АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/652/14 Справа № 185/7557/13 Головуючий у 1 й інстанції - Врона А.О. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Чубукова О.П., Михайловської С.Ю.,

при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2013р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та на його користь з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області стягнуто 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області просило скасувати вказане рішення, посилаючись на невідповідність його вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

ОСОБА_2 тривалий час працював у шахті ВО "Павлоградвугілля" (правонаступник: ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), у тому числі гірничим працівником в тяжких, шкідливих, підземних умовах, внаслідок чого отримав професійне захворювання за основним діагнозом: Варикозне розширення вен нижніх кінцівок з вираженими проявами тромбофлебіту та трофічними порушеннями, ХВН 3ст. та моральну шкоду (а.с.4-10). За висновком Павлоградської МСЕК від 15.10.2003р. у зв'язку з професійним захворюванням ОСОБА_2 встановлено 50%-ну втрату професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с.14,15,53). Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.21,28,34,40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" ухвалив рішення про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Твердження Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні та суперечать встановленим обставинам та вимогам діючого законодавства. Посилання Відділення на пропуск ОСОБА_2 передбаченого ст.233 КЗпП України тримісячного строку позовної давності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заявлені ОСОБА_2 до Відділення вимоги пов'язані не з його трудовими відносинами, а з покладеною на Фонд відповідальністю за соціальне страхування працівників від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Крім того вимогами ч.3ст.268 ЦК України передбачено, що позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, не поширюється. Внаслідок професійного захворювання ОСОБА_2 наполовину втратив свою працездатність, отримав інвалідність, що призвело до звільнення з роботи по п.2 ст.40 КЗпП України. Стан його здоров'я вимагає систематичного лікування. Таким чином професійне захворювання призвело до вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках та завдало значних моральних страждань та фізичного болю. Посилання відділення в апеляційній скарзі на Відсутність окремого медичного висновку відносно спричинення працівнику моральної не є підставою для відмови у відшкодуванні моральної шкоди, факт спричинення якої підтверджено наявними у матеріалах справи доказами. Доказів тому, що внаслідок настання професійного захворювання ОСОБА_2 не спричинено моральної шкоди ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Рішення суду відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди) від 31.03.1995р. (зі змінами). Положеннями ст.46 Конституції України громадянам гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків підприємств право на соціальний захист, що включає і право на забезпечення їх у разі часткової втрати працездатності. Посилання Відділення в апеляційній скарзі на зміни в законодавстві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди спеціальний закон - Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" передбачав відшкодування вказаної шкоди. Звуження змісту та обсягу існуючих прав громадянина не допускається Конституцією України (ст.22).

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: