Справа№ 305/1860/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В., Куцин М.М.,

при секретарі -Чучка Н.В.,

без участі сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгород справу за апеляційною скаргою
представника за довіреністю Грицюк
В.П., який діє в інтересах ТОВ «Кредитні
ініціативи», на рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 12 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 12 березня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, позивач
подав апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 12 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, мотивуючи це
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, хоча про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегією
встановлено, що між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово- інвестиційний
банк» та ОСОБА_2, був укладений
кредитний договір №205 від 17 травня 2006
року, за яким банк надав останній
кредит в сумі 500000 гривень із
зобов'язанням повернути ці кошти і
проценти за користування ними в строк
та на умовах, передбачених кредитним
договором. 7 липня 2006 року між ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_2 був укладений додатковий
договір №1 до кредитного договору № 205
від 17 травня 2006 року, згідно якого
змінено редакцію пп 2.1. п.2 та пп.4 п.4
вказаного кредитного договору, де банк
надав позичальнику кредит в сумі 124800
гривень. 7 вересня 2007 року додатковим
договором №2 до кредитного договору №
205 від 17 травня 2006 року, укладеним між
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_2 внесено зміни до пп. 2.1. п.2 та пп.4
п.4 вказаного кредитного договору, де
банк надав позичальнику кредит в сумі
175000 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово- інвестиційний
банк», було укладено іпотечні договори
№205 від 17 травня 2006 року, №205/205 від 18
травня 2006 року.

17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» було укладено договір
відступлення права вимоги і відповідно
до п.п.2.1, 2.2 договору первинний кредитор
передає (відступає), а новий кредитор
приймає портфель, внаслідок чого новий
кредитор набуває всіх прав вимоги
первісного кредитора за кредитними
договорами та договорами забезпечення,
включно з правом вимагати від
позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань, в
тому числі по кредитному договору №205
та додатковими договорами укладеного
між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_2

Згідно п. 2.2 договору відступлення
прав вимоги, внаслідок передачі
(відступлення) Кредитного портфеля за
цим Договором, Новий кредитор набуває
усіх Прав Вимоги Первісного кредитора
за кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань, правом на звернення
стягнення за зобов'язаннями
позичальників на заставлене майно та
іншими правами вимоги за кредитними
договорами та договорами забезпечення.

Згідно термінів (ст. 1 договору):
Кредитним портфелем вважається
сукупність усіх прав вимоги, які
передаються за цим Договором новому
кредитору; «дата передання Прав Вимоги
- дата фактичного підписання Сторонами
Реєстру Позичальників»; «грошові
зобов'язання» - розмір основних
грошових зобов'язань щодо кожного
окремого позичальника зазначається у
Реєстрі позичальників; «Реєстр
позичальників» - підписання Сторонами
реєстру позичальників засвідчує
передачу (відступлення) прав вимоги
Первісним кредитором Новому кредитору.

Згідно п. 4.1. договору: відступлення
прав вимоги Первісним кредитором
Новому кредитору, набуття Новим
кредитором права вимоги та заміни
кредитора за правами вимоги на Нового
кредитора набувають чинності у день
укладення Договору, за умов належного
оформлення Сторонами (підписання та
скріплення відбитками печаток Сторін)
Реєстру позичальників. Згідно п. 4.3.
договору, Сторони підписують Реєстр
позичальників, що є Додатком № 1 до
Договору.

Виходячи з вищевказаного,
належним доказом, який засвідчує факт
відступлення (набуття) прав вимоги
позивачем по кредитному і іпотечному
договорах, є належно оформлені і
підписані договір відступлення прав
вимоги і Реєстр позичальників.

Надана позивачем копія договору
відступлення прав вимоги є неповною,
містить підчистки, які не застережені
відповідними записами (виправленому
вірити тощо), та викликає сумніви.
Оригіналу договору відступлення прав
вимоги під час судового розгляду
позивачем не надано. Крім того, ця копія
договору не містить відомостей, що за
ним відступаються права вимоги
конкретно по кредитному договору.

Сам лише договір відступлення прав
вимоги не засвідчує факту відступлення
(набуття) позивачем прав вимоги по
кредитному договору. Як передбачено п.
16.3. договору відступлення прав вимоги,
цей договір та інші документи,
зазначені у договорі, становлять
цілісний договір та домовленість
сторін стосовно відступлення прав
вимоги. Оскільки згідно договору
Реєстр позичальників визначений
додатком до нього, під терміном «інші
документи» слід розуміти також Реєстр
позичальників, належним чином
оформлений згідно умов договору
(підписаний і скріплений печатками
обох сторін), тому відсутність такого
Реєстру виключає цілісність договору
відступлення прав вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не надано Реєстру
позичальників, належним чином
оформленого згідно умов статті 1,
пунктів п. 4.1., 4.3. договору відступлення
прав вимоги як Додатку № 1 до нього,
підписаного обома сторонами, у т.ч. ПАТ
«АКПІБ».

З наданого позивачем документа
як Витяг з Додатку №1 Договору про
передачу прав за іпотечним договором
від 17.12.12 р. вбачається, що цей документ
не є Реєстром позичальників в
розумінні ст. 1, п. п. 2.1., 4.1., 4.3. договору
відступлення прав вимоги, немістить
підпису та відбитку печатки кредитора
та складений і підписаний одноособово
позивачем.

Договору про передачу прав за
іпотечним договором від 17.12.2012 р.,
посилання на який містить наданий
позивачем Витяг, матеріали справи не
містять. Наданий позивачем Договір про
передачу прав за договорами
забезпечення, укладений з ПАТ «АКПІБ»,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий № 1423 від
17.12.2012 р., також не містить відомостей
про відступлення кредитором позивачу
прав вимоги конкретно за кредитним
договором.

Інших доказів набуття права вимоги
до ОСОБА_2 позивачем не надано.

Посилання представника позивача на
те, що договір відступлення прав вимоги
з додатками до нього є банківською
таємницею, у зв'язку з чим їх оригінали
суду не можуть бути надані, суд
сприймає критично, оскільки сторони
звільняються від закріпленого ст. 60 ЦПК
України обов'язку доведення обставин,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, лише у
випадках, передбачених ст. 61 ЦПК
України, а серед передбачених ст. 61 ЦПК
України підстав, які звільняють
сторони від обов'язку доказування, така
підстава як банківська таємниця -
відсутня.

Частиною 2 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна особа повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом, а
відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №
1952-IV від 01.07.2004 р., зі змінами і
доповненнями, права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації. Згідно ст. 4 цього Закону
державній реєстрації підлягають,
зокрема, обтяження на нерухоме майно
іпотекою. Згідно ст. 4 закону України
«Про іпотеку» обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до пункту 57 «Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», затвердженого
Постановою КМ України № 703 від 22.06.2001 р.
(чинна на момент укладення договору
відступлення прав вимоги), обтяження
нерухомого майна іпотекою,
відступлення прав за іпотечним
договором підлягають державній
реєстрації.

Виходячи з наведеного, права на
нерухоме майно та їх обтяження
виникають з моменту державної
реєстрації, а не з моменту укладення
договору відступлення прав за
іпотечним договором, який в такому
випаду є підставою для реєстрації, а не
доказом виникнення такого права. Разом
з цим, позивачем не надано доказів
державної реєстрації відступлення
(набуття) прав вимоги за іпотечним
договором на підставі договору
відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р.

Крім того, судом встановлено, що раніше
Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 9 листопада
2011 року було задоволено позов
кредитора до ОСОБА_2 та поручителя
ОСОБА_7 та стягнуто заборгованість по
кредитному договору № 508 від 17 травня
2007 р. у розмірі 158085,16 грн.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Задоволення позову кредитора про
стягнення заборгованості з поручителя
не є перешкодою для пред'явлення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Згідно розрахунку заборгованості
за договором №205 від 17 травня 2006 року,
здійсненого аналітиком ТОВ "Кредитні
ініціативи", позивачем вимагається
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості,
яка станом на 30 червня 2013 року
становить 199372,43 грн. та складається із
заборгованості за кредитом - 142499
гривень, по відсотках - 54095,47 грн., пені -
2827,96 грн., який на думку суду не можна
вважати належним та допустимим доказом
визначення заборгованості по даному
кредиту.

Крім того, в матеріалах справи
містяться банківські квитанції за 2013
рік спрямовані на погашення
відповідачкою кредитного боргу, які не
взяті до уваги представником позивача.

Невиконання рішення суду про
стягнення з позичальника
заборгованості у процедурі
виконавчого провадження є наслідком
власної бездіяльності самого
кредитора, тим самим кредитор сам
фактично сприяв виникненню збитків.

Даючи оцінку обставинам даних
правовідносин і співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, суд першої інстанції
вірно встановив, що не і заперечувалося
позивачем, що відповідач як
іпотекодавець , не допускав порушень
умов п. 4.1.1. - 4.1.12. іпотечного договору.
Вартість предмета іпотеки згідно п. 1.4.
іпотечного договору сторонами
погоджена у розмірі 399 703,00 грн., у даній
справі заявлені вимоги про стягнення
заборгованості у розмірі 199 372,43 грн., а
отже вартість предмета іпотеки значно
перевищує розмір заявлених вимог. Суд
враховує, що невиконання раніше
прийнятого судом рішення про стягнення
з ОСОБА_2 кредитної заборгованості у
сумі 158 085,16 грн., яка включає також і
суму основного боргу по кредиту з
відсотками за період до прийняття
судом рішення, заявлену до стягнення й
у даній справі, стало наслідком
бездіяльності самого кредитора, який
своєю бездіяльністю сприяв збільшенню
розміру відсотків за користування
кредитом у період після прийняття
судом рішення до порушення провадження
у даній справі (збитків), у виникненні
яких вина відповідачів відсутня, а
можливість стягнення з позичальника
заборгованості у виконавчому
провадженні з виконання рішення суду
від 9 листопада 2011 року р. кредитором не
втрачена.

Враховуючи вищенаведені
обставини, колегія вважає, що Рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують, а тому
до уваги взяті бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю Грицюк В.П., - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду
Закарпатської області 12 березня 2014
року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: