Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А.,при
секретарі Лупінос Є.А.,за участю
адвоката ОСОБА_1,розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»(далі ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія»),третя особа ОСОБА_3,про
відшкодування матеріальної
шкоди,завданої в ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 р.ОСОБА_2звернувся до
суду з позовом, в якому зазначає,що
15.07.2013 р.о 08.45 год. на 289 км.+11
м.автомобільної дороги
Харків-Симферополь ОСОБА_3,керуючи
автомобілем «SKODA FELICIA»
р.н.НОМЕР_7,проїжджаючи регульоване
перехрестя з вул.Чарівною в м.Запоріжжі
на заборонений(червоний)сигнал
світлофора,порушив Правила дорожнього
руху України та скоїв зіткнення з
автомобілем «ЗАЗ ДЕУ » р.н.НОМЕР_6 під
керуванням водія ОСОБА_2,внаслідок чого
автомобіль отримав механічні
ушкоджений.

Постановою судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 15.08.2013 р.ОСОБА_3був визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення по ст.124 КпАП з
накладенням стягнення у виді штрафу в
сумі 340 гр.

Після ДТП автомобіль «ЗАЗ ДЕУ»
р.н.НОМЕР_6 був обстежений експертом
автотоварознавцем та визначений
розмір матеріальної шкоди через його
пошкодження в ДТП в сумі 24774 гр.67
коп.,послуги експерта автотоварознавця
були оплачені позивачем в сумі 450 гр.

На момент ДТП автомобіль «SKODA FELICIA» на
підставі договору добровільного
страхування,укладеного між ОСОБА_3та
ПАТ «Українська пожежно-страхова
компанія»,був застрахований,після ДТП
страховиком позивачеві було виплачено
страхове відшкодування завданої в ДТП
майнової шкоди сумі 14700 гр.

Посилаючись на те,що рішення про
виплату страхової суми у меншому,ніж
визначено експертом
автотоварознавцем,розмірі, відповідач
позивачеві не надав,в повному обсязі
завдану матеріальну шкоду та витрати
на оплату послуг експерта,не
відшкодував,позивач з
підстав,передбачених ст.1166,1194 ЦК
України, Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» просить суд стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 10 074 гр.67 коп.,витрати на оплату
послуг експерта в сумі 450 гр.,судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_1заявлені
вимоги свого довірителя підтримав та
пояснив,що 15.07.2013 р. в ДТП з вини ОСОБА_3
був пошкоджений автомобіль позивача
«ЗАЗ ДЕУ» р.н.НОМЕР_6,який перебуває у
його володінні та користуванні на
підставі довіреності.ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»,де на час
ДТП був застрахований автомобіль
ОСОБА_3,за заявою позивача частково
відшкодувала завдані матеріальні
збитки в сумі 14700 гр.,хоча фактично їх
розмір становить 24774 гр.67 коп.,свого
рішення саме про такий розмір
відшкодування позивачеві не надала.
Посилаючись на те,що діями відповідача
порушені майнові права
позивача,захист яких можливий лише в
судовому порядку,просив суд позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» висловив
позицію у справі про повне невизнання
позову. Разом з тим,письмових
заперечень відповідач не надав,свою
позицію з посиланням на докази не
обґрунтував.

В судове засідання представник
відповідача не з*явився з невідомих
причин,про дату та час розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3надав суду письмову
заяву про розгляд справи без його
участі. Висловив позицію про повне
визнання позову з огляду на достатній
розмір страхової суми для
відшкодування страховою компанією
завданих позивачеві матеріальних
збитків.

Відповідно до ст.169 ЦК України,справа
розглянута без участі представника
відповідача та третьої особи.

Всебічно вивчивши обставини
справи,заслухавши представника
позивача , дослідивши надані письмові
докази у сукупності, суд дійшов
висновку, що позов заявлений
обґрунтовано та підлягає задоволенню
на підставі встановлених фактичних
обставин справи та відповідних їм
правовідносин.

Судом встановлено та перевірено
доказами,що 15.07.2013 р. в м.Запоріжжі на
289 км.+11 м.автомобільної дороги
Харків-Симферополь на перехресті з
вул.Чарівною сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «SKODA FELICIA» р.н.НОМЕР_7, яким
керував ОСОБА_3та автомобіля «ЗАЗ ДЕУ»,
р.н.НОМЕР_6,яким керував ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу
НОМЕР_8,автомобіль «ЗАЗ ДЕУ»
р.н.НОМЕР_6,2006 року випуску,на праві
власності належить ОСОБА_5,перебуває у
володінні та користуванні позивача
ОСОБА_4на підставі довіреності від
26.06.2013 р.

Внаслідок ДТП автомобіль «ЗАЗ ДЕУ»
р.н.НОМЕР_6 отримав механічні
ушкодження,що підтверджено довідкою
інспектора ДАІ ОСОБА_6

Постановою судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 15.08.2013 р.ОСОБА_3був визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення по ст.124 КпАП з
накладенням стягнення у виді штрафу в
сумі 340 гр.

Постанова набрала чинності 28.08.2013 р.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3було встановлено,що
15.07.2013 р.приблизно о 08.45 год.він,керуючи
автомобілем «SKODA FELICIA» р.н.НОМЕР_7 на
перехресті вул.Чарівної з
автомобільною дорогою
Харків-Симферополь в м.Запоріжжі (289
км.+11 м.),порушив п.8.7.3 Правил дорожнього
руху України та скоїв зіткнення з
автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» р.н.НОМЕР_6 під
керуванням водія ОСОБА_4,внаслідок чого
вказаний автомобіль отримав механічні
ушкоджений.

За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України ,вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій
особи,стосовно якої ухвалено вирок

або постанову суду,з питань,чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

За таких обставин, вина ОСОБА_3.в ДТП
15.07.2013 р.встановлена постановою суду
у справі про адміністративне
правопорушення та не підлягає
доказуванню.

За змістом ст.22, 1166 ЦК України особа має
право на відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав,яка підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою,яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється,зокрема,з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.9.1, п.9.2 ст.9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»обов'язковий ліміт
відповідальності страховика-це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (стартовим
відшкодуванням).

Між ОСОБА_3та ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» був
укладений Поліс № АЕ/0204535
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 4 січня 2013 року, згідно з
яким була застрахована цивільна
відповідальність ОСОБА_3,забезпеченим
транспортним засобом є автомобіль «SKODA
FELICIA» р.н.НОМЕР_7.

Відповідно до вказаного Полісу
,страхова сума (ліміт відповідальності)
за шкоду заподіяну заподіяну майну (на
одного потерпілого)становить 50000 грн.,
розмір франшизи становить 0 гр.

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріального збитку, спричиненого
пошкодженням транспортного засобу №
43 від 26.07.2013 року,складеного суб*єктом
оціночної діяльності
автотоварознавцем ОСОБА_7,розмір
матеріальної шкоди, спричиненої
володільцю транспортного засобу «ЗАЗ
ДЕУ» р.н.НОМЕР_6 становить 24677 гр.53 коп.

Дана подія була визнана ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» як страховий випадок, у
зв'язку з чим позивачеві було проведено
виплату страхового відшкодування в
розмірі 14700 гр.,про що надана квитанція
від 04.10.2013 р.

Рішення про підстави розрахунку
страхового відшкодування саме в такому
розмірі страховиком не надано.

Зі змісту листа на адресу представника
позивача від 27.11.2013 р.суд встановив ,що
відповідач ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» при
визначені вартості відновлювального
ремонту пошкодженого автомобіля
позивача керувався відомостями
програмного комплексу AUDATEX та вважав,що
вартість відновлювального ремонту з
врахуванням експлуатаційного зносу
замінних частин становить 17830 гр.56
коп.,виплатив її безпосередньо на
рахунок позивача без ПДВ (20% в розмірі
2971 гр.76 коп.)

Жодних розрахунків саме такого розміру
вартості відновлювального ремонту
автомобіля позивача вказаний лист
також не містить.

Додані до вказаного листа три аркуші
паперу, позначені як калькуляція № 9301
суд не приймає до уваги як такі,що не
відповідає вимогам процесуального
закону до письмових доказів,оскільки
вони складені невідомою особою,ніким
належним чином не завірені.

Згідно до п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.1997 р.(з
подальшими змінами та доповненями),при
перевірці й оцінці експертного
висновку суд повинен з'ясувати, в тому
числі, повноту відповідей на порушені
питання та їх відповідність іншим
фактичним даним, обґрунтованість
експертного висновку та його
узгодженість з іншими матеріалами
справи.

Приймаючи до уваги висновок №43
спеціаліста ОСОБА_7, суд виходить з
того, що автотоварознавцем чітко
визначено,з урахуванням пошкоджень
автомобіля,обсяг необхідних для
відновлення автомобіля
робіт,комплектуючих запчастин,їх
офіційні ціни.

Калькуляція № 9301 ,надіслана
відповідачем на адресу представника
позивача,не враховує деякі види робіт
та запчастини,що підлягають
заміні,містить занижені ціни на
комплектуючи відносно ринкових цін
офіційного прайса.

На час розгляду справи відповідач
належними допустимими доказами
розрахунків позивача не
спростував,тому позивач обґрунтовано
вказує іншу суму відшкодування
матеріальної шкоди,ніж визначено
відповідачем.

Таким чином, суд вважає, що належним
та допустимим доказом визначення
розміру матеріальної шкоди у
сукупності з іншими доказами є
висновок № 43 суб*єкта оціночної
діяльності ОСОБА_7від 26.07.2013 року,
згідно з яким матеріальна шкода,
завдана позивачеві,складає 24774 гр.67 коп.

Крім того,відповідно до п.1 ч.2 статті 22
ЦК України,з відповідача на користь
позивача суд стягує витрати по оплаті
експертного дослідження в сумі 450
гр.,які підтверджені
квитанціями,оскільки ці витрати були
пов*язані з пошкодженням майна для
поновлення порушених прав
позивача(реальні збитки).

Таким чином,порушення майнових прав
позивача відповідачем внаслідок
відшкодування матеріальної шкоди в
неповному обсязі знайшло своє
підтвердження.

З рахуванням цих обставин поновити
права позивача можливо за рішенням
суду у спосіб,передбачений ст.16 ЦК
України,шляхом стягнення з відповідача
суми матеріального збитку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,при
задоволенні позову з відповідача на
користь позивача суд стягує судові
витрати по оплаті судового збору в сумі
229 гр.41 коп.,які підтверджені
квитанцією.

На підставі ст.16,22,979,1187 ч.2,1194 ЦК України,
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних
засобів»,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК
України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» р/р № 26504172 в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» МФО 300335 на користь
ОСОБА_2,паспорт серія НОМЕР_9,виданий
29.09.2001 р.Шевченківським РВ ГУМВС
України в Запорізькій області , РНОКПП
НОМЕР_5,відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 10 074 гр.67 коп.,витрати на
оплату послуг експерта в сумі 450
гр.,судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 229 гр.41 коп.,а всього
стягнути суму 10754(десять тисяч сімсот
п*ятдесят чотири)гривні 08 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко