У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Остапчука
Д.О.,- розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 04 грудня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
боргу за договором позики та просив
стягнути з останнього на його користь
суму боргу в розмірі 30 тис. грн.

Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 04 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 14 січня 2014
року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
відшкодування боргу кошти в розмірі 30
тис. грн та судовий збір у розмірі
300 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, оцінивши належним
чином надані сторонами докази, суди
правомірно виходили з того, що між
сторонами виникли договірні
правовідносини, як наслідок укладення
договору позики, проте відповідач
своїх зобов'язань перед позивачем не
виконав, в результаті чого утворилась
заборгованість.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 04 грудня 2013
року та ухвала колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
від 14 січня 2014 року постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Семенівського
районного суду Полтавської області від
04 грудня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук