справа № 278/815/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2014 року
м. Житомир

Житомирський районний суд
Житомирської області в складі
головуючого судді Грубіяна Є.О.,
секретаря Максименко М.С., розглянув
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Левківської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області про визнання права власності,
треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,--

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із зазначеною заявою
і просив суд, винести рішення, яким
визнати за ним право власності на 2/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті мами ОСОБА_4.

В судове засідання з'явилась
представник позивача та третя особа
ОСОБА_2 Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, однак
направив заяву про розгляд справи у
відсутність представника сільської
ради, вимоги визнає. Третя особа ОСОБА_3
була допитана Компетентним судом
Російської Федерації, щодо вимог
позивача. З матеріалів справи,
вбачається, що остання позов визнала,
просить справу розглядати у її
відсутність. Учасники судового
розгляду не заперечували проти
проведення слухання справи у
відсутність осіб, що не з'явились. На
підставі зазначеного, судом було
вирішено проводити розгляд справи у
відсутність осіб, що не з'явилися.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги підтримала з підстав
викладених в позові та просила
ухвалити відповідне судове рішення.
ОСОБА_2, в судовому засіданні, вимог не
визнала, просила суд відмовити у їх
задоволенні, адже справжня воля
спадкодавця була іншою. За поясненнями
ОСОБА_2, з якими в судовому засіданні
поголилась і представник позивача, при
житті між спадкодавцем і спадкоємцями
та дітьми ОСОБА_4, була домовленість про
те, що позивач, отримає у спадщину
земельний пай, а дочки, тобто ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 отримають житловий будинок із
земельними ділянками за адресою
АДРЕСА_1. Однак, з невідомих причин, як
стало відомо, після відкриття спадщини,
заповіт має інший зміст. Натомість,
інших вимог, щодо предмету спору,
заявлено не було.

Заслухавши пояснення учасників
розгляду, проаналізував матеріали
справи суд встановив наступні факти і
відповідно ним правовідносини.

2 грудня 2003 року ОСОБА_6 подарував
ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 та дві
земельні ділянки 0,25 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд та
0,1396 га для ведення особистого
селянського господарства за тією ж
адресою (а.с.10), як вбачається із
незавіреної копії договору. Відповідно
до копії рішення наданої суду -
виконавчим комітетом Левківської
сільської ради Житомирського району
Житомирської області від 16 вересня 2004
року за ОСОБА_4 було посвідчено право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
(а.с.14). З копії державного акту на право
власності на земельну ділянку
вбачається, що ОСОБА_4 була власником
земельної ділянки площею 1,7352 га для
ведення особистого селянського
господарства на території Левківської
сільської ради (а.с.15). ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4 померла (а.с.8). Відповідно до
копії довідки сільської ради № 1770 від 26
вересня 2012 року державні акти на
земельні ділянки біля житлового
будинку на ім'я спадкодавця не
видавались, а сам будинок належав
померлій відповідно до договору
дарування (а.с.20). З копії довідки № 1913
від 2 листопада 2010 року, виданої в.о.
сільського голови житловий будинок
АДРЕСА_1 рахується за померлою згідно
записів у по господарській книзі (а.с.19).
В управлінні держземагенства у
Житомирському районі Житомирської
області, записів щодо реєстрації прав
власності на земельні ділянки площею
0,25 га та 0,1396 га в с. Калинівка за
померлою не значиться (а.с.21). Згідно
заповіту, спадкодавець заповіла все
своє майно своєму сину ОСОБА_1 (позивач
по справі) (а.с.9). В свідоцтві про
народження позивача, в графі "мати",
вказана спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.7). При
зверненні до нотаріальної контори,
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки відсутні оригінали
правовстановлюючих документів на
спадкове майно та у зв'язку з тим, що не
виділена обов'язкова частка у спадщині
на ім'я непрацездатних спадкоємців
(а.с.17). ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулися із заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, про що свідчить довідка
нотаріуса (а.с.18). Рішенням
Житомирського районного суду
Житомирської області від 12 вересня 2011
року, що набуло законної сили 23 вересня
2011 року, встановлено факт родинних
відносин, а саме що ОСОБА_4 є матір'ю
ОСОБА_2 (а.с.83). ОСОБА_4 проживала сама та
була зареєстрована на день смерті в
будинку АДРЕСА_1 (а.с.66).

Правовими підставами для задоволення
заявлених вимог, на переконання
позивача, є наступні положення норм
матеріального права.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України). Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК
України). Спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (ч. 1 ч. 2 ст. 1220 ЦК
України). Малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення (ч. 1 ст. 1241 ЦК
України). Спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. (ч. 1 ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Крім зазначених і наведених позивачем
норм матеріального закону судом
зазначаються наступні норми
процесуального та матеріального
законів, які підлягають до
застосування до даних правовідносин.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості (ст. 10 ЦПК
України). Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК
України).

Здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. У випадках,
встановлених законом, охороняються
інтереси зачатої, але ще не народженої
дитини. У випадках, встановлених
законом, здатність мати окремі
цивільні права та обов'язки може
пов'язуватися з досягненням фізичною
особою відповідного віку. Цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті (ст. 25
ЦК України). До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Проаналізувавши фактичні обставини
справи та норми закону, якими
врегульовані дані правовідносини, суд
приходить до висновку, про відсутність
підстав для задоволення позову на
підставі наступного.

В судовому засіданні не було доведено
та, відповідно, не знайшли свого
документального підтвердження факт
належності спадкодавцеві за життя прав
власності на зазначені об'єкти
нерухомості, та, відповідно, права на
такі об'єкти, за спадкодавцем,
зареєстровані не були. Звідси, об'єкти
нерухомості, права власності на які
просить визнати позивач, не можуть бути
успадковані ані за заповітом ані за
законом адже такі об'єкти не входять до
спадкової маси (ст. 1218 ЦК України). За
таких обставин, визнання прав
власності на 2/3 частин будинку та
земельних ділянок, в порядку
спадкування, на переконання суду, не
можуть бути задоволені, як передчасні
та не доведені суду. Згаданими вище
положеннями норм процесуального
закону, тягар доказування, щодо
обставин, які мають значення для
справи, покладається на сторони. Суд
лише сприяє сторонам у реалізації їх
процесуальних прав. Судом вимагалось
від сторін надання оригіналів
документів, або засвідчених у
визначеному законом порядку, копії
документів (а.с.33, 34), однак така вимога
позивачем, з непояснених і невідомих
причин, була проігнорована. Не було
звернень до суду із клопотаннями, щодо
забезпечення доказів, у порядку
визначеному законом.

Надані суду незавірені копії
документів не сприймаються судом як
допустимі докази.

Крім цього не надано суду будь-яких
пояснень з приводу мети оформлення
прав власності на зазначений будинок
рішенням виконавчого комітету
сільської ради після того, як, начебто,
на даний будинок були наявні інші
правовстановлюючі документи у формі
договору, оформленого нотаріусом
(договір дарування).

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, ч. 4 ст. ст. 174, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, ч. 1, ч. 2 ст. 1220,
ч. 1 ст. 1241, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, суд,
--

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. Рішення може бути
оскаржено шляхом подання апеляційної
скарги до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Є.О.
Грубіян