Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :
головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі
В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі -
Чучка Н.В.,

за участю: представника позивача за
первісним позовом ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Хустського
районного суду від 18 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди та
зобов»язання вчинити дії та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зобов»язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначав, що в травні 2013 року він
придбав у власність гравійну суміш для
проведення ремонтних робіт, яку
висипав біля свого паркану (з
зовнішньої сторони), оскільки двір був
зайнятий машиною з дровами. Вказані дії
не сподобались його сусідці ОСОБА_3, на
що остання 04.09.2013 року перекинула
гравійну суміш з дороги на земельну
ділянку з сторони двору ОСОБА_1, при
цьому висловлювалася в його адресу
нецензурною лайкою. З цих підстав
просив суд зобов'язати ОСОБА_3 прибрати
гравійну суміш, яку вона накидала на
земельну ділянку, що належить позивачу
на праві приватної власності; стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн.
моральної шкоди та понесені судові
витрати.

В свою чергу ОСОБА_1 подала зустрічний
позов, в якому зазначає, що з первісним
позивачем вони є сусідами-їх будинки
розташовані навпроти один одного через
дорогу, однак вхід до будинку ОСОБА_1
знаходиться з протилежної сторони цієї
дороги. Так, в травні 2013 року ОСОБА_1
завіз гравійну суміш та висипав її на
частину дороги, що служить заїздом до
її будинку, чим створив перешкоди
ОСОБА_3 в користуванні її майном. Крім
того, діями первісного позивача їй
завдано моральної шкоди, яка полягає в
тому, що вона та члени її сім»ї змушені
були обминати та переходити через кучі
гравію, заїзд для транспорту був
обмеженим. З цих підстав просила суд:
зобов»язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні власністю шляхом
прибрання із вулиці біля будинку
АДРЕСА_1, насипаної ним гравійної
суміші, а також стягнути з останнього
моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Хустського районного
суду від 18.02.2014 року первісний позов
задоволено частково.

Зобов»язано ОСОБА_3 прибрати
гравійну суміш, яку вона накидала на
земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1
на праві приватної власності.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди.

Зустрічний позов задоволено
частково.

Зобов»язано ОСОБА_1 прибрати
гравійну суміш, яка знаходиться на
заїзді до АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_3

В задоволенні решти вимог
зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішенням суду першої
інстанції в частині задоволення
первісного позову про стягнення
моральної шкоди скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити первісному
позивачу у задоволенні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки така матеріалами справи не
доведена.

Щодо відмови в зустрічному позові
про відшкодування моральної шкоди, то
апелянт просить в цій частині рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
стягнути з відповідача за зустрічним
позовом моральну шкоду.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача , пояснення
представника позивача за первісним
позовом, який доводи апеляційної
скарги не визнав, просив суд її
відхилити, а рішення суду залишити без
змін, перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Встановлено, що рішення суду першої
інстанції оскаржується лише в частині
вимог щодо моральної шкоди, тому
колегія суддів, відповідно до приписів
ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність
та обґрунтованість вказаного судового
рішення лише в цій частині.

Задовольняючи позовну вимогу
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції встановив, що під
час накидання гравійної суміші
відповідачкою за первісним позовом
ОСОБА_3, остання свої дії
супроводжувала погрозами, нецензурною
лайкою та образами в сторону ОСОБА_1 та
його дружини, при цьому послався на
постанову Хустського районного суду
від 04.10.2013 року (а.с.8).

Щодо вимоги зустрічної позовної заяви
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 моральної шкоди, суд першої
інстанції знайшов таку недоведеною,
оскільки в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази, які б
підтверджували факт заподіяння
відповідачем за зустрічним позовом
моральної шкоди. І з цих підстав
відмовив в її задоволенні.

Колегія суддів, не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
щодо задоволення вимог первісного
позову в частині стягнення моральної
шкоди, при цьому, вважає вірним
висновок суду щодо відмови в
задоволенні вимог зустрічного позову в
цій частині, виходячи з наступного.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 3, п.
5 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року №5) під
моральною шкодою розуміються втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ. Моральна шкода
може полягати зокрема: у приниженні
честі, престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. При визначенні
моральної шкоди суд з'ясовує чим
підтверджується факт заподіяння
моральних чи фізичних страждань, або
втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями вони заподіяні,
чи знаходяться дії відповідача в
причинному зв'язку з наслідками, що
настали.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом в порядку захисту права
власності на підставі ст.391 ЦК України -
в даному випадку усунення перешкод у
здійсненні права користування своїм
майном, а від так, постанова Хустського
районного суду від 04.10.2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст.173 КУпАП (а.с.8), на яку послався суд
першої інстанції як на доказ
підтвердження завданої моральної
шкоди, не може бути взята судом до
уваги, оскільки не має жодного
відношення до обставин, якими
обґрунтовано позов.

Моральна шкода з підстав
порушення права власності може
полягати у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку із
знищенням чи пошкодженням її майна (п.3
ч.2 ст.23 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 не зазнав через дії ОСОБА_3 ні
знищення, ні пошкодження свого майна, а
від так, діями відповідача в рамках
конкретних правовідносин, не
спричинена позивачу моральна шкода.

Аналогічне обґрунтування має
місце і при вирішення вимог
зустрічного позову ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1

Щодо моральної шкоди, яка
полягає у приниженні честі та гідності
фізичної особи, на яку послався у
позові позивач за первісним позовом, а
в подальшому і суд першої інстанції в
рішенні як на підставу задоволення
даної вимоги, то така може мати місце у
позовах, поданих з підстав захисту
честі, гідності та ділової репутації
особи.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції в частині вимог
первісного позову щодо стягнення
моральної шкоди, відповідно до пп. 3 і 4
ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
в цій частині про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні цих вимог.

В решті рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п.
2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
-задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від
18 лютого 2014 року в частині задоволення
первісного позову щодо вимог про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральної шкоди в розмірі 2000 грн.
скасувати, ухваливши в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні цих вимог
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: