У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах
якого діє ОСОБА_6, на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 09 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з вказаним позовом, який
пізніше уточнила, мотивуючи свої
вимоги тим, що з осені

2009 року по вересень 2013 року вони з
ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних
стосунках, проживали разом однією
сім'єю в належній їй квартирі АДРЕСА_1,
яка належала її батькам, вели спільне
господарство, мають доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На початку березня 2013 року
за спільні кошти придбали автомобіль
марки Volkswagen Transporter, державний номерний
знак НОМЕР_1, який зареєстровано на ім'я
відповідача. З вересня 2013 року
припинили спільне проживання, згоди
щодо поділу майна не досягли, а тому
ОСОБА_4 просила суд встановити факт
проживання з відповідачем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період

з 07 квітня 2010 року по вересень 2013 року,
визнати спільним сумісним майном
подружжя автомобіль марки Volkswagen Transporter,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року
випуску, поділити між сторонами
вказане майно, виділивши у власність
позивачки вказаний вище автомобіль
вартістю 88 тис. грн., припинити право
власності відповідача на Ѕ частини
автомобіля, стягнути з позивачки на
користь відповідача компенсацію
вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 44
тис. грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області

від 29 січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 09 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в період з 17 квітня 2010 року по
вересень 2013 року.

Визнано спільним сумісним майном
подружжя автомобіль марки Volkswagen Transporter,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, 2005 року випуску.

Поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, виділивши у
власність

ОСОБА_4 автомобіль марки Volkswagen Transporter,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, 2005 року випуску,
вартістю 88 тис. грн, припинивши право
власності ОСОБА_5

на Ѕ частини цього автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію вартості Ѕ частини
автомобіля в сумі 44 тис. грн.

Вказану суму коштів внесено ОСОБА_4 на
депозитний рахунок суду.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах
якого діє ОСОБА_6, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовити, обґрунтовуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з в висновком
якого погодився і апеляційний суд,
задовольнивши позовні вимоги,
керуючись положеннями ст. 74 СК України
ст. 365 ЦК України, виходив із того, що
спірний автомобіль є об'єктом спільної
сумісної власності, вказана річ є
неподільною, та за умови внесення
позивачем вартості частки відповідача
у спільному майні, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах
якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області

від 29 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області

від 09 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук