Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, виконкому Сокальської міської
ради Львівської області, треті особи:
Сокальська державна нотаріальна
контора, КП ЛОР «Червоноградське МБТІ»
про встановлення юридичних фактів,
визнання права власності в порядку
спадкування, визнання недійсними
правовстановлюючих документів та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи: Сокальська
державна нотаріальна контора, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ» про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання недійсним
реєстраційного посвідчення та
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Сокальського районного суду
Львівської області від 05 червня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просила:

- встановити факт її спільного
проживання з батьком ОСОБА_6 у АДРЕСА_1
на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1;

- встановити факт її вступу в
управління і володіння спадковим
майном після смерті ОСОБА_6;

- визнати за нею право власності на 1/3
частину спадкового майна - будинку
АДРЕСА_2 після смерті її батька;

- визнати недійсним рішення
виконавчого комітету Сокальської
міської ради народних депутатів
Львівської області від 17 грудня 1998 року
№ 382 «Про оформлення права власності на
будинок в АДРЕСА_2»;

- визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 06 березня 1998 року державним
нотаріусом Сокальської державної
нотаріальної контори Вікарчуком С.П. за
реєстровим номером № 473 на
ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в частині
реєстрації за ними 1/2 частини
спадкового майна замість 1/3 частини;

- визнати частково недійсними
реєстраційні свідоцтва, видані 24
грудня 1998 року Червоноградським ММБТІ
на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в частині
реєстрації за ними 1/2 частини будинку
АДРЕСА_2 замість 1/3 частини.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6

Спадкоємцями після його смерті є її
мати ОСОБА_4, вона (позивачка) та її брат
ОСОБА_8

До складу спадщини входив незавершений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2,
який вона разом з відповідачкою
добудувала після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її брат ОСОБА_8 помер

Після його смерті вона дізналася, що
мати ще в 1998 році оформила незавершений
будівництвом будинок в рівних
частках на себе та на брата в порядку
спадкування після смерті батька й 06
березня 1998 року державним нотаріусом
Сокальської нотаріальної контори їм
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, де зазначено
процент готовності будинку 63.5%.

Рішенням Сокальського міськвиконкому
був затверджений акт про закінчення та
введення в експлуатацію будинку
АДРЕСА_2 і 24 грудня 1998 року вони
отримали реєстраційні посвідчення на
1/2 частину будинку кожний.

Вважає, що розподіл спадщини та
реєстрація права власності проведені
неправильно, оскільки було троє
спадкоємців, які фактично прийняли
спадщину, тому кожному належало по 1/3
частині майна.

02 жовтня 2012 року ОСОБА_4 подала
зустрічний позов, у якому просила
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 06
березня 1998 року державним нотаріусом
Сокальської державної нотаріальної
контори Вікарчуком С.П. ім'я ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3;
визнати за нею право власності на 78,83 %
будинку АДРЕСА_2; визнати недійсними
реєстраційні свідоцтва, видані 24
грудня 1998 року Червоноградським МБТ1
ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6, до
складу спадщини після його смерті
входив незавершений будівництвом
будинок АДРЕСА_2, процент готовності
якого становив 63,5%.

Вона розуміла, що спадковим майном є
половина недобудованого будинку,
оскільки будинок будувався подружжям
спільно під час шлюбу, починаючи з 1980
року. Проте, оскільки забудовником був
тільки чоловік, то у свідоцтві вказано
весь будинок, а вона не оспорювала його.

У 1998 році свідоцтво про право на
спадщину було видано їй та
неповнолітньому сину ОСОБА_8 в рівних
частках, після чого ними отримано
реєстраційні посвідчення права
власності по Ѕ частині спадкового
майна.

Вважала, що після повернення дочки
із-за кордону, де вона перебувала з 1996
року до 2008 року, буде проведено
перерозподіл спадщини і її частка в
праві на спадщину буде відновлена.

Однак провести перерозподіл наразі
неможливо, так як помер один із
спадкоємців ОСОБА_8

Враховуючи наведене, просила її позов
задовольнити.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 05
червня 2013 року первісні позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт прийняття спадщини
(вступ в управління та володіння
спадковим майном) ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину спадкового майна -
незакінченого будівництвом житлового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2,
процент готовності якого станом на 1987
рік становить 73%, після смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 06 березня 1998 року державним
нотаріусом Сокальської державної
нотаріальної контори Вікарчуком С.П. за
реєстровим номером № 473 на ім'я
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, в частині реєстрації
за ними 1/2 частини спадкового
майна після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним рішення виконавчого
комітету Сокальської міської ради
народних депутатів Львівської області
від 17 грудня 1998 року № 382 «Про
оформлення права власності на будинок
у АДРЕСА_2».

В задоволенні іншої частини первісних
вимог та у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року
рішення суду першої інстанції в
частині визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого на ім'я ОСОБА_4 та
ОСОБА_8, змінено.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане ОСОБА_4 та ОСОБА_8 06 березня 1998
року державним нотаріусом Сокальської
державної нотаріальної контори
Вікарчуком С.П., в частині 1/3 частки
спадкового майна.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Під час розгляду справи судами
встановлено, що згідно зі свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 01
грудня 1987 року, посвідченого державним
нотаріусом Сокальської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_6
після смерті матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, отримав у власність
незакінчений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_2, процент готовності
якого становив 73%, який належав
померлій на підставі рішення виконкому
Сокальської міської ради народних
депутатів від 14 серпня 1980 року.

Тобто, саме незакінчений будівництвом
житловий будинок готовністю 73% був
успадкований ОСОБА_6

Рішенням виконкому Сокальської
міської ради народних депутатів
№ 207 від 12 липня 1984 року йому дозволено
закінчити будівництво.

Відповідно до рішення виконкому
Сокальської міської ради народних
депутатів від 11 квітня 1985 року № 102
рішення міськвиконкому від
12 липня 1984 року № 207 скасовано у зв'язку
з тим, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_9
спадщини на незакінчений будівництвом
житловий будинок АДРЕСА_3 не оформив, а
будинок будував із зміною проекта.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті спадкова маса
складала незакінчений будівництвом
житловий будинок готовністю 73%, які він
прийняв після смерті ОСОБА_9

15 жовтня 1998 року рішенням виконкому
Сокальської міської ради Львівської
області за № 274 затвердженій акт про
закінчення та введення в експлуатацію
будинку АДРЕСА_2 ( а.с. 67, 68).

Згідно з записів будинкової книги в
спірному будинку були прописані
ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 були його дружина
ОСОБА_4, син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_3

06 березня 1998 року ОСОБА_4 звернулася до
Сокальської державної нотаріальної
контори в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 із
заявою про видачу свідоцтва на
спадщину, не повідомивши нотаріусу про
наявність ще одного спадкоємця за
законом - ОСОБА_3

06 березня 1998 року державним нотаріусом
Сокальської державної нотаріальної
контори Вікарчуком С.П. видано ОСОБА_4
та ОСОБА_8 свідоцтво про право на
спадщину за законом в рівних частках
кожному на спадкове майно, що
складається з житлового будинку з
надвірними спорудами, який знаходиться
по АДРЕСА_2 Сокальського району
Львівської області.

24 грудня 1998 року Червоноградським
міжміським бюро технічної
інвентаризації за ОСОБА_4 та ОСОБА_8
зареєстровано право власності по 1/2
частині зазначеного будинку за кожним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер.

Задовольняючи частково вимоги
позивача ОСОБА_3 та відмовляючи в
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що спадкуванню підлягає
незакінчений будівництвом житловий
будинок, процент готовності якого
станом на 1987 рік становив 73%,
право власності на який мав
спадкоємець ОСОБА_6 згідно
зі свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 01 грудня 1987 року.

Виходячи з рівності часток спадкоємців
першої черги відповідно до
ст.529 ЦК УРСР, суд визнав за ОСОБА_3 право
власності на 1/3 частину спадкового
майна.

Апеляційний суд фактично погодився з
висновками суду першої інстанції, але
змінив його в частині визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, визнавши недійсним
це свідоцтво в частині 1/3 частки
спадкового майна.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 були його дружина
ОСОБА_4, син ОСОБА_8 та донька
ОСОБА_3

Спадщину прийняли дружина ОСОБА_4 та
син ОСОБА_8, отримавши свідоцтво про
право на спадщину за законом по Ѕ
частині кожному на спадкове майно.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 є
три спадкоємці - його дружина, син та
донька й кожному із них належить по 1/3
частині спадкового майна.

Суд апеляційної інстанції
вищевказаних обставин та норм чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не врахував, а визнавши
недійсним свідоцтво про право на
спадщину у 1/3 його частині не з'ясував,
яким чином при цьому зміняться частки
всіх спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалене ним рішення в частині
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом не
може вважатися законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
рішення в цій підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року в частині
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд.

У решті рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

О.В. Попович