АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1008/14
Головуючий у першій інстанції-
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду у цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого : Болтунової Л.М.

суддів: Тамакулової В.О., Макарова М.О.

при
секретарі: Гасановій С.Д.к

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля"на рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Павлоградвугілля" про
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом посилаючись на те,
що у зв'язку з перебуванням у трудових
відносинах з відповідачем та
незабезпеченням роботодавцем
безпечних умов праці, згідно довідки
МСЕК від 19.07.2013 року, йому первинно
встановлено другу групу інвалідності з
втратою 80 % професійної працездатності
в наслідок виробничої травми, яка
сталася 24 лютого 2013 року, тому просив
суд стягнути з відповідача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 120000 грн.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року позовні вимоги було
задоволено частково; стягнуто з
відповідача на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.,
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі
відповідач посилається на порушення
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про його зміну
та зменшення розміру стягнутої
моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивач частково втратив
працездатність внаслідок отриманої
травми на виробництві при виконанні
трудових обов'язків, а тому, у зв'язку з
внесеними до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" змінами від 23.02.2007 року,
відшкодувати завдану позивачу втратою
працездатності моральну шкоду повинен
роботодавець, який не створив
безпечних умов праці.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується зібраними у справі
доказами, що висновком
медико-соціальної експертної комісії
від 19.07.2013 року позивачу встановлено 80
% втрати професійної працездатності та
2 групу інвалідності.

Також судом встановлено, що причина
інвалідності позивача - виробнича
травма, яку він отримав в період
перебування в трудових стосунках з
відповідачем 24 лютого 2013 року, що
підтверджується актом № 5 про нещасний
випадок, пов*язаний з виробництвом
форми Н-1 від 27 лютого 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці, забезпечення
яких частиною 2 даної статті покладено
на власника або уповноважений ним
орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено
проведення відповідно до
законодавства власником або
уповноваженим ним органом
відшкодування моральної шкоди
працівнику у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Виходячи з викладеного, приймаючи до
уваги, що моральна шкода завдана
позивачу в наслідок втрати ним
працездатності у зв'язку з виконанням
трудових обов'язків та дії шкідливих
факторів виробництва на підприємстві
відповідача, а роботодавець не
забезпечив створення безпечних умов
праці, колегія суддів вважає, що
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність
відшкодування відповідачем моральної
шкоди спричиненої позивачу.

Зупиненням, а в подальшому й
скасуванням права громадян, що
потерпіли від нещасних випадків
(професійних захворювань) на
виробництві, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції Закону України "Про
загальнообов'язкова соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", саме право цих
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП
України їм надано право відшкодувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Відповідно до закону право на
встановлення факту спричинення особі
моральної шкоди у вказаних
правовідносинах покладено на суд, у
зв'язку із чим суд дав належну оцінку
висновку МСЕК щодо наявності факту
спричинення моральної шкоди ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
визначений місцевим судом розмір суми
на відшкодування моральної шкоди не
повністю відповідає встановленим
обставинам справи, вимогам розумності
та справедливості, визначений без
урахування того, що самим позивачем
було допущено порушення вимог
законодавства про охорону праці, а
саме: п.2.3 «Інструкції № 6 з охорони
праці для електрослюсарів», що
зазначено в акті № 5 про нещасний
випадок, пов*язаний з виробництвом від
27 лютого 2013 року, а також те, що судом
помилково в рішенні було зазначено, що
втрата позивачем професійної
працездатності є безстроковою.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення слід змінити, зменшивши розмір
стягнутої моральної шкоди з 20 000 грн. до
12 000 грн. з урахуванням вищевикладеного
та конкретних обставин справи. А отже
апеляційна скарга задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» - задовольнити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року змінити, зменшити
розмір моральної шкоди стягнутий з
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» на користь
ОСОБА_2 з 20 000 грн. до 12 000 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: