Справа №: 343/3635/13-ц
Провадження №: 2/0343/96/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача, в якому просить
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
судові витрати покласти на
відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.01.2009 р. між
нею та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Від
спільного проживання у них народився
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає
з нею і її мамою та перебуває на її
утриманні.

Відповідач відповідно до свідоцтва про
народження є батьком їхньої спільної
дитини, проте він не бере участі у
вихованні, не провідує сина, не
цікавиться здоров'ям, успіхами у
навчанні, морально та матеріально не
підтримує. Дитина повністю позбавлена
батьківського піклування, турботи.
Добровільної згоди про участь у
вихованні між ними не досягнуто.

Дитина серйозно хворіє, потрібні
чималі кошти на лікування за кордоном,
усі витрати несе вона самостійно.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з вищевикладених
підстав. Додатково пояснила, що дитина
родилася інвалідом, перенесла чотири
операції. Від початку сином опікується
вона. Відповідач не піклується сином,
фінансово не допомагає. З позовом про
стягнення аліментів вона не
зверталася, так як будь-яких коштів від
відповідача не потребує. Крім того,
вони добровільно погодили, що батько
буде допомагати дитині, однак він цього
не робить. Позбавлення батьківських
прав буде відповідати інтересам сина,
оскільки відповідач не відвідує та не
цікавиться сином, не приходить до нього
навіть на свята чи, коли дитина хворіє.
Не знає ні про те, як хлопчик
навчається, ні яке лікування йому
необхідне, ні який його стан здоров"я.
Дитина проживає з її мамою, так як вона
змушена працювати в Італії, щоб мати
змогу лікувати сина. Оскільки
лікується він за кордоном, вона змушена
звертатися до відповідача за дачею
згоди на виготовлення візи та виїзд
сина за межі України. Проте з цим
виникають труднощі, так як відповідач
постійно їздить на різні роботи за межі
області і навіть України, а тому вона
вчасно не може виготовити потрібних
документів та вчасно поїхати зі сином
на лікування. Просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, подав заперечення проти
позову та пояснив, що основною причиною
того, що він не відвідує сина є те, що
позивачка свідомо чинить перешкоди у
його спілкуванні з дитиною, не допускає
їхнього спілкування, робить все
можливе, щоб він не мав можливості
бачити хлопця. Таким чином саме вона не
надає йому можливості виконувати та
реалізовувати свої обов"язки щодо
виховання дитини.

Жодної з підстав, передбачених ст. 164 СК
України, для позбавлення його
батьківських прав немає, оскільки він
не ухиляється від виконання своїх
обов"язків по вихованню дитини, не веде
аморального способу життя, не є
алкоголіком чи наркоманом, не є
засудженим, не вчиняв протиправних чи
кримінальних діянь та має намір
спілкуватися з сином.

Після того, як дружина поїхала за
кордон, він залишився проживати з
дитиною, доглядав за нею, чим міг
допомагав.

Коли сину робили перші три операції,
він був присутній, дружина була вдень з
сином у палаті, а він чекав на ліфтовій
площадці, а на ніч заходив у палату і
був поряд з ними, позичив 200 доларів, які
дав позивачці на операцію дитини. Знає,
як син навчається у школі, чим
цікавиться. За останню операцію нічого
не знає, так як не спілкується з
колишньою дружиною, а сина давно не
бачив. Коли давав дозвіл на виїзд
дитини за кордон, просив позивачку, щоб
зустрітися з сином. Вона погодилася.
Він двічі телефонував до хлопця, але
він спочатку не відповів на дзвінок, а
потім сказав, що зайнятий. Дитина часто
міняє телефонний номер.

Не раз зустрічав хлопця на вокзалі,
коли він повертався зі школи і чекав на
свій автобус, оскільки працює на
рейсовому маршруті, та приблизно в той
самий час, що і син, заїжджає на вокзал.
При зустрічах час від часу дає дитині
гроші на дрібні витрати, на поповнення
телефону: по 10-50 грн. Великих сум не
давав ніколи, нічого не купляв, тому що
син казав, що у нього все є, а позивачка
відмовляється від такої допомоги.
Проте син мріє про скутер, який він
пообіцяв та має намір йому купити по
досягненню ним 18 років.

Після того, як покинув сім»ю, не має
змоги приходити до дитини, так як
позивачка та члени її родини чинять
йому перешкоди у зустрічах та
спілкуванні з сином. Він має телефонний
номер сина, проте не телефонує, щоб не
спричиняти нових конфліктів та щоб
родичі його дружини не чинили тиску на
дитину.

Готовий допомагати синові і морально, і
фінансово, проте на даний час його
заробіток не дозволяє у повній мірі
забезпечити дитину. Крім того, у нього
на утриманні є ще троє дітей: сини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_4, і дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 А також він допомагає
дружині, яка знаходиться у відпустці по
догляду за дітьми.

Дозволи на виготовлення візи давав
завжди. Один раз був на роботі за
кордоном, тому не зміг дати дозвіл
вчасно, але як тільки приїхав, відразу
завірив нотаріально документи і
передав адвокату позивачки. У 2013 році
дав дозвіл на виїзд сина за кордон для
постійного проживання.

Вважає, що немає підстав для
позбавлення його батьківських прав,
так як він не відмовляється від
спілкування, виховання та утримання
сина ОСОБА_6, має намір змінити своє
ставлення до нього та бути ближчим з
ним, тільки б цього хотів син. Він є
нормальною, здоровою людиною, виховує
ще трьох дітей з іншою дружиною, які
знають про існування старшого брата та
хотіли б спілкуватись з ним. Просив не
позбавляти його батьківських прав.

Представник служби у справах дітей
Долинської РДА подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності та
просив долучити висновок органу опіки
та піклування.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, малолітнього ОСОБА_3,
дослiдивши здобутi в судовому засiданнi
докази в їх сукупностi, вважає що позов
не пiдлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він:

1) не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов"язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов"язків щодо дитини.

Ст. 11 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на проживання в сім"ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Батько і
мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст. 171 СК України
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї.

Суд має право постановити рішення
всупереч думці дитини, якщо цього
вимагають її інтереси.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 11.09.2012 року ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис № 18.
Його батьками записані ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (а.с. 3).

Як вбачається з характеристики учня 8
класу Долинської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів № 5 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, хлопчик є інвалідом, тому
навчається за індивідуальним планом.
Мама і бабуся дуже багато вкладають в
дитину, постійно лікують, роблять
корекцію зовнішності. Завдяки їхньому
піклуванню ОСОБА_3 абсолютно
адаптований в класному колективі.
Учень вихований з повагою ставиться до
однокласників та вчинелів, бере
активну участь у житті класу. Він
хороший син і внук, у всьому допомагає і
підтримує маму і бабусю (а.с. 11).

Про те, що ОСОБА_3 встановлено діагноз:
лівобічна щілина верхньої губи
альвеолярного твердого і м"якого
піднебіння, свідчить медична довідка №
24 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_2 від 11.04.2012 року шлюб між
стронами розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 1 від
13.01.2009 року (а.с. 4).

Відповідно до акту обстеження
матеріально-побутових умов і сімейних
обставин від 07.10.2013 року, складеного
представниками сільської ради та
жительки с. Тростянець, ОСОБА_1 проживає
в с. Тростянець Долинського району.
Разом з нею проживають: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, - син, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8,
- мати, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, - сестра.
Проживають у житловому будинку матері.
Квартирно-житлові умови задовільні. В
господарстві не утримують нічого.
ОСОБА_1 в даний час ніде не працює. На
утриманні ОСОБА_1 знаходиться
син-інвалід дитинства ОСОБА_3 Батько
дитини від виконання своїх обов"язків
усунувся. Матеріальної допомоги від
нього немає. Комісія прийшла до
висновку, що батько дитини неналежним
чином виконує свої батьківські
обов"язки (а.с. 7).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Долинської РДА № 1161/01-26/55
від 03.12.2013 року позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
є недоцільним і не відповідає
інтересам дитини. До даного висновку
орган опіки та піклування дійшов,
вислухавши пояснення батька, дитини, та
враховуючи те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які порушують
батьківські обов"язки, і повинен
застосовуватися в крайніх випадках,
виключно в інтересах дитини (а.с. 12-13, 26).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що є мамою позивачки.
Коли народився ОСОБА_3 з вродженим
розщепленим піднебінням, батько до
нього не приходив. Вони вирішили
самостійно виховувати та лікувати
дитину, зробили декілька операцій.
Відповідач в той час вів аморальний
спосіб життя, застосовував фізичне
насильство до неї та членів її сім"ї.
Щоб розрахуватися з боргами, вона
поїхала в Італію на заробітки. В Італію
вони з позивачкою їздили по черзі. Всі
оперативні втручання, лікування та
обстеження ОСОБА_3 були проведені за
їхні кошти. Відповідач жодної допомоги
не надавав. Сільський голова, який є
хресним батьком хлопчика, дав висновок,
що батько не провідує дитину, неналежно
виконує свої батьківські обов"язки.
Відповідач не приходить ні на дні
народження, ні на релігійні свята, хоча
вони не проти, щоб він приходив до сина.

Залежність від відповідача у
виготовленні необхідних документів
для виїзду хлопчика за кордон, його
ухилення від оформлення цих
документів, позбавляє їх можливості
вчасно виїхати з дитиною за межі
держави, щоб пройти необхідні
обстеження. Так, коли потрібно було
їхати з внуком в Італію на лікування, їм
відмовили у відкритті візи, так як не
було відповідача, і вони не могли
отримати його згоди. Кожен раз за
виготовлення довіреності на виїзд
дитини за кордон від імені відповідача
платять вони.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що є тіткою позивачки. Вона
допомагає виховувати дитину. Після
народження хлопчика, вона змушена була
переїхати з м. Долина в с. Тростянець,
щоб доглядати за ОСОБА_3. У зв"язку з цим
залишила роботу. Коли позивачка та її
мама їхали на заробітки в Італію, то
вона залишалася з ОСОБА_3. Відповідач в
той час проживав у тому ж будинку, проте
не допомагав, так як постійно зловживав
спиртними напоями. З дитини знущалися в
школі, побили його. Вона лежала з ним
декілька разів в лікарні. Вона ходила з
дитиною до школи, сиділа на коридорі
під час уроків, чекала на нього, щоб
його ніхто не ображав і не знущався над
ним. Батька в той час біля сина не було.
Він його не цікавив. Коли їм не
вистачало грошей на операції,
відповідач не допомагав. Кожен раз вони
їздять за ним, щоб отримати
довіреність.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що є сестрою відповідача.
Спочатку брат жив з позивачкою, а потім
вона поїхала на роботу, залишивши
дитину з ним та своєю тіткою. Поїхавши
за кордон, вона нічого брату не сказала,
не телефонувала до нього. Він дійсно
тоді почав трохи випивати, оскільки
залишився жити з тіткою позивачки,
своїм сином та її дітьми, та йому було
прикро жити в чужій сім"ї, де з ним не
рахуються. ОСОБА_1 дзвонила тільки до
ОСОБА_9, їй передавала гроші, а з ним не
спілкувалась. Він працював в той час,
також допомагав утримувати дитину.
Коли він поїхав у село, виправився,
створив нову сім»ю. Виховує трьох
дітей. Тому може виховувати і сина. На
першій операції відповідач був
присутній. Допомагали їхні батьки.
Сторони домовилися про добровільну
допомогу дитині, тому з позовом про
стягнення аліментів позивачка не
зверталася. Спочатку дитина
спілкувалася з батьком та його родиною,
а потім перестала. Її діти також
навчаються у школі № 5, тому вона
розмовляє з ОСОБА_3 у школі, але коли
немає його родичів, дає з дозволу брата
гроші дитині на дрібні потреби. Якщо
поряд з хлопчиком є родичі позивачки чи
вона сама, дитина відвертається від
них, не хоче у їхній присутності
спілкуватися навіть з батьком. Коли
позивачка приходила за довіреністю,
брат був у Ленінграді. Після того, як
він повернувся, виготовив довіреність
і заніс її адвокату позивачки.

В судовому засіданні допитана як
свідок ОСОБА_11 пояснила, що є сестрою
відповідача. Про маленьку дитину вони
піклувалися. Вона сама особисто возила
дитину до дитячого лікаря, бо її
свекруха працювала в лікарні. На першу
операцію вони їздили, допомагали. До 5
років хлопчик виховувався у них.
Позивачка зі своєю мамою виїхали за
кордон, залишивши дитину на тітку, де
були ще й інші діти. Відповідач також
повинен був там жити і працювати на них.
У тітки дитина була недоглянута.
Відколи відповідач одружився, дитину
перестали пускати до них, не дозволяли
з ними спілкуватися. Гроші на лікування
давала їхня мама, вона ж і платила
аліменти. Але позивачка сказала, що
їхні батьки не є бабусею та дідусем,
тому гроші у них не брала. Відповідач
любить хлопця, виховував його від
маленького.

Допитаний в судовому засіданні
малолітній ОСОБА_3 пояснив, що не
пам"ятає, коли бачив батька. Батько
приїжджав, коли він був ще маленьким.
Потім не приходив, не цікавився, як у
нього справи. Інколи бачив тата на
вокзалі, вітався з ним. Бабуся та мама
вчать, що треба вітатися з батьком,
добре поводитися. Ніхто не забороняє
йому спілкуватися з татом. Він не міняє
номер свого мобільного телефону.
Батько не дзвонив до нього. Напевно
йому буде краще, якщо тата позбавлять
батьківських прав.

Відповідно до положень п. 15 постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
30.03.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Згідно п. 16 вказаної постанови
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини,
яка не досягла вісімнадцяти років, і
тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК
України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Пунктом 18 вказаної постанови Пленуму
Верховного Суду України роз'яснено, що
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що
малолітній ОСОБА_3 є інвалідом
дитинства, переніс чотири операції,
потребує подальшого лікування. Хлопець
проживає в с. Тростянець з мамою та її
родичами. Після розпаду сім»ї батько
дитини проживає окремо в с. Рахиня.
Створив іншу сім»ю. Уже тривалий час
між батьками ОСОБА_3 існують неприязні
стосунки. Позивачка висловила
небажання приймати будь-яку фінансову
допомогу від відповідача. З позовом про
стягнення з нього аліментів чи коштів
на лікування вона не зверталася, хоча, з
її слів, батько жодної допомоги на
утримання сина добровільно не надає.

Остання відразу звернулася до суду з
позовом про позбавлення відповідача
батьківських прав, обґрунтовуючи свої
вимоги саме ненаданням батьком
матеріальної допомоги та
перешкоджанням у виїзді дитини за
кордон шляхом ненадання необхідних
дозвільних документів. При цьому
позивачка не змогла аргументувати в
чому полягає захист інтересів дитини
шляхом позбавлення її батька по
відношенню до сина батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 ствердила,
що відповідач відмовляється давати
дозволи на виготовлення візових
документів та для виїзду сина за
кордон, у зв»язку з чим вона не має
змоги вчасно виїхати з дитиною на
лікування та обстеження.

Відповідач заперечує даний факт та
стверджує, що ніколи не чинив перешкод
у виїзді сина за кордон, не заперечує
проти його постійного проживання за
межами України. Не міг дати дозвіл
тільки один раз, коли перебував на
роботі за межами держави, проте коли
повернувся, відразу склав усі
необхідні документи. На даний час
працює в м. Долина, наміру виїжджати за
межі області чи України не має, а тому
готовий в будь-який час виготовити
потрібні синові документи.

Пояснення позивача підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та
ОСОБА_10

Про те, що батько дав згоду на виїзд на
постійне місце проживання за межі
України до Італії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10,
разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
будь-яких заперечень проти їх виїзду за
кордон він не мав та не має, свідчить
нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2
відповідно змісту, зареєстрована в
реєстрі за № 2584 від 26.09.2013 року (а.с. 31).

Таким чином в судовому засіданні не
були підтверджені пояснення позивачки
щодо ухилення батька від дачі вказаних
вище дозволів.

Крім того, вказані вище обставини не
можуть бути підставою для позбавлення
особи батьківських прав, оскільки ст. 164
СК України містить вичерпний перелік
таких підстав.

Одночасно слід зазначити, що
законодавством передбачений порядок
врегулювання питання надання згоди на
виїзд дитини за кордон у випадку
відсутності одного із батьків, чи
їхньої відмови у наданні такої згоди
шляхом звернення до суду з відповідним
позовом.

Проте з такими позовами позивачка до
суду не зверталася, дане питання
сторони вирішували в позасудовому
порядку.

В судовому засіданні позивачкою не
доведено фактів винної поведінки
відповідача та свідомого нехтування
ним своїми батьківськими обов'язками.
Останньою не подано до суду доказів
негативної характеристики відповідача
чи вчинення ним неправомірних дій.
Батько дитини не є хронічним
алкоголіком або наркоманом, за
вчинення умисного злочину щодо дитини
не засуджувався.

Судом встановлено, що батько хлопчика
час від часу спілкується з сином,
бачить його при випадкових зустрічах,
цікавиться його життям, здоров»ям,
інтересами. В силу негативних,
конфліктних відносин, які виникли між
батьками, дитина позбавлена можливості
вільно спілкуватися з батьком. ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснив, що не
відвідує сина за місцем його
проживання, щоб не загострювати
стосунки між ним та позивачкою і
членами її родини, а також між
останніми та дитиною, оскільки йому
відомо, що вони забороняють хлопцю з
ним спілкуватися та зустрічатися. При
особистих зустрічах з сином він дає
йому невеликі суми грошей, більшої
допомоги не надає, так як позивачка
відмовляється від такої допомоги. Крім
того, у нього на утриманні є ще троє
дітей та дружина, яка знаходиться у
відпустці по догляду за дітьми, працює
він неповний місяць, а тому більшої
матеріальної допомоги не може
надавати.

Таким чином беззаперечні докази винної
поведінки та свідомого нехтування
своїми батьківськими обов»язками
відповідачем, які б свідчили про
ухилення ОСОБА_2 від виховання сина
ОСОБА_6, і як наслідок, необхідність
застосування крайнього заходу у
вигляді позбавлення батьківських прав,
у матеріалах справи відсутні.

Судом враховується, що між сторонами
існують неприязні відносини, що є
однією з причин обмеженого спілкування
відповідача з його сином ОСОБА_6.
Позивачка добровільно відмовилась від
аліментів та не бажає отримувати
будь-яку фінансову допомогу від
відповідача, спілкуватися з ним, а
також отримувати від останнього згоду
на вивіз сина за кордон. А тому суд
вважає, що причинами звернення до суду
є власне суб»єктивне ставлення
позивачки до колишнього чоловіка, а не
необхідність захисту прав та інтересів
малолітнього сина сторін, що
суперечить сімейному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд бере до уваги дані акту обстеження
матеріально-побутових умов і сімейних
обставин від 07.10.2013 року (а.с. 7),
затвердженого сільським головою, про
те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає у
житловому будинку бабусі з мамою та
членами родини, є інвалідом дитинства,
а також, що батько дитини з сім»єю не
проживає. Проте суд не вважає даний акт
достатнім доказом того, що батько
неналежним чином виконує свої
батьківські обов"язки та достатньою
підставою для позбавлення його
батьківських прав.

Також суд критично оцінює пояснення
позивачки та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9
щодо ухилення батька від виконання
своїх обов»язків по вихованню дитини,
оскільки всі вони є родичами між собою
та перебувають з відповідачем у
неприязних стосунках, крім того, їхні
пояснення спростовані доказами,
здобутими в судовому засіданні.

Одночасно судом враховується, що
згідно описаного вище висновку органу
опіки та піклування Долинської РДА №
1161/01-26/55 від 03.12.2013 року недоцільно
позбавляти відповідача батьківських
прав відносно його сина ОСОБА_3 Даний
висновок складено компетентним
органом на підставі та у відповідності
з чинним законодавством, з урахуванням
досліджених матеріалів, зокрема
співбесід працівника органу опіки та
піклування з відповідачем та
малолітнім ОСОБА_3

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_3
не заперечив проти позбавлення його
батька батьківських прав відносно
нього. Проте суд приймає до уваги, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які
порушують обов'язки по вихованню дітей,
та виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька, так і для дитини (ст. 166 СК
України) і допускається лише, коли
змінити поведінку батька в кращу
сторону неможливо.

А тому, враховуючи всі вищевикладені та
встановлені в судовому засіданні
обставини справи, оцінюючи зібрані по
справі докази та беручи до уваги стан
здоров"я малолітньої дитини, причини,
внаслідок яких відповідач не в повній
мірі виконує свої батьківські
обов"язки, характер його поведінки,
прийшов до висновку, що на даний час
немає достатніх підстав для
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,
а в задоволенні позову про позбавлення
його батьківських прав відносно сина
ОСОБА_3 слід відмовити.

Одночасно суд вважає за необхідне
попередити відповідача про
необхідність змінити його ставлення до
обов"язку по вихованню дитини, а також
покласти на орган опіки та піклування
Долинської РДА контроль за виконанням
ОСОБА_2 свого батьківського обов"язку
відносно сина ОСОБА_3

Питання судових витрат суд
вирішує у відповідності з вимогами ст.
88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 19, 141, 150, 151, 155,
164-166, 171 Сімейного кодексу України, 11
Закону України «Про охорону
дитинства», керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 214,
215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про
необхідність змінити своє ставлення до
виховання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки та
піклування Долинської районної
державної адміністрації контроль за
виконанням ОСОБА_2 батьківських
обов'язків стосовно сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Зміст повного рішення
виготовлено 13.01.2014 року.

Суддя: