АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3066/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-2208/11
Категорія - право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Борової С.А.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3,

на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи - Харківська
міська рада, адміністрація Жовтневого
району Харківської міської ради,
прокуратура Жовтневого району м.
Харкова, про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення,
вселення, зобов'язання вчинити певні
дії,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Харківська
міська рада, адміністрація Жовтневого
району Харківської міської ради,
Жовтневий РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській
області, про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету, визнання недійсним свідоцтва
про право власності, розподіл
домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2014 року
задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_5,
вирішено усунути перешкоди ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в користуванні квартирою
АДРЕСА_11 в м. Харкові шляхом виселення
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з підсобних приміщень
№6 та №7, що знаходяться в квартирі
АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
приміщення № 6 та № 7, що знаходяться в
квартирі АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 демонтувати дверний проріз з
квартири АДРЕСА_3 до приміщення № 6
квартири АДРЕСА_4 шляхом закладення
дверного прорізу цеглою; зобов'язати
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відновити у
відповідності до технічного паспорту
квартири, вихід з приміщення №7 до
приміщення № 8, що знаходяться в
квартирі АДРЕСА_5. У задоволені
позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено у
повному обсязі. Вирішено стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4 грн. 25
копійок з кожної та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 18 грн. 50 коп. з
кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення вимог процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Вказує що
їй на праві власності на підставі
договору дарування АВК №920254 від 25.07.2000
р. належить квартира АДРЕСА_3, крім того
вона вже тривалий час використовує
частину квартири № 2 в зазначеному
домоволодінні як допоміжні приміщення.
Посилається на рішення
Конституційного суду України від 02.03.2004
р. у відповідності до якого допоміжні
приміщення передаються безоплатно у
спільну власність громадянам
одночасно з приватизацією квартир
багатоквартирних будинків, у в зв'язку
з чим, виконавчий комітет Жовтневої
районної у м. Харкові ради мав лише
проінформувати співвласників
житлового володіння АДРЕСА_1 про своє
рішення про надання статусу допоміжних
приміщень квартирі №2, після чого
розподіл цих приміщень між
співвласниками повинен був
проводитись у рівній пропорції,
жодного втручання у розподіл
допоміжних приміщень з боку органів
місцевого самоврядування зазначене
рішення Конституційного суду України
не передбачає. Наполягає, що виконавчим
комітетом Жовтневої районної у м.
Харкові ради при ухваленні рішення
№76-906.11.2007 р. не було враховано, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично привласнили
й квартиру АДРЕСА_6, тому не були такими,
що потребували поліпшення житлових
умов. Зазначає, що квартира №2 не
підлягала приватизації, оскільки
знаходилась в аварійному стані.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, що з'явились,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, що на підставі заяви ОСОБА_4,
який перебуває на квартирному обліку,
рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Харкові ради
від 06.11.2007р. №76-9 гр. ОСОБА_4 на сім'ю у дві
особи було надано вільну суміжну
квартиру АДРЕСА_10 під підсобне
приміщення з правом приватизації.

13.06.2008 р. Харківським міським Бюро
технічної інвентаризації було
виготовлено технічний паспорт на ім'я
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_7,
відповідно до якого зазначена квартира
складається з однієї житлової кімнати
площею 20,1 кв.м., кухні 9,3 кв.м., сіни -14,4
кв.м., вбудованої шафи 5,3 кв.м., та
підсобних приміщень №6-8 загальною
площею 36,0 кв.м.

17.06.2008 р. відділом приватизації
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна виконавчого
комітету Харківської міської ради
згідно з розпорядженням від 17.06.2008 р.
№3378 П було видане свідоцтво про право
власності на житло, реєстраційний
номер 6-08-294371П, відповідно до якого гр.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають на праві
спільної власності квартиру, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_8 по 1/2
частині кожен. Загальна площа квартири
становить 85,1 кв.м.

Квартира АДРЕСА_9 належить ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 10
жовтня 2013 року .

Відповідно до ч. 1 ст.54 Житлового
кодексу України, якщо в квартирі, в якій
проживає два або більше наймачі,
звільнилося неізольоване жиле
приміщення, воно надається наймачеві
суміжного приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Житлового
кодексу України ізольоване жиле
приміщення, що звільнилося в квартирі,
в якій проживає два або більше наймачі,
на прохання наймача, що проживає в цій
квартирі і потребує поліпшення
житлових умов (стаття 34), надається
йому, а в разі відсутності такого
наймача - іншому наймачеві, який
проживає в тій же квартирі. При цьому
загальний розмір жилої площі не
повинен перевищувати норми,
встановленої статтею 47 цього Кодексу,
крім випадків, коли наймач або член
його сім'ї має право на додаткову жилу
площу. Якщо розмір ізольованої кімнати,
що звільнилася, є меншим за
встановлений для надання одній особі,
зазначена кімната у всіх випадках
передається наймачеві на його
прохання.

Оскільки ОСОБА_4 перебував на
квартирному обліку, та потребував
поліпшення житлових умов, будинок
повторному заселенню не підлягав
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість надання ОСОБА_4 у найм
вільної суміжної квартири АДРЕСА_10 в м.
Харкові під підсобне приміщення.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на судовий захист. Захист
цивільних прав - це передбачені законом
способи охорони цивільних прав у разі
їхнього порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що
особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи захисту цивільного права.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

Суд повинен установити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, і залежно
від установленого вирішити питання про
задоволення позовних вимог або відмову
в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довела, що діями відповідачів та
оспорюваними нею рішеннями органу
місцевого самоврядування та органу
приватизації порушені, невизнані або
оспорені її законні права, свободи чи
інтереси.

Матеріали справи не містять доказів
того, що на час вирішення питання про
передачу ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 колишньої
квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мали
право власності, право користування,
або ж фактично користувалися спірними
приміщеннями, чи малися визначені
законом підстави для отримання цих
приміщень.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на квартирному обліку
як такі що потребують поліпшення
житлових умов не перебували, до органів
місцевого самоврядування з приводу
надання їм у користування спірних
приміщень не звертались.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в суді
пояснив, що його довірителі правомірно
користуються спірними приміщеннями,
оскільки вони є допоміжними, інших
правових підстав для користування ними
не навів.

Обґрунтовуючи право ОСОБА_3 та ОСОБА_6
користуватися спірними приміщенями їх
представник посилається на рішення
Конституційного суду України від 02.03.2004
р. у відповідності до якого допоміжні
приміщення передаються безоплатно у
спільну власність громадянам
одночасно з приватизацією квартир
багатоквартирних будинків.

Проте, спірні приміщення не є
допоміжними у розумінні вимог Закону
та вказаного рішення Конституційного
суду України від 02.03.2004 р., а були надані
ОСОБА_4 у якості підсобних приміщень.

Так, відповідно до п.2 Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, яке було
затверджено Наказом Міністерства з
питань житлово- комунального
господарства України 16.12.2009 N 396,
підсобні приміщення - це приміщення
квартир, комунальних квартир, жилих
блоків (секцій), призначені для
гігієнічних або
господарсько-побутових потреб
мешканців (ванна, вбиральня, душова,
приміщення для прання, кухня, комора), а
також передпокій, внутрішньо
квартирний хол, коридор тощо.

Відповідно до п. 6.1. Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, яке було
затверджено Наказом Міністерства з
питань житлово- комунального
господарства України 16.12.2009 N 396,
загальна площа квартири (будинку), що
передається у власність, визначається
як сума площ жилих і підсобних
приміщень квартири, веранд, вбудованих
шаф, а також площ лоджій, балконів і
терас, які враховуються з
використанням коефіцієнтів,
визначених розділом 6 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001 N
127, зареєстрованої у Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773.

Допоміжними є приміщення, призначені
для забезпечення експлуатації будинку
та побутового обслуговування
мешканців будинку (сходові клітини,
вестибюлі, перехідні шлюзи,
позаквартирні коридори, колясочні,
кладові, сміттєкамери, горища, підвали,
шахти і машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_3

ОСОБА_3 наполягає, що при ухваленні
рішення №76-906.11.2007 р. не було враховано,
що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично
привласнили й квартиру АДРЕСА_6, однак
такі доводи висновків суду не
спростовують, зазначена квартира 4 не є
предметом цього спору.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1
ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 155 ЖК УРСР жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено

права користування жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством Союзу РСР
і Української РСР.

За змістом ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За змістом ч. З ст.116 ЖК УРСР осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 самовільно зайняли
спірні приміщення та позбавили ОСОБА_4
та ОСОБА_5 права користування частиною
квартири, яка належить їм на праві
приватної власності, тому висновок про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4
та ОСОБА_5 є правильним.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -