УХВАЛА

про відмову у тимчасовому обмеженні
у праві виїзду за межи території
України

"10" січня 2014 р. Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді - Старової Н.А.,

при секретарі - Рижковій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за поданням головного державного
виконавця ВДВС Джанкойського МРУЮ АР
Крим ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межи території України
ОСОБА_2 до виконання ним своїх
зобов’язань в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим ОСОБА_1
звернулася до суду з зазначеним
поданням, мотивуючи наступним. На
примусовому виконанні ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим знаходиться
виконавче провадження № 8805859 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-3578/08 від 27.06.2008 року, виданого
Мелітопольським міськрайонним судом
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини –
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, починаючи з 10.06.2008 року та до
повноліття дитини. Станом на 01.12.2013 року
заборгованість по аліментах складає 6200
грн. 45 коп. На підставі викладеного,
керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», п. 2, 5, 8 ч. 1
ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України», просить суд
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межи
території України до виконання ним
своїх зобов’язань в Україні.

Головний державний виконавець ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим ОСОБА_1 у
судовому засіданні подання підтримала
та просила його задовольнити з підстав,
викладених в поданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
стягувач та боржник виконавчого
провадження про розгляд подання не
повідомлялись.

Суд, заслухавши головного державного
виконавця Перець Л.Г., дослідивши
матеріали подання, оглянувши виконавче
провадження вважає, що подання до
задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що в провадженні
ВДВС Джанкойського МРУЮ АР Крим
знаходиться виконавче провадження №
8805859 по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-3578/08 від 27.06.2008
року, виданого Мелітопольським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання дитини – сина ОСОБА_4 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), щомісячно, починаючи з 10.06.2008
року та до повноліття дитини. Станом на
01.12.2013 року заборгованість по аліментах
складає 6200 грн. 45 коп.

Виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-3578/08
від 27.06.2008 року відкрито 19.08.2008 року,
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження направлені
сторонам виконавчого провадження
супровідним листом від 22.08.2008 року.
Боржником рішення суду у добровільному
порядку виконується частково, станом
на 01.12.2013 року заборгованість по
аліментах складає 6200 грн. 45 коп.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
України і є обов’язковими до виконання
на всій території України.

Відповідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням – до виконання
зобов’язань.

Зі змісту вказаних норм закону
вбачається, що ухиленням від виконання
зобов'язань є такі дії (бездіяльність)
особи боржника, які полягають у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні зазначених обов'язків.

Таким чином, передбачені юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України можливо не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за свідомого
ухилення від їх виконання.

Відмовляючи в задоволенні подання суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до неї
кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 33
Конституції України згідно якої
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, ст. 313 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, у порядку, передбаченому ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,
зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

В силу положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Як убачається з матеріалів виконавчого
провадження боржником рішення суду
виконується, однак не в повному обсязі,
платежі згідно довідки- розрахунку
сплачуються періодично, що свідчить
про те, що боржник приймає заходи щодо
виконання рішення.

Порушуючи питання про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межи України, головним
державним виконавцем не наведено
обставин, які підтверджують факт
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, не надано належних і
допустимих доказів в підтвердження
факту такого ухилення.

За таких обставин подання є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208, 209, 210, 217, 218, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного
виконавця ВДВС Джанкойського МРУЮ АР
Крим ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межи території України
ОСОБА_2 до виконання ним своїх
зобов’язань в Україні - залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги, а особами,
які не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали,
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя           Н.
А. Старова