У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 29 вересня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_2 на дії начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, заінтересована
особа: Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит», в особі
«Центрального регіонального
управління Публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»,
про визнання неправомірними дій та
зняття арешту,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_2 Беджан Огли
звернувся до суду із указаною скаргою,
в обґрунтування якої зазначив, що йому
було відмовлено у задоволенні заяви
про зняття арешту з майна з порушенням
положень ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження».

Ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 травня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 29 вересня 2014 року, в
задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати зазначені ухвали,
постановити нову ухвалу, якою скаргу
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди
першої та апеляційної інстанцій
правильно виходили з того, що постанова
від 29 вересня 2009 року про накладення
арешту на майно, що належить заявнику,
була прийнята в межах повноважень
державного виконавця і при цьому права
чи свободи заявника порушені не були.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 26 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 29 вересня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, заінтересована
особа: Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит», в особі
«Центрального регіонального
управління Публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»,
про визнання неправомірними дій та
зняття арешту, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова