ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва в складі:

головуючого - судді
Коренюк А.М.

при секретарі
Скирута К.В.

з розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим,
що за рішенням Миронівського районного
суду Київської області від 21 липня 2003
року відповідач зобов»язаний
щомісячно сплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх
видів його заробітку, але не менше ?
частини неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян й до його повноліття,
з 11 липня 2003 року. Проте, відповідачем
зазначене рішення суду повністю не
виконується, у зв»язку з чим утворилась
заборгованість по аліментам станом на
01 жовтня 2013 року у розмірі 77 357 грн. 18
коп., відповідно, розмір неустойки пені
від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення за період з
січня 2011 року по вересень 2013 року
становить 186 601 грн. 30 коп.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала з тих же підстав та просили
їх задовольнити: стягнути з
відповідача на її користь 186 601 грн. 30
коп. - неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав у цілому.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позовних вимог не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог
прийнято судом.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з»ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, з урахуванням визнання
відповідачем позовних вимог, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є
колишнім подружжям, від шлюбу мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

За рішенням Миронівського районного
суду Київської області від 21 липня 2003
року відповідач зобов»язаний
щомісячно сплачувати позивачці
аліменти на утримання їх
неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ?
частини всіх видів його заробітку, але
не менше ? частини неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян й до його
повноліття, починаючи з 11 липня 2003
року (а.с.7). Проте, відповідачем
зазначене рішення суду повністю не
виконується, у зв»язку з чим утворилась
заборгованість по аліментам станом на
01 жовтня 2013 року у розмірі 77 357 грн. 18
коп. (а.с.12-13), відповідно, розмір
неустойки пені від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
за період з січня 2011 року по вересень 2013
року становить 186 601 грн. 30 коп.
(а.с.14-15).

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачена ст. 196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

За змістом ст. 196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Позивачка просить стягнути з
відповідача розмір неустойки (пені) від
суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення за період з січня 2011
року по вересень 2013 року в загальній
сумі 186 601 грн. 30 коп. (а.с.14-15).

Суд, надавши правову оцінку вказаним
розрахункам, вважає їх такими, що
ґрунтуються на вимогах ст. 196 СК
України.

З урахуванням вищенаведеного, визнання
відповідачем позовних вимог, суд
приходить до висновку про задоволення
позову.

Приймаючи до уваги предмет даного
спору, наслідки його розгляду судом,
суд вважає за необхідне застосувати
положення частини першої статті 88 ЦПК
України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду
сплачено судовий збір - 1 866 грн. 01 коп.
(а.с.20), який підлягає стягненню з
відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, ст. 196 СК
України, з урахуванням п.22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», Правових позицій,
висловлених Судовою палатою у
цивільних справах Верховного Суду
України у зв»язку з переглядом
цивільних справ в касаційному порядку
і за винятковими обставинами у 2007 році,
керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60,
62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
код платника податків - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2 186 601 грн. 30 коп. -
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів та 1 866 грн. 01 коп. - судового
збору, а всього - 188 467 (сто
вісімдесят вісім тисяч чотириста
шістдесят сім) грн. 31 (тридцять одна)
коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Дарницький районний суд м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:

Коренюк А.М.