У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансові
перспективи» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
застави за касаційною скаргою ОСОБА_3,
поданою представником - ОСОБА_4, на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
(далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 27 вересня 2005 року
між акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 47 200
доларів США на строк до 27 вересня
2010 року з процентною ставкою 13,9 %
річних за користування кредитом. З
метою забезпечення виконання
вказаного кредитного зобов'язання
ОСОБА_3 передала в заставу банку
належний їй на праві власності
автомобіль КАМАЗ - 53229, державний
номерний знак НОМЕР_1. 2 лютого 2012 року
між публічним акціонерним товариством
«Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс»
укладено договори факторингу та
відступлення прав за договором
застави, згідно з якими публічне
акціонерне товариство «Сведбанк»
відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» свої
права вимоги з кредитними договорами
від боржників та за договорами застави
рухомого майна. 30 квітня 2013 року ТОВ
«Вердикт Фінанс» уклало з товариством
з обмеженою відповідальністю
«Фінансові перспективи» (далі - ТОВ
«Фінансові перспективи») договір
поруки, за умовами якого обсяг
відповідальності поручителя перед
кредитором за невиконання ОСОБА_3
кредитного договору від 27 вересня 2005
року становить 2 тис. грн. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачами
своїх зобов'язань за кредитним
договором станом на 30 квітня 2013 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором у розмірі 36 066
доларів США, що є еквівалентом 288 275 грн
54 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд: стягнути солідарно з
ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансові перспективи»
на користь ТОВ «Вердикт Фінанс»; у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 27 вересня
2005 року звернути стягнення на
предмет застави - автомобіль КАМАЗ,
державний номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 280 тис. грн, що належить ОСОБА_3
на праві власності, шляхом продажу
вказаного автомобіля ТОВ «Вердикт
Фінанс» з укладенням від її імені
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням
товариству з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу; передати у
володіння ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет
застави та комплект ключів від
автомобіля; покласти на відповідачів
судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 16 вересня 2013 року позов ТОВ
«Вердикт Фінанс» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансові
перспективи» на користь ТОВ «Вердикт
Фінанс» заборгованість за договором
поруки від 30 квітня 2013 року в розмірі 2
тис. грн. У рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 27 вересня 2005 року в розмірі 36 066
доларів США, що є еквівалентом 288 275 грн
54 коп., звернуто стягнення на предмет
застави - автомобіль КАМАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 280 тис.
грн, що належить ОСОБА_3 на праві
власності, шляхом продажу вказаного
автомобіля ТОВ «Вердикт Фінанс» з
укладенням від її імені договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ТОВ
«Вердикт Фінанс» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Передано у володіння позивача предмет
застави - автомобіль КАМАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_1, та комплект
ключів від нього. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет застави в повному обсязі;
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 27 вересня 2005 року в
розмірі 36 066 доларів США, що є
еквівалентом 288 275 грн 54 коп., на предмет
застави - автомобіль КАМАЗ, державний
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 280 тис.
грн, що належить ОСОБА_3 на праві
власності, шляхом продажу вказаного
автомобіля ТОВ «Вердикт Фінанс» з
укладенням від її імені договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ТОВ
«Вердикт Фінанс» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
солідарного стягнення з відповідачів
судового збору, у скасованій частині
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 27 вересня 2005 року в
розмірі 36 066 доларів США, що є
еквівалентом 288 275 грн 54 коп., звернуто
стягнення на предмет застави -
автомобіль КАМАЗ, державний номерний
знак НОМЕР_1, вартістю 280 тис. грн, що
належить ОСОБА_3 на праві власності,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладенням від
її імені договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем; початкова ціна предмета
застави встановлена на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
незалежним експертом. Стягнуто на
користь ТОВ «Вердикт Фінанс» з ТОВ
«Фінансові перспективи» 114 грн 70 коп. на
відшкодування сплаченого судового
збору, а з ОСОБА_3 - 377 грн 30 коп.; стягнуто
з ОСОБА_3 на користь держави судовий
збір у розмірі 2 949 грн. У
решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника - ОСОБА_4, просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ТОВ «Вердикт Фінанс», суд першої
інстанції виходив із того, що ТОВ
«Вердикт Фінанс» є належним позивачем
та має право відповідної вимоги до
ОСОБА_3 та поручителя, а оскільки
боржник, позичальник, свої зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконав, утворилась відповідна
заборгованість. При цьому в разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники,
разом з тим позивач скористався своїм
правом звернення стягнення на предмет
застави.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
місцевого суду в частині задоволення
позовних вимог та задовольняючи
частково позов у цій частині, виходив
із того, що зазначення у резолютивній
частині рішення посилання на надання
позивачу, у зв'язку зі звернення
стягнення на заставлене майно,
повноважень на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також надання ТОВ
«Вердикт Фінанс» інших, не
конкретизованих позивачем,
повноважень для здійснення продажу є
безпідставним. При цьому, зазначивши,
що початкова ціна предмета застави
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності - незалежним
експертом, та стягнувши судові витрати
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Разом з тим апеляційний
суд погодився з висновком суду першої
інстанції щодо солідарного стягнення з
ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансові перспективи»
2 тис. грн та звернення
стягнення на предмет застави та
зазначив, що оскільки позов заявлено на
підставі договору факторингу та
відступлення права за договором
застави від 2 лютого 2012 року, договору
поруки від 30 квітня 2013 року, у позивача
право вимоги до ОСОБА_3 виникло не
раніше 2 лютого 2012 року.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає;
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, не
встановлені.

Судом установлено, що 27 вересня 2005 року
між акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 47 200
доларів США на строк до 27 вересня
2010 року з процентною ставкою 13,9 %
річних за користування кредитом. З
метою забезпечення виконання
вказаного кредитного зобов'язання
ОСОБА_3 передала в заставу банку
належний їй на праві власності
автомобіль КАМАЗ - 53229, державний
номерний знак НОМЕР_1. 2 лютого 2012 року
між публічним акціонерним товариством
«Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс»
укладено договори факторингу та
відступлення прав за договором
застави. 30 квітня 2013 року між ТОВ
«Вердикт Фінанс» та ТОВ «Фінансові
перспективи» укладено договір поруки,
за умовами якого обсяг
відповідальності поручителя становить
2 тис. грн. У зв'язку з неналежним
виконанням відповідачами своїх
зобов'язань за кредитним договором
станом на 30 квітня 2013 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 36 066 доларів США, що є
еквівалентом 288 275 грн 54 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново
(чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
6 листопада 2013 року № 6-116цс13,
яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

З матеріалів справи також вбачається,
що строк у зобов'язанні за договором
застави від 27 вересня 2005 року не
визначений, тому строк позовної
давності відносно позовної вимоги про
звернення стягнення на предмет застави
починає свій перебіг у момент коли у
заставодержателя виникає право
пред'явлення вимоги про виконання
зобов'язання застави, зокрема, вимоги
про звернення стягнення на предмет
застави.

Разом з тим внаслідок застосування
кредитором механізму дострокового
повернення кредитних грошових коштів,
а саме направлення позичальнику вимоги
про дострокове повернення грошових
коштів, строк виконання кредитного
зобов'язання був змінений та
встановлений до 10 серпня 2009 року.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
29 січня 2014 року № 6-155 цс 13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Так, позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 ЦК України).

Проте апеляційний суд зазначене не
врахував, не звернули уваги на те, що в
матеріалах справи наявна заява
відповідача ОСОБА_3, подана
представником - ОСОБА_4, про
застосування строків позовної
давності (а.с. 72-73, т. 1).

Крім того, згідно зі ст. 262 ЦК України
заміна сторін у зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316
ЦПК України апеляційний суд зазначені
вище положення закону не врахував; не
встановив фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи та дійшов передчасного висновку
про часткове задоволення позову ТОВ
«Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3

За таких обставин рішення апеляційного
в частині вимог до ОСОБА_3 не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Прохання касаційної скарги про повне
скасування рішення апеляційного суду
безпідставне, оскільки ТОВ «Фінансові
перспективи» не оскаржувало судові
рішення, не надавало ОСОБА_3
повноважень представляти їх інтереси.
Крім отого, доводи касаційної скарги не
містять мотивів незаконності судових
рішень щодо зазначеного товариства.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року в частині позовних вимог ТОВ
«Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3 скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська