Справа №1412/8824/12 24.06.2014 24.06.2014 24.06.2014
Провадження № 22-ц/784/1848/14
інстанції: Гаврасієнко В.О.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Яценко Л.В.

за участю представника позивача -
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 -

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 06 травня 2014 року за
позовом ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївської міського управління
юстиції, ОСОБА_4 за участю третьої особи
- відкритого акціонерного Товариства
«Сведбанк» про визнання недійсними
прилюдних торгів, протоколу прилюдних
торгів, визнання права власності на
квартиру та зобов'язання повернути
квартиру,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
(далі - ПП «СП «Юстиція»), Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївської міського управління
юстиції (далі -Заводський відділ ДВС
ММУЮ), ОСОБА_4 про визнання недійсними
прилюдних торгів, протоколу прилюдних
торгів, визнання права власності на
квартиру та зобов'язання повернути
квартиру.

Позивач зазначав, що 31 серпня 2012 року ПП
«СП «Юстиція» були проведені прилюдні
торги за результатами яких ОСОБА_4 як
переможець придбав у власність
належну йому квартиру АДРЕСА_1,
реалізовану в порядку виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого напису нотаріуса про
задоволення вимог ВАТ «Сведбанк» на
суму 795 708, 82 грн.

Посилаючись на те, що виконавче
провадження було відкрито, а прилюдні
торги проведені з порушенням норм
чинного законодавства, оскільки його
не було повідомлено про відкриття
провадження, а також про день, час та
місце їх проведення про стартову ціну
реалізації майна, а також подальше
зниження ціни реалізації майна, просив
про задоволення позову.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 06
травня 2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 21 листопада 2006
року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Українська експортна компанія» було
укладено кредитний договір № КЛ/06-04, за
яким товариство отримало кредит у
вигляді кредитної поновлювальної
лінії у розмірі 650 000 грн. строком до 20
листопада 2007 року (том 1 а.с. 72-75).

З метою забезпечення виконання
кредитного зобов'язання між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_5 23 листопада 2006
року укладено договір іпотеки, за яким
останній передав банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1

29 лютого 2008 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено
виконавчий напис, за яким
запропоновано задовольнити вимоги
ВАТ «Сведбанк» на загальну суму 795 708,82
грн. за рахунок коштів від реалізації
предмету іпотеки - двокімнатної
квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с.14).

Постановою старшого державного
виконавця Заводського відділу ДВС
ММУЮ від 20 вересня 2011 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого
документа та накладено арешт на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, що
належить ОСОБА_5 (том 1 а.с.16-19).

28 листопада 2011 року державним
виконавцем Заводського відділу ДВС
було складено акт опису й арешту майна
зазначеної вище квартири та передано
на зберігання ОСОБА_7 (том 1 а.с.20-23).

19 січня 2012 року суб'єктом оціночної
діяльності ТОВ «ОК Аспект» була
встановлена вартість арештованої
квартири, яка складала - 281 418 грн. (том 1
а.с. 242-301).

Для подальшої реалізації арештованої
кватири державним виконавцем для
проведення прилюдних торгів з
реалізації на публічних торгах
належної позивачеві квартири було
залучено ПП «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» на підставі
договору від 11 травня 2012 року №
11/158/12/і-158 (том 1 а.с. 220-221).

На підставі заявки, поданої державним
виконавцем 09 квітня 2012 року на 07 червня
2012 року були призначені прилюдні
торги, про що рекомендованим листом
від 16 травня 2012 року було повідомлено
боржника на адресу АДРЕСА_5 (том 1, а.с. 90,
141,142).

У зв'язку з тим, що 7 червня 2012 року
прилюдні торги не відбулися державним
виконавцем 25 червня 2012 року складено
акт переоцінки майна на 25%, внаслідок
якої вартість майна складає - 211 063,50 грн.
Акт який було направлено боржнику на
адресу по АДРЕСА_5 (том 1 а.с. 24, 170).

