АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2217
Головуючий у1-й інстанції - Неганова
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 січня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Побірченко Т.І.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
"Київенергоремонт" про зміну
формулювання причин та дати
звільнення,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2013 року за
безпідставністю заявленого позову
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства
"Київенергоремонт" про зміну
формулювання причин та дати звільнення
(а.с. 89-91).

Не погодившись з рішенням суду, позивач
через свого представника ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення суду, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_5 у повному обсязі (а.с. 94-95).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника позивача - ОСОБА_4, який
підтримав подану ним апеляційну скаргу
та просив суд її задовольнити,
представників ПАТ "Київенергоремонт",
які заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

17 січня 2007 року наказом № 5-к ОСОБА_5 був
прийнятий на роботу постійно на посаду
консультанта з неповним двохгодинним
робочим днем з окладом згідно штатного
розпису, з оплатою пропорційно
відпрацьованому часу (а.с. 5).

30 січня 2012 року ОСОБА_5 звільнений з 16
січня 2012 року з посади консультанта ПАТ
"Київенергоремонт" у зв'язку з
прогулами без поважних причин згідно з
п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 3).

Оскільки позивач просить суд змінити
формулювання причин звільнення із "у
зв'язку з прогулами без поважних причин
згідно з п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України" на "у
зв'язку з прогулами без поважних причин
з 17 січня 2007 року згідно з п.4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, з причиною звільнення - за
прогули, він фактично згоден.

Доказів того, що позивачем 17 січня 2007
року було допущено прогул, зокрема,
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин, суду не надано.

За встановлених обставин суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заявленого позову,
оскільки заявлені ОСОБА_5 вимоги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів (а.с. 3-5; 45-76) суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими при вирішенні справи,
доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення позову повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення (а.с. 89-90).

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить, в ході апеляційного
розгляду представник позивача також не
навів таких обставин.

Районним судом відповідно до змісту
позовної заяви правильно встановлено,
що ОСОБА_5 фактично не оспорює
формулювання причин звільнення (за
прогул без поважних причин згідно з п.4
ч. 1 ст. 40 КЗпП України), а лише не
погоджується із датою звільнення за
прогул, вважаючи такою датою перший
робочий день - 17 січня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач фактично жодного дня не
працював у ПАТ "Київенергоремонт" на
посаді консультанта, оскільки запис у
трудовій книжці про це місце роботи у
нього відсутній, не можуть бути
прийняті судом апеляційної інстанції в
якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення, оскільки на
підтвердження укладення цього
трудового договору суду надані, в тому
числі і позивачем, письмові докази -
копії: заяви ОСОБА_5 про прийняття на
роботу від 17 січня 2007 року (а.с. 4);
наказу № 5-к від 17 січня 2007 року про
прийняття на роботу (а.с. 5); наказу № 3/1-к
від 30 січня 2012 року про звільнення з
роботи (а.с.3; 45).

Посилання апеляційної скарги на те, що
факт невиходу позивача на роботу з 17
січня 2007 року по 16 січня 2012 року
підтверджується показаннями свідків,
також не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для задоволення позову, оскільки при
звільненні за прогул без поважних
причин перевірці підлягає не тільки
сам факт відсутності на роботі, але і
причини такої відсутності.

Крім того, за правилами, встановленими
ст. ст. 148 - 149 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення за порушення
трудової дисципліни, зокрема, -
звільнення, застосовується власником
або уповноваженим ним органом не
пізніше одного місяця з дня його
виявлення. Дисциплінарне стягнення не
може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку. До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

В даному випадку суду не надано доказів
виявлення роботодавцем у період з 17
січня 2007 року по 15 січня 2012 року включно
вчинення ОСОБА_5 прогулу без поважних
причин. В розпорядженні суду лише
наявні докази вчинення ОСОБА_5 прогулу
без поважних причин: 16, 23 та 30 січня 2012
року (а.с. 46-48).

З огляду на викладене, обставини,
встановлені рішенням суду у спорі
сторін про стягнення заробітної плати,
преюдиціального значення для
вирішення даного спору не мають. Крім
того, указане рішення не набрало
законної сили.

Посилання апеляційної скарги на те, що
факт невиходу позивача на роботу з 17
січня 2007 року по 16 січня 2012 року
підтверджується також записом у
трудовій книжці позивача про роботу у
означений період на іншому
підприємстві, також не можуть бути
прийняті судом апеляційної інстанції в
якості підстав для задоволення позову
виходячи з наступного.

Позивач просить суд змінити дату
звільнення за прогул з 16 січня 2012 року
на 17 січня 2007 року.

Водночас, записи у трудовій книжці про
роботу у НАК "Енергетична компанія
України" стосуються періоду з 19 лютого
2008 року по 7 травня 2010 року (а.с. 11).

Таким чином, немає підстав вважати, що
станом на 17 січня 2007 року позивач був
працівником не ПАТ "Київенергоремонт"
а іншого підприємства.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.І.
Побірченко

Л.Д.Поливач