КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4583/14-ц
Провадження № 2/488/1844/14 р.
Корабельний районний суд м. Миколаєва
головуючої по справі судді -
при секретарі судового засідання -
за участю позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
„Миколаївський суднобудівний завод
„Океан" про стягнення нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,
У вересні 2014 року позивачка
звернулася до суду із позовною заявою
про стягнення з відповідача
нарахованої, але не виплаченої їй
заробітної плати в сумі 9224,71 гривень,
середнього заробітку за час затримки
5000 гривень відшкодування заподіяної їй
В обґрунтування вимог посилалася на
те, що з 02 вересня 1977 року вона
знаходилася з відповідачем у трудових
правовідносинах. 04 лютого 2014 року була
звільнена з роботи у зв'язку з
ліквідацією підприємства на підставі
ч.1 ст.40 КЗпП України. В порушення норм
ст.116 КЗпП України відповідач
розрахунок з нею у день звільнення та
на наступний день не зробив,
відмовившись виплатити таку
заборгованість у зв'язку з відсутністю
коштів. В зв'язку з тим, що з вини
відповідача їй при звільненні не були
виплачені належні кошти в строки,
передбачені трудовим законодавством,
вона також просить стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за весь час затримки
заробітної плати, починаючи з 04.02.2014р.
того невиплатою заробітної плати їй
заподіяно моральну шкоду, яка полягає у
душевному хвилюванні за її
матеріальний стан, відсутністю коштів
на утримання, необхідністю позичати
гроші у сторонніх осіб, прикладати
додаткових зусиль для організації
свого життя. Такими діями відповідача
була принижена її честь та професійна
гідність як працівника. Моральну шкоду
вона оцінила у 5000 гривень. Посилаючись
на наведене, просила позов
У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила стягнути
заборгованість із заробітної плати в
сумі 9224,71 гривень, середній заробіток
за час затримки розрахунку за 6,8
гривень відшкодування заподіяної
Відповідач свого представника в
судове засідання повторно не направив,
був повідомлений належним чином, про що
свідчить поштові повідомлення про
вручення рекомендованої
кореспонденції. Із заявою про розгляд
справи в їх відсутність не зверталися.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Суд, вислухавши пояснення
позивача, дослідивши наявні докази по
справі, знаходить позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
Судом встановлено, що ОСОБА_2 була
прийнята з 02.09.1977 року на роботу до
Суднобудівельного заводу "Океан", який
в подальшому перейменовано в ПАТ
„Суднобудівний завод „Океан", в цех №
Наказом № 508/к від 04.02.2014р. позивач
звільнена з роботи відповідно до п.1
ст.40 КЗпП України у зв'язку з
ліквідацією підприємства з 04 лютого 2014
У відповідності до ст.116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, організації, установи,
проводиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. В
разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений законом
термін виплатити неоспорювані суми.
заборгованості по заробітній платі
перед позивачем ПАТ „Миколаївський
суднобудівний завод „Океан" не надав
ні позивачу, ні на вимогу суду. Тому суд
при розрахунках застосовує дані,
зазначені в розрахунковому листі за
лютий 2014 року, тобто на день звільнення
позивача. Виходячи з даних, зазначених
в розрахунковому листі, заборгованість
по заробітній платі становить 9224,71
У відповідності до норм ст. 117 КЗпП
України у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України,
при відсутності спору підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.
Отже, непроведення розрахунку з
працівником у день звільнення, або
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
суду застосування відповідальності,
передбаченою нормами ст. 117 КЗпП
Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995
року № 100 середньомісячна заробітна
плата для зазначеного випадку
обчислюється з виплат за останні 2
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
При звільненні за п.1 ст.40 КзпП
України відповідно до ст.44 КзпП України
виплачується вихідна допомога у
розмірі не менше середнього місячного
заробітку. Середньомісячний заробіток
для вихідної допомоги обчислюється
також виходячи з виплат за останні 2
календарні місяці роботи.
Оскільки відповідачем на вимогу
суду не були представлені довідки щодо
середнього заробітку звільненого
працівника, суд виходить з тих даних,
які надані та обчислені позивачем.
Таким чином, з урахуванням
вказаної у розрахунковому листі
вихідної допомоги середній заробіток
станом на 04.02.2014р. за останні 2 місяці
становить 3004,32 гривень, який суд
застосовує для обчислення середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку. Отже, з урахуванням того, що
відповідач не провів з позивачем
розрахунку протягом повних 6 місяців,
сума середнього заробітку за цей час
Зазначена сума підлягає стягненню на
користь позивача з утриманням податків
та обов'язкових зборів.
Крім того, суд вважає частково
обґрунтованими вимоги позивача про
відшкодування заподіяної порушенням
його трудових прав на оплату праці
моральної шкоди, що передбачено ст.237-1
КЗпП України. З урахуванням характеру
страждань позивача, істотності
вимушених змін у його життєвих
стосунках, мотивів дій відповідача та
обставин вчинення допущених порушень
суд вважає, що достатньою грошовою
компенсацією моральною шкоди є сума у
розмірі 500 гривень.
Відносно відповідача по справі
10.07.2012 року було порушено справу про
банкрутство. Відповідно до положень
Закону України від 02.10.2012 року № 5405-УІ
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
виконання господарських зобов'язань»
доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом, тобто після 19.01.2013 року.
Згідно з п. 27 розділ X «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
відповідно до правил глави XV КЗпП
України порушення справи про
банкрутство юридичної особи не
позбавляє її працівника права
звернутись із заявою в органи по
розгляду трудових спорів, у тому числі
в районний (міський) суд.
В своєму листі Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 709/0/4-13
від 07.05.2013року, який адресований
Головам апеляційних судів областей,
міст Києва та Севастополя,
Апеляційного суду АРК, чітко зазначив,
що справи про банкрутство боржника,
порушені господарськими судами до 19
січня 2013 року не впливають на
визначення юрисдикції справ про
стягнення з боржника зарплати і їх слід
розглядати в порядку цивільного
судочинства, тому дана справа
розглядалася у суді.
Що стосується позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача
перерахувати Первинній профспілковій
організації членські профспілкові
внески, то вони не підлягають
Згідно з ч.3 ст.249 КзпПУ за
наявності письмових заяв працівників,
які є членами професійної спілки,
власник або уповноважений ним орган
щомісяця безоплатно утримує із
заробітної плати та перераховує на
рахунок професійної спілки членські
профспілкові внески працівників
відповідно до укладеного колективного
договору чи окремої угоди в строки,
визначені цим договором чи угодою.
Таким чином, за наявності особистої
заяви позивача профспілкові внески
повинні бути відраховані бухгалтерією
ПАТ „Миколаївський суднобудівний
завод „Океан" із заробітної плати
позивача, а тому вимоги позивача щодо
відрахування профспілкових внесків
працівника з заборгованості по
заробітній платі та середньому
заробітку за час затримки розрахунку є
передчасними, оскільки відмова
відповідача від здійснення таких дій
відсутня. Крім того суду не
представлені докази того, що позивач не
припинила свого членства в
профспілковій організації.
У відповідності до ст. 88 ЦПК
України суд вважає необхідним стягнути
з відповідача судовий збір пропорційно
задоволеним вимогам, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
в сумі 272,51 гривень за позовні вимоги
майнового характеру та 243,60 гривень за
вимоги про стягнення моральної шкоди, а
Керуючись ст.ст.10,11, 28,29, 57-60, 158, 209,
214-215, 224-226 ЦПК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
„Миколаївський суднобудівний завод
„Океан" про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
Стягнути з публічного
акціонерного товариства
„Миколаївський суднобудівний завод
„Океан" на користь ОСОБА_2 нараховану,
але не виплачену заробітну плату у
розмірі 9224,71 гривень, середній
заробіток за час затримки розрахунку в
податків та обов'язкових зборів та
моральну шкоду у розмірі 500 гривень.
В задоволенні позовної вимоги
щодо зобов'язання публічного
акціонерного товариства
„Миколаївський суднобудівний завод
„Океан" перерахувати на користь
Первинної профспілкової організації
членські профспілкові внески-
Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
„Миколаївський суднобудівний завод
„Океан" на користь державного бюджету
судовий збір в сумі 516,11 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який ухвалив рішення за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення. Позивачем
рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Корабельний районний суд м.
Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги до суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
В. Г. Циганок