Повторні торги були призначені на 20
липня 2012 року про що боржник та інші
учасники повідомлялися ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» рекомендованими листами (т. 1
а.с.145,146).

20 липня 2012 року повторні прилюдні торги
не відбулися. У зв'язку з чим державним
виконавцем була проведена переоцінка
майна на 50 % та складено акт від 02 серпня
2012 року, в якому вартість нерухомого
майна зазначена у розмірі 140 709 грн. (т.
1 а.с.171).

Наступні прилюдні торги були
призначені на 31 серпня 2012 року, про які
ПП Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» повідомляла боржника та
інших учасників (т. 1 а.с. 148-149).

За результатами проведених прилюдних
торгів 31 серпня 2012 року був складений
протокол №11/158/12/і-158 про проведення
прилюдних торгів по реалізації
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, за яким ОСОБА_4 визначено
переможцем торгів, який придбав майно
за 140 709 грн. (т. 1 а.с.13).

07 вересня 2012 р. приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 ОСОБА_4 видано свідоцтво
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, висловленої у справі
№6-116цс12, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК
України особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового права та інтересу .

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК
України одним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернуто стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що
відчуження майна з прилюдних торгів
відноситься до угод купівлі-продажу,
така угода може визнаватись недійсною
на підставі норм цивільного
законодавства про недійсність
правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки
виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого
в зазначеному Міністерстві 2 листопада
1999 року за № 745/4838.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року (далі - Закон № 606-ХІV від 21 квітня
1999 р.), до призначення прилюдних торгів,
у тому числі щодо відкриття
виконавчого провадження, накладення
арешту на майно, визначення вартості чи
оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57
цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема, ч.
7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст.
57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

Оскільки, як убачається із позовної
заяви і матеріалів справи, підставами
для пред'явлення позову про визнання
прилюдних торгів від 31 серпня 2012 року
недійсними є як недодержання
державним виконавцем вимог Закону №
606-ХІV від 21 квітня 1999 р., так і
недодержання спеціалізованою
організацією -філією ПП «СП «Юстиція» -
вимог Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, то при
вирішенні позову про визнання
прилюдних торгів недійсними суду
необхідно було встановити такі факти:
чи мало місце порушення вимог
Тимчасового положення та інших норм
при проведенні прилюдних торгів; чи
вплинули ці порушення на результати
торгів; чи мало місце порушення прав і
законних інтересів позивачів, які
оспорюють результати торгів.

За такого, посилання позивача на
порушення державним виконавцем
порядку відкриття виконавчого
провадження, проведення арешту та
оцінки майна не може бути підставою для
визнання торгів недійсними.

За змістом ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21
квітня 1999 р. реалізація арештованого
майна, крім майна, вилученого з обігу
згідно із законом, та майна,
зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах. Рухоме майно,
вартість якого не перевищує сто
п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, товари побутового
вжитку, а також інше рухоме майно (у
разі якщо стягувач не заперечує проти
цього) реалізуються на комісійних
умовах. Нерухоме майно, транспортні
засоби, повітряні, морські та річкові
судна реалізуються виключно на
прилюдних торгах (аукціонах).

При цьому підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 р. №68/5 (далі - Тимчасове
положення).

Тимчасовим положенням передбачені
певні правила проведення прилюдних
торгів, а саме: по-перше, правила, які
визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які
стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна спеціалізована
організація письмово повідомляє
державного виконавця, стягувача та
боржника про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5
зазначав про неналежне повідомлення
про день, час та місце проведення
прилюдних торгів, про стартову ціну
реалізації майна та подальше зниження
такої ціни. Зазначені порушення, на
думку позивача, призвели до
неможливості взяти участь у торгах та
залучити потенційних покупців,
внаслідок чого об'єкт нерухомості міг
бути проданий за більш високою ціною, у
чому в нього, як боржника, є законний
інтерес.

Однак такі доводи позивача
спростовуються наявними у матеріалах
справи письмовими повідомленнями ПП
«СП «Юстиція» та опублікованими
інформаційними повідомлення в газетах
«Партнер Інформ» та «Погляд» про час і
місце проведення прилюдних торгів та
про вартість об'єкта продажу.

Таким чином, зважаючи на надані ПП «СП
«Юстиція» докази щодо повідомлення
позивача про дати проведення торгів та
проведення переоцінки, свідчать про
відсутність порушень під час
підготовки та проведення прилюдних
торгів.

Відповідно до п. 7.1 Тимчасового
положення 7.1. Прилюдні торги вважаються
такими, що не відбулися, у разі:
відсутності учасників прилюдних
торгів; відмови всіх учасників, що
надали цінові пропозиції й поетапно
були визначені переможцями, від
підписання протоколу прилюдних торгів
або сплати належної грошової суми;
ненадходження від жодного з учасників
цінової пропозиції. У такому випадку
майно реалізується на повторних
прилюдних торгах, які проводяться в
порядку, визначеному цим Положенням.

Крім загальних правил підготовки,
проведення та оформлення результатів
торгів, визначених Тимчасовим
положенням, особливості реалізації
майна, переданого в іпотеку, та на яке
звернуто стягнення, визначені Законом
України «Про іпотеку».

Зокрема, згідно ст. ч. 3 ст. 45 цього
Закону Прилюдні торги проводяться
принаймні за умови присутності одного
учасника. У разі участі у прилюдних
торгах одного покупця майно може бути
придбане ним за початковою ціною.

В силу ст. 49 Закону України «Про
іпотеку» протягом десяти днів з дня
оголошення прилюдних торгів такими, що
не відбулися, іпотекодержателі та
інші кредитори боржника відповідно до
пріоритету їх зареєстрованих вимог
мають

право придбати предмет іпотеки за
початковою ціною шляхом заліку

своїх забезпечених вимог в рахунок
ціни майна.

Якщо іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим

частиною першою цієї статті, за
результатами перших прилюдних

торгів, призначається проведення на
тих же умовах других прилюдних

торгів, які мають відбутися протягом
одного місяця з дня

проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу

предмета іпотеки на других прилюдних
торгах може бути зменшеною не

більше ніж на 25 відсотків. Якщо
іпотекодержатель не скористався

правом, передбаченим частиною першої
цією статті, за результатами других
прилюдних торгів призначається
проведення у тому самому порядку
третіх прилюдних торгів. Початково
ціна продажу предмета іпотеки на
третіх прилюдних торгах може бути
зменшена не більше як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Як вбачається з витребуваних
судом апеляційної інстанції
відомостей, наданих ПП «СП «Юстиція»,
перші та другі торги з реалізації
належної позивачеві квартири, які
призначалися відповідно на 07 червня та
20 липня 2012 р. не відбулися через
відсутність зареєстрованих покупців,
про що ПП «СП «Юстиція» повідомляв
державну виконавчу службу листами від
07 червня 2012 р. (вих. № 1870) та від 20 липня
2012 р. (вих. № 2327).

За такого відповідно до вимог ч. 5
ст. 62, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про
іпотеку» були підстави для уцінку
спірного майна та призначення
наступних торгів.

Між тим, з висновком суду про
відсутність підстав для задоволення
вимог щодо визнання недійсним
прилюдних торгів погодитись не можна.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним торгів щодо
реалізації арештованого майна від 31
серпня 2012 року, ОСОБА_5 посилався на
передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України
підстави.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч. ч. 1?3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу

У ст. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
наведено вичерпний перелік
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, а саме:

? передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

? продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

? відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

? переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

Звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, не передбачено.

Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» законодавчі та
інші нормативно-правові акти, прийняті
до набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, на момент вчинення
виконавчого напису 29 лютого 2012 р.
звернення стягнення на предмет
забезпечуваного обтяження на підставі
виконавчого напису нотаріуса вказаною
статтею передбачено не було.

Крім того, рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 13
лютого 2013 р. за позовом ОСОБА_5 визнано
виконавчий напис нотаріуса від 29
лютого 2012 р. таким, що не підлягає
виконанню, тому будь-які дії, які
провадилися на виконання зазначеного
виконавчого напису нотаріуса,
суперечать вимогам чинного
законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

У п. 1.1 Тимчасового положення визначено
умови і порядок проведення прилюдних
торгів з продажу квартир, будинків,
підприємств як цілісного майнового
комплексу, інших приміщень, земельних
ділянок, що є нерухомим майном, на які
звернено стягнення відповідно до
чинного законодавства.

Тобто підставою для проведення
прилюдних торгів є саме звернення
стягнення на нерухоме майно.

Інших підстав проведення прилюдних
торгів Тимчасовим положенням не
передбачено. За відсутності відкритого
виконавчого провадження проведення
прилюдних торгів відповідно до
Тимчасового положення не можливо.

Отже, враховуючи правову позицію,
висловлену у постанові Верхового Суду
України від 24 жовтня 2012 року у справі №
6-116цс12, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватися недійсною у судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч. 1?3, 5, 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215
ЦК України, та зважаючи, на рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 лютого 2013 р., яким
встановлено порушення порядку
вчинення виконавчого напису, суд
першої інстанції мав надати правову
оцінку зазначеним обставинам, однак не
звернув на них уваги при ухваленні
рішення по справі.

Таким чином, встановлені порушення
порядку вчинення виконавчого напису
нотаріусу, свідчить про
невідповідність проведення
оспорюваних торгів вимогам діючого
законодавства і є підставою для
визнання їх недійсними.

В той же час позовні вимоги про
визнання права власності на квартиру
та її повернення позивачу не
підлягають задоволенню

Так, право власності ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_3 виникло на підставі договору
купівлі-продажу від 16 квітня 2004 р. і є
відновленим у зв'язку із задоволенням
позовних вимог про визнання прилюдних
торгів недійними та не потребує
додаткового визнання.

Що стосується застосування
передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України
наслідків недійсності правочину
(повернення квартири), то з урахуванням
того, що оформлення результатів
прилюдних торгів закінчується видачею
нотаріусом переможцю торгів свідоцтва,
але позовних вимог про визнання
недійсним виданого ОСОБА_4 приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу свідоцтва не
заявлялось відсутні підстави для
повернення спірної квартири позивачу.

За такого рішення суду в силу пунктів 3,
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог в
частині визнання прилюдних торгів та
протоколу про їх проведення недійсними
та відмову у решті позовних вимог, а
також в силу ст. 88 ЦПК України про
стягнення з відповідачів в рівних
частках 350 грн. 90 коп. судового збору (107
грн. 60 коп., сплачених позивачем в суд
першої інстанції за вирішення позову
немайнового характеру, та 243 грн. 60 коп.,
сплачених за перегляд рішення в
частині цих вимог в суді апеляційної
інстанції).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 06 травня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївської міського управління
юстиції, ОСОБА_4 за участю третьої особи
- відкритого акціонерного Товариства
«Сведбанк» про визнання недійсними
прилюдних торгів, протоколу прилюдних
торгів задовольнити.

Визнати недійсними прилюдні
торги, які відбулися 31 серпня 2012 року з
реалізації двокімнатної квартири
АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_5, та
протокол № 11/158/12/і-158 від 31 серпня 2012
року вказаних торгів.

В позові ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївської міського управління
юстиції, ОСОБА_4 за участю третьої особи
- відкритого акціонерного Товариства
«Сведбанк» про визнання права
власності на квартиру та зобов'язання
повернути квартиру відмовити.

Стягнути з приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївської міського управління
юстиції, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 116
(сто шістнадцять) грн. 60 коп. судового
збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: