний час у квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована відповідач ОСОБА_2 - її
попередній власник, що підтверджується
довідкою від 04.10.2013 року № 2100 (а.с.7), яка
у квартирі не проживає, своїх речей у
ній не зберігає, комунальні послуги не
оплачує, однак у добровільному порядку
знятися з реєстрації не бажає, чим
створює позивачеві ОСОБА_1 як власнику
житла перешкоди у володінні,
користуванні та розпорядженні майном
(житлом).

Суд бере ці докази до уваги, оскільки
вони зібрані з дотриманням вимог
закону, не суперечать один одному та
ніким не оспорюються.

При цьому, згідно положень ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі, зокрема, судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою, а тому винесення судом
рішення про зняття з реєстрації місця
проживання особи за наявності рішення
про позбавлення права користування
житловим приміщенням не є необхідним,
тому позов в цій частині не підлягає
задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 114,70 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226
ЦПК України, на підставі ст. ст.
8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК
України, ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житлом за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114,70
грн. судового збору.

Заочне рішення може бути
переглянуто Вінницьким міським судом
Вінницької області за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Вінницької
області через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя: