Справа № 732/917/14
Провадження № 2/732/269/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
м.
Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі:
головуючої - судді Карпинської Н.М.,
секретарі - Харитоновій Т.М., за участі
позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Підлісної І.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Городня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Городнянської міської ради,
Чернігівської області про
встановлення факту проживання однією
сім'єю із спадкодавцем, визнання
спадкоємцем четвертої черги за законом
та права на спадкування спадщини
ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом і просила встановити
юридичний факт про її проживання
однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тим самим
підтвердити належність до
спадкоємців четвертої черги за законом
та право на спадкування майна ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, вказавши,
що з січня 2007 року вона доглядала за
ОСОБА_3, яка через похилий вік
потребувала сторонньої допомоги і
знаходилась у безпорадному стані.
Вказує, що упродовж шести років до дня
смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею у
будинку АДРЕСА_1 та спільно вела із
спадкодавцем господарство. Протягом
зазначеного періоду сплачувала
платежі за електропостачання, готувала
їжу, купувала ліки, робила поточні
ремонти. У січні 2013 року ОСОБА_3
розпочала підготовку документів для
дарування будинку ОСОБА_1, однак
офіційно подарувати такий будинок за
свого життя ОСОБА_3 не встигла. Оскільки
ОСОБА_3 фактично вважала ОСОБА_1
своєю дочкою, позивач, звертаючись з
позовом до суду, просить підтвердити її
належність до спадкоємців четвертої
черги за законом та право на
спадкування майна ОСОБА_3

Представник відповідача позов не
визнала, вказала на його
безпідставність. Заперечення
представника відповідача щодо
заявлених у справі позовних вимог
зводяться до того, що подружжя
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані
та проживали за адресою: АДРЕСА_1 Дітей
у подружжя ОСОБА_3 не було. Інших
зареєстрованих осіб у вказаному
будинку не значиться. Як одинокі
громадяни: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 користувались
адресною соціальною допомогою
територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) Городнянської районної
державної адміністрації. Згідно
укладеного договору їм безоплатно
соціальним працівником надавались
послуги з придбання і доставки
промислових та продовольчих товарів,
косметичного і вологого прибирання,
опалювання, оплати комунальних
платежів, прання білизни, обробки
присадибної ділянки, прибирання
подвір'я, косіння трави, ремонт взуття
та одягу. При цьому безоплатно таку
допомогу отримують виключно одинокі
громадяни. Громадяни, які мають дітей
чи інших утриманців, заключають
договір з Територіальним центром на
оплатній основі. Крім того, після
смерті чоловіка ОСОБА_4 до міської ради
надходило і обговорювалось звернення
члена комісії з питань соціального
захисту населення ОСОБА_5 щодо
необхідності більш ретельного догляду
за одинокою громадянкою ОСОБА_3 , яка
потребує посиленої уваги внаслідок
свого тяжкого стану здоров'я.

Заслухавши пояснення позивача та
заперечення представника відповідача,
дослідивши всі заявлені у справі
докази, з'ясувавши характер і
взаємовідносини сторін, визначившись
із обставинами, встановленими у справі,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Суд визнає об'єктивним вибір
позивача про розгляд порушених нею
питань в порядку позовного
провадження, оскільки встановлення
факту, про який просить позивач, може
вплинути на майнові права
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 256 ЦПК
України у випадку спору про право суд
розглядає справи про встановлення
юридичних фактів у позовному
провадженні.

.

Відповідно до статті 1264 ЦК
України в четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживають із спадкодавцем однією
сім'єю не менше 5 років до часу
відкриття спадщини.

З дослідженого в судовому
засіданні паспорту позивача серії
НОМЕР_1, виданого Городнянським РВ УМВС
України 02.09.1999 року (а.с.4,14) ОСОБА_1 з 14
березня 1990 року є зареєстрованою в
АДРЕСА_2, перебуває в шлюбі з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

За даними паспорту серії НОМЕР_2,
виданого Городнянським РВ в
Чернігівській області 04.06.1996 року, що
міститься у матеріалах дослідженої в
судовому засіданні інвентаризаційної
справи № 24 на спадковий будинок
ОСОБА_3, встановлено, що ОСОБА_3 з 05.06.1996
року зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1. Виписок з погосподарської
книги про реєстрацію чи вселення в
такий будинок ОСОБА_1 матеріали
цивільної справи не містять.

Показання позивача і свідка
ОСОБА_7 про те, що після смерті ОСОБА_4
позивач в будинку АДРЕСА_1 ночувала
разом із ОСОБА_3 не є доказом спільного
проживання протягом останніх п'яти
років перед смертю спадкодавця. Так,
ОСОБА_4 помер у листопаді 2012 року, і
проміжок часу від його смерті до дня
смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7 р.)
недостатньо для визначеного у статті
1264 ЦК України періоду.

У рішенні Конституційного Суду
України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 (справа
про офіційне тлумачення терміна «член
сім'ї») Конституційний суд виходить із
об'єктивної відмінності змісту поняття
«член сім'ї» залежно від галузі
законодавства.

З урахуванням положення ст. 3
Сімейного кодексу України та статті 1264
Цивільного кодексу України до сім'ї
спадкодавця належать особи, які
спільно проживали з ним не менше 5
років, були пов'язані спільним побутом
і мали взаємні права та обов'язки.

На підтвердження обґрунтованості
своїх позовних вимог позивач запросила
свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 ,
ОСОБА_10, надала квитанції про оплату
ритуальних послуг та послуг за
електроенергію у спадковому будинку.

Запрошений позивачем свідок
ОСОБА_8 (юрист-підприємець) у судовому
засіданні розповів, що ОСОБА_3 за свого
життя була його клієнткою і після
смерті чоловіка зверталась до нього з
клопотанням підготувати документи для
оформлення договору дарування її
будинку ОСОБА_1 При спілкуванні
вказувала, що ОСОБА_1 їй як дочка.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що
надавала медичну допомогу подружжю
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та досить часто бачила
у них вдома ОСОБА_1, остання завжди
цікавилася їх станом здоров'я, питала
які ліки потрібно купити та отримувала
листки-призначення таких ліків.

Свідок ОСОБА_10 (соціальний
працівник, в обов'язки якої входило
надання соціальних послуг подружжю
ОСОБА_4 і ОСОБА_3) у своїх показаннях
розповіла, що за договором адресної
натуральної та грошової допомоги,
укладеного вказаними громадянами з
Територіальним центром соціального
обслуговування, визначалось, що така
допомога надається їм вдома безоплатно
двічі на тиждень. Саме двічі на тиждень
ОСОБА_10 відвідувала подружжя ОСОБА_4
і ОСОБА_3 та надавала їм наступні
соціальні послуги: придбання і
доставка промислових та продовольчих
товарів, косметичного і вологого
прибирання, обробки присадибної
ділянки. В інші дні подружжю ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, зі слів свідка ОСОБА_10,
допомагала позивач ОСОБА_1, яка
фактично надавала ті ж послуги, що і
соціальний працівник. Соціальне
обслуговування ОСОБА_4 припинилось
з 21.11.2012 року, а соціальне
обслуговування ОСОБА_3 припинилось з
ІНФОРМАЦІЯ_7 року внаслідок смерті
вказаних громадян.

Свідок ОСОБА_11 (сусідка позивача і
спадкодавця) фактично підтвердила
показання свідка ОСОБА_10, вказавши, що
соціальний працівник здійснювала
догляд за ОСОБА_4 і ОСОБА_3 двічі на
тиждень, в інші дні ними опікувалась
ОСОБА_1, яка фактично надавала всі
послуги з потрібного догляду за
громадянами похилого віку. Після
смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 інколи ночувала у
ОСОБА_3

При цьому сама позивач не
заперечує, що ОСОБА_4, а після його
смерті і ОСОБА_3 надавали їй гроші на
придбання харчів, ліків, оплату послуг,
наголошує, що ця сума щомісячно не
перевищувала 300 гривень.

Таким чином, надані та досліджені
у судовому засіданні оригінали
квитанцій про оплату послуг з
електропостачання у будинку
спадкодавця не підтверджують ведення
спільного бюджету, оскільки не
виключають фінансування таких витрат
за життя спадкодавцем.

Квитанція про оплату ритуальних
послуг (разова витрата) також не
підтверджує ведення спільного побуту
із спадкодавцем протягом п'яти
останніх років до дня відкриття
спадщини (а.с.6)

За правилами статті 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. При цьому суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом
можуть бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір.

Таким чином, за предметом
доказування у розглядуваній справі,
позивач мала доводити спільність
побуту та наявність взаємних прав та
обов'язків за останні 5 років до часу
смерті спадкодавця. Вказане, окрім
показань свідків, має доводитись
письмовими доказами: довідками з місця
проживання, листами ділового чи
особистого характеру, виписками з
погосподарських, домових книг про
реєстрацію чи вселення, доказами про
спільне придбання майна (рухомого чи
нерухомого), довідками житлових
організацій, виконавчих комітетів рад
про спільне проживання та ведення
господарства.

Досліджені показання заявлених
позивачем свідків як самостійне
джерело доказів не стверджують
однозначно обставини, які мають
визначальне значення у відповідності
до положень ст. 3 СК України та ст. 1264 ЦК
України.

Надання оплатних послуг
спадкодавцю за її життя не є ознакою
сім'ї.

Натомість докази надані
відповідачем свідчать про те, що
спадкодавець ОСОБА_3 на час її смерті
фактично являлась одинокою особою.

Так, у відповідності до довідки №
01-07/373 від 12.06.2014 року (а.с. 12)
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 в період їх
непрацездатності до часу смерті кожен
користувались безоплатною адресною
соціальною допомогою територіального
центру соціального обслуговування
Городнянської районної державної
адміністрації.

У відповідності до п.6 Переліку
соціальних послуг, умов та порядку їх
надання структурними підрозділами
територіального центру соціального
обслуговування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2009 р. N 1417 (з наступними
змінами і доповненнями) ОСОБА_3
(спадкодавець) отримувала від
територіального центру безоплатне
обслуговування в обсягах, визначених
державними стандартами як громадянка
похилого віку, яка не здатна до
самообслуговування і не має рідних,
які повинні забезпечити їй догляд і
допомогу. При цьому така адресна
допомога є державною, цільовою. На
оплату роботи соціальних працівників
витрачаються державні кошти, для
підтвердження об'єктивності її надання
збираються всі необхідні документи на
непрацездатного громадянина: письмова
заява управління праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання, медичний висновок
про потребу громадянина в постійній
сторонній допомозі, довідка про склад
сім'ї або зареєстрованих у житловому
приміщенні (будинку) осіб, витяг від
нотаріуса з Державного реєстру
правочинів про відсутність (наявність)
укладеного громадянином договору
довічного утримання (догляду).

За наявності членів сім'ї
громадяни похилого віку
обслуговуються таким центром виключно
на платній основі.

У судовому засіданні доведено, що
ОСОБА_3 використовувала послуги
Територіального центру як громадянка
похилого віку, яка не здатна до
самообслуговування і не має рідних,
які повинні забезпечити їй догляд і
допомогу.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_5 (сусіди
ОСОБА_3) у судовому засіданні вказували,
що сім'єю вважались ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
інших осіб, які б вели з ними спільний
побут у господарстві ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1 ніколи не було. Подружжя ОСОБА_4
та ОСОБА_3 особисто повідомляли, що
надану їм громадянкою ОСОБА_1 допомогу
по господарству вони оплачували
власними коштами. Після смерті
чоловіка його дружина ОСОБА_3 прожила
менше півроку. Перед смертю вона кілька
разів стукала у стіну до сусідів ОСОБА_5
та вночі просила прийти на допомогу, це
спонукало ОСОБА_5 звернутись до
депутатської комісії з пропозицією
збільшити обсяг надання соціальних
послуг ОСОБА_3 та за можливості
вирішити питання про її влаштування до
будинку для громадян похилого віку, де
вона не залишиться недоглянутою без
допомоги.

Провівши аналіз заявлених
сторонами доказів, в їх єдності і
взаємозв'язку, суд вважає, що позивачем
не доведено наявності протягом
останніх п'яти років, що передували
відкриттю спадщини (до ІНФОРМАЦІЯ_7
року) взаємних прав та обов'язків у
позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем
ОСОБА_3, не підтверджено ведення ними
спільного побуту та спільного місця
проживання як ознак сім'ї.

З огляду на вказане у задоволенні
позовних вимог слід відмовити в
повному обсязі.

Керуючись ст. 3,7-8 Сімейного
кодексу України, ст.ст.11-14,1216,1222-1223,1258,1264
ЦК України, ст.ст.10,11,209,212-215,256,294 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог про встановлення факту
проживання однією сім'єю із
спадкодавцем, визнання спадкоємцем
четвертої черги за законом та права на
спадкування спадщини ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Карпинська Н.М.