АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк
І.М.

секретар: Данилко О.А.

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у
справах дітей Вижницької районної
державної адміністрації Чернівецької
області про відібрання малолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 25 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання
малолітньої дитини.

Посилався на те, що з 2002 року по 2009 рік
перебував у шлюбі з ОСОБА_4. Від шлюбу
народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
26.08.2009 року шлюб між ними розірвано, син
залишився проживати з матір'ю - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її
смерті його син знаходиться на
вихованні у брата ОСОБА_4 - ОСОБА_2, який
проживає у АДРЕСА_1. На його прохання
повернути йому на утримання та
виховання малолітнього сина ОСОБА_5,
ОСОБА_2 відповів відмовою.

Просить відібрати у ОСОБА_2
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
передати йому для спільного
проживання.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 25 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позовних
вимог. Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходів з положень ч.3 ст.163 СК
України, ст..ст.3, 9, 12 Конвенції про права
дитини, що право на відібрання дитини
чи відмова у цьому має відповідати перш
за все інтересам дитини. Передача
малолітньої дитини ОСОБА_5 батьку буде
суперечити її інтересам, оскільки
зміна звичайних для неї умов життя та
кола оточуючих близьких людей стане
для дитини психотравмуючим фактором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Судом встановлено, що позивач
знаходився з ОСОБА_4 в зареєстрованому
шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син ОСОБА_5.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач залишив свого малолітнього
сина ОСОБА_6 у колишньої дружини, коли
синові було 2 роки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати дитини ОСОБА_4
померла. Після її смерті малолітня
дитина залишилась проживати у брата
ОСОБА_4 - відповідача по справі ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено та це
вбачається і з матеріалів справи, що
позивач з того часу, коли залишив
колишню дружину з неповнолітнім сином,
жодного разу із сином не зустрічався,
не піклувався про його розвиток та
виховання, не намагався встановити
контакт із дитиною.

Відповідно до результатів
психодіагностичного обстеження
ОСОБА_5, згадки про батька у нього
викликають негативні почуття.

Колегія суддів також враховує ту
обставину, що неповнолітній ОСОБА_5 з
народження проживав зі своєю рідною
сестрою ОСОБА_7, яка під час хвороби
матір»ї йому її замінила, у нього із
сестрою існує тісний емоційний
зв»язок. Роз»єднання рідних дітей в
даному випадку завдасть нової
психологічної травми неповнолітньому
ОСОБА_5.

В той же час у позивача є нова сім»я
(дружина та дитина), з якими
неповнолітній ОСОБА_5 не знайомий.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що враховуючи дев»ятирічний вік
дитини, особисту прихильність її до
відповідача та рідної сестри Евеліни,
негативне ставлення до батька, і те, що
зміна місця проживання дитини, її
оточення може бути серйозною душевною
травмою для неї, у задоволенні позову
ОСОБА_1 про відібрання дитини слід
відмовити.

Посилання позивача на визначене ч.
1ст.163 СК України переважне право на те,
щоб малолітня дитина проживала з ним,
суд обґрунтовано не прийняв до уваги як
визначальну обставину враховуючи
вищенаведені обставини.

Також не заслуговують на увагу доводи
позивача про те, що колишня дружина
перешкоджала йому у спілкуванні з
сином. В судовому засіданні
встановлено, що за весь період часу
окремого проживання позивач не
звертався до органу опіки та
піклування чи до суду із заявою про
визначення способів участі батька у
вихованні дитини або про усунення
перешкод у вихованні дитини; не
відвідував дитину ні в садочку, ні в
школі; жодного разу не вітав дитину з
днем народження; не намагався
встановити контакт з дитиною.

Відповідно до ч. 3 ст.163 СК суд може
відмовити у відібранні малолітньої
дитини і передачі її батькам або одному
з них, якщо буде встановлено, що це
суперечить її інтересам.

З огляду на викладені обставини
колегія суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 25 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
вступу його в законну силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи