АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа: №22-ц/791/1505/2014
інстанції: Корецький Д.Б.
Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 28 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, реєстраційна служба
Суворовського районного управління
юстиції у м.Херсоні (третя особа -
приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7)
про поновлення позовної давності,
визнання недійсними довіреності та
договору купівлі-продажу квартири,
скасування реєстрації права власності
на квартиру, витребування квартири із
чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 грудня 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому після зменшення та уточнення
позовних вимог від 18.03.2014 року просила:
поновити позовну давність; визнати
недійсною довіреність від 16.04.2010 року
від її імені на ім'я ОСОБА_6; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 05.06.2010 року
ОСОБА_6 від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7 та скасувати реєстрацію права
власності у Державному реєстрі прав на
нерухоме майно на вказану квартиру за
ОСОБА_5; витребувати із чужого
незаконного володіння у ОСОБА_5 вказану
квартиру на користь ОСОБА_3

На обґрунтування свого позову ОСОБА_3
зазначила, що з 20.08.2004 року вона є
власником вказаної квартири. У 2010 році
їй стало відомо, що ОСОБА_6, діючи на
підставі посвідченої 16.04.2010 року
консулом Генерального консульства
України в Барселоні Подойма Дмитром
Григоровичем довіреності від її імені,
продала 05.06.2010 року вказану квартиру
ОСОБА_4, який у свою чергу за договором
від 14.06.2010 року перепродав квартиру
ОСОБА_5 Вказану довіреність вона нікому
не давала, вона нею не підписувалась, що
встановлено висновком експерта, листом
т.в.о. Генерального консула від 18.10.2010
року та вироком суду. Вважає договір
купівлі-продажу від 05.06.2010 року
недійсним, оскільки наміру продавати
квартиру вона не мала. Крім того,
оскільки вона не була стороною
вказаного вище договору
купівлі-продажу від 14.06.2010 року, то
квартира підлягає витребуванню із
чужого незаконного володіння.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Херсона від 28 березня 2014 року суд
вирішив: позов ОСОБА_3 задовольнити
частково; визнати недійсною
довіреність від 16.04.2010 року на ім'я
ОСОБА_6; визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 05.06.2010 року ОСОБА_6 від імені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7; в іншій
частині позову ОСОБА_3 відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча в
інтересах ОСОБА_3, просить вказане
рішення суду скасувати в частині
відмови в задоволенні позовних вимог і
постановити в цій частині нове рішення
про задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права
та неповне з'ясування судом обставин
справи. Зокрема, вказала, що суд не
звернув увагу на те, що за положеннями
ст.ст.387 і 388 ЦК України спірна квартира,
яка за відплатним договором придбана
ОСОБА_5 у ОСОБА_4 (тобто особи, яка не
мала права його відчужувати, оскільки
договір купівлі-продажу від 05.06.2010 року
визнано недійсним), підлягає
витребуванню з чужого незаконного
володіння на користь власника. Крім
того, зазначила, що за п.2.6 Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до запису та заяв про скасування
запису Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно (затверджений
наказом МЮ України 12.12.2011 року №3502/5,
зареєстрований у МЮ України 12.12.2011 року
за №1429/20167) для скасування реєстрації
права власності заявник подає рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора.

Отже, судове рішення не оскаржується в
частині визнання недійсними
довіреності від 16.04.2010 року на ім'я
ОСОБА_6 та договору купівлі-продажу
спірної квартири від 05.06.2010 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині витребування майна та
скасування реєстрації права власності
у Державному реєстрі прав на нерухоме
майно на спірну квартиру за ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з того, що в
момент розгляду цієї справи договір
купівлі-продажу спірної квартири від
14.06.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, є дійсним, а також з того, що суд
не має права підміняти функції, надані
на це відповідним органам.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитися не можна, оскільки до нього
суд дійшов при неповному з'ясуванні
обставин справи, та порушивши норми
матеріального і процесуального права,
що згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

На підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 20.08.2004
року ОСОБА_3 стала власником 4-кімнатної
квартири АДРЕСА_1. Право власності було
зареєстровано в Херсонському
державному БТІ 07.03.2007 року в реєстровій
книзі: 37, номер запису: 14624 (а.с.8, 9).

У 2010 році позивачці стало відомо, що
ОСОБА_6, діючи на підставі посвідченої
16.04.2010 року консулом Генерального
консульства України в Барселоні
Подойма Дмитром Григоровичем
довіреності від її імені, продала за
71892грн. згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 05.06.2010 року вказану квартиру ОСОБА_4,
який у свою чергу за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
від 14.06.2010 року продав квартиру ОСОБА_5
(а.с.10, 11, 12).

Вказану довіреність позивачка нікому
не давала, вона нею не підписувалась.
Зазначене встановлено висновком
експерта у кримінальній справі, листом
т.в.о. Генерального консула від 18.10.2010
року та вироком Дніпровського
районного суду м.Херсона від 04.02.2014 року
у кримінальній справі по
обвинуваченню, зокрема ОСОБА_10, за
ст.ст.358 ч.3, 190 ч.4, 14 ч.1, 190 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.4, 15
ч.3, 190 ч.4 КК України (а.с.13, 14-19, 113-122).

Вказаним вироком суду ОСОБА_10 визнано
винною за ст.ст.358 ч.3, 190 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.4, 14
ч.1, 190 ч.4, 15 ч.3 та 190 ч.4 КК України і їй
призначено покарання у вигляді 5 років
і 3 місяців позбавлення волі, з
конфіскацією майна з утриманням в
кримінально-виконавчому закладі
закритого типу.

Вироком встановлено, що ОСОБА_10 вчинила
вказані злочини, в тому числі уклавши
05.06.2010 року від імені ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу спірної квартири з
покупцем ОСОБА_4, використавши завідомо
підробний паспорт на ім'я ОСОБА_6, до
якого було вклеїно її фотографію, та
завідомо підробну довіреність на ім'я
ОСОБА_6 від імені ОСОБА_3, посвідчену
16.04.2010 року консулом Генерального
консульства України в Барселоні
Подойма Дмитром Григоровичем.

Як вже зазначалось, рішення суду не
оскаржується в частині визнання
недійсними довіреності від 16.04.2010 року
на ім'я ОСОБА_6 та договору
купівлі-продажу спірної квартири від
05.06.2010 року.

Що ж стосується рішення в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про витребування майна та скасування
реєстрації права власності, то колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно статті 655 вказаного Кодексу
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Аналіз ст.ст.215, 216, 330 і 388 ЦК України
свідчить про те, що права особи, яка
вважає себе власником майна, не
підлягають захисту шляхом задоволення
позову до добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення віндикаційного
позову до добросовісного набувача,
який набув право на майно за відплатним
договором (у відповідних випадках) або
за безвідплатним договором (у всіх
випадках), тобто якщо є підстави,
передбачені ст.388 ЦК України, які дають
право витребувати майно у
добросовісного набувача. В даному
випадку право на витребування майна з
чужого володіння обмежене
добросовісністю набувача і
зберігається за власником за умови,
якщо майно вибуває з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, поза їхньою волею, що
й повинно бути доведено в суді.

Установлено, що спірне нерухоме майно
вийшло з володіння позивачки поза її
волею, оскільки вибуло з її володіння
шляхом використання підробної
довіреності, за якою вона нібито
уповноважила ОСОБА_6 розпоряджатись
усім своїм майном тощо, однак яку вона
нікому не давала і не підписувала, що
встановлено вироком суду та іншими
матеріалами справи.

Суд же першої інстанції на вказане
уваги не звернув.

З іншого боку, відповідно до п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" -
рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації (статті 19, 27
Закону України від 1 липня 2004 року №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Таким чином, суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову в
частині вимоги про скасування
реєстрації права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_5

З огляду на наведене колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції як незаконне і
необґрунтоване підлягає скасуванню в
частині відмови в задоволенні позовної
вимоги про витребування квартири із
чужого незаконного володіння із
ухваленням нового рішення про
задоволення вказаної позовної вимоги,
а саме про витребування у відповідача
на користь позивачки спірної квартири.
Це ж рішення в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги про
скасування реєстрації права власності
у Державному реєстрі прав на нерухоме
майно на вказану квартиру за ОСОБА_5
слід залишити без змін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином з позивача на користь
відповідача необхідно стягнути судові
витрати у розмірі 1078грн.38коп. (а.с.2, 133).

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309 ЦПК
України, ч.1 ст.328, ст.ст.330, 388, 655 ЦК
України, п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої
в інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного
суду м.Херсона від 28 березня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовної
вимоги про витребування квартири із
чужого незаконного володіння -
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, реєстраційна служба
Суворовського районного управління
юстиції у м.Херсоні (третя особа -
приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7)
в частині витребування квартири із
чужого незаконного володіння -
задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Це ж рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, реєстраційна
служба Суворовського районного
управління юстиції у м.Херсоні (третя
особа - приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_7) про скасування
реєстрації права власності на квартиру
- залишити без змін.

Вказане рішення суду в частині
визнання недійсними довіреності від
16.04.2010 року на ім'я ОСОБА_6 та договору
купівлі-продажу спірної квартири від
05.06.2010 року, укладеного між ОСОБА_6, від
імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - в апеляційному
порядку не переглядалось як таке, що не
оскаржувалось.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 судові витрати у розмірі
1078грн.38коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і на нього може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
моменту його проголошення.

Головуючий:

судді: