У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів - Бисага Т. Ю. ,Фазикош Г.В.,

при секретарі: Чучка Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах позивача ОСОБА_3 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду
від 20 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
„Закарпатгаз" про повернення коштів та
відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом в інтересах ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
„Закарпатгаз" про повернення коштів та
відшкодування шкоди.

У позові зазначав, що у листопаді 2012
року позивач звернулася до відповідача
з заявою про здійснення
пуско-налагоджувальних робіт із
забезпечення газопостачання свого
власного помешкання по АДРЕСА_1.
Відповідач надав їй рахунок на оплату
9789.46 гривень.

Договір між сторонами на виконання
робіт чи надання послуг по газифікації
не укладвся.

27 листопада 2012 року позивач оплатила
рахунок.

Відповідачем виготовлений робочий
проект із газопостачання і
зареєстрований за № 1869, технічні умови
за № 1969 від 18 жовтня 2012 року із
специфікацією обладнання необхідного
для монтажу.

У червні 2013 року працівниками
відповідача здійснено виконання
монтажних робіт.

Позивачкою при виконанні
відповідачем зазначених робіт на усну
вимогу були придбані додаткові
матеріали за власні кошти в сумі 1700
гривень ( квитанція № 001873).

Окрім цього, позивачкою додатково були
закуплені матеріали на суму 1740 гривень.

За пуск газу в мережу та підключення
газового обладнання в помешканні
позивачки відповідач вимагав ще
додаткові кошти, що включає в себе
навіть доставку спеціаліста за місцем
проживання і зворотньо в м. Мукачево.

14 жовтня 2013 року після двохразового
привезення співробітника відповідача
до її помешкання та зворотньо до м.
Мукачево за власні кошти будинок
позивачки було підключено до
газотранспортної мережі

Позивачка вважає дії відповідача
противоправними та необґрунтованими,
оскільки майже рік безпідставно не
могла добитися від нього здійснення
монтажних робіт з приєднанням до
газових мереж її будинку.

Позивачка вважає, що сума, виплачена
нею за комплекс послуг, наданих
відповідачем, є не обґрунтованою і
завищеною, а тому підлягає поверненню.

Зокрема, позивачка посилається на те,
що у 2013 році введена нова послуга,
передбачена законом, яка надається
ставками плати за приєднання до
газорозподільних мереж, введення
Постановою Національної комісії з
регулювання енергетики від 26 березня
2013 року за №291 для кожної області
окремо. Ці ставки є незмінними протягом
року. Для Закарпаття вони встановлені
в залежності від категорії споживачів
за статусом та місцем проживання, що
газорозподільне підприємство, в даному
випадку відповідач, повинен здійснити
весь комплекс робіт з приєднанням до
газових мереж за моделлю
„нестандартне приєднання" протягом 90
днів.

Позивачка просила повернути наступні
витрати: 9789.46 гривень за оплату послуг
та 48.95 гривень комісії банку, і завдану
їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000
гривень.

Позивачка, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених Постановою
Національної комісії з врегулювання
енергетики від 26 березня 2013 року за №291
та ст. ст.610, 614,626.838,848 ЦК України,
просила в суді першої інстанції
стягнути з відповідача на її користь
грошові кошти, сплачені за послуги, у
сумі 9838.41 гривень, 5000 гривень моральної
шкоди ,458,80 гривень судових витрат.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 20 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Представник позивачки не погодився з
рішення місцевого суду і оскаржив в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального
права. Просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У суді апеляційної інстанції
представник позивачки апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в суді
апеляційної інстанції вважає рішення
суду апеляційної інстанції законним
та обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною.

Судова колегія, заслухавши суддю-
доповідача та осіб, які з'явилися,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що між
сторонами не укладено письмового
договору підряду, в якому б між
сторонами були визначені строки
виконання монтажних робіт по
газопостачанню будинку позивачки.

На замовлення позивачки відповідачем
був виготовлений та погоджений проект
газопостачання будинку, належного їй
на праві власності, вартість цього
проекту складала 9789.46 гривень. Вона у
добровільному порядку 27 листопада 2012
року провела передоплату вартості
монтажних робіт, і працівниками, згідно
з вищезгаданим проектом, у червні 2013
року у повному обсязі були виконані
монтажні роботи на загальну сумі 9789.46
гривень.

Також місцевий суд вважав недоведеним
факт надання відповідачем послуг по
завищеним цінам.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом першої інстанції встановлені
наступні факти.

18 жовтня 2012 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою про
здійснення пуско-монтажних робіт із
забезпечення газопостачання будинку
АДРЕСА_1 .

19 жовтня 2012 року Мукачівською
філією ПАТ „Закарпатгаз" видано
технічні умови № 1869 на встановлення
газової плити та 4-х конвекторів
паратетного типу.

15 листопада 2012 року на підставі
заяви позивачем виготовлений та
погоджений проект газопостачання за
адресою: АДРЕСА_1, розрахунок вартості
монтажних робіт на суму 9789.46 гривень .

27 листопада 2012 року позивачем
виготовлено проект газопостачання,
здійснено передоплату за виконання
монтажних робіт в сумі 9789.46 гривень по
цінам, затвердженим наказом Державного
Комітету будівництва архітектури та
житлової політики України від 21
червня 2002 року № 237/5.

22 червня 2013 року працівниками
Мукачівської філії у будинку
АДРЕСА_1, належного на праві власності
позивачеві, було виконано монтаж 4-х
конвекторів парапетного типу та 2-ох
плит. За результатами виконаних робіт
представниками відповідача складений
двохстороній акт приймання виконаних
робіт № 35, підписаний з одного боку
позивачем, як замовником робіт, та
представниками філії з іншого боку, як
підрядником.

Згідно з вищезазначеним актом,
працівниками у будинку позивача за
АДРЕСА_1 , виконані роботи на загальну
суму 9789.46 гривень по цінам затвердженим
наказом Державного Комітету
будівництва архітектури та житлової
політики України від 21 червня 2002
року № 237/5.

Відповідно до акту пуску газу у
житловому будинку, складеного
працівниками ПАТ з газопостачання та
газифікації „Закарпатгаз" за №
03261 від 14 жовтня 2013 року, будинок
позивачки підключено до мережі
газопостачання ( а. с. 129-30).

Між сторонами по справі фактично був
укладений договір підряду на
виконання будівельно - монтажних робіт
з газопостачання будинку позивача, на
підставі якого відповідачем був
виготовлений проект газопостачання та
погоджений з позивачкою, яким був
передбачений кошторис на суму 9789.46 грн..
По результатам виконаних робіт
сторонами договору був складений та
підписаний акт приймання виконаних
робіт.

Отже, сторонами цього договору
підряду визначено ціну роботи з
врахуванням необхідних затрат, який
був підтверджений замовником
(позивачем). Відповідачем виконані всі
роботи відповідно до проекту та
кошторису , й складеного акту
приймання виконаних будівельних робіт
сторонами.

Представником позивача в суді
першої інстанції та апеляційної
інстанції не оспорюється факт
виконання відповідачем даного
договору.

Фактично опорюється ціна та
додаткові витрати, понесені
позивачкою, які не були передбачені
кошторисом, та строки виконання цього
договору.

Доводи апеляційної скарги щодо
того, що розрахунок вартості робіт
здійснений відповідачем по цінам
скасованого наказу Державного
Комітету будівництва архітектури та
житлової політики України від 21
червня 2002 року № 237/5, і на час укладення
договору підряду між сторонами даний
наказ № 237/5 вже втратив чинність і діяв
наказ Держкомстату України,
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 4 грудня 2009
року, про те, що позивачкою, крім прямих
затрат за виконання послуги , незаконно
сплачено 2691.00 гривень загально
виробничих витрат, 243.71 гривень.
адмінвитрат і прибуток в сумі 674.62
гривень, оплата позивачем здійснена 27
листопада 2012 року , а відповідач
фактично до виконання робіт приступив
тільки 20 червня 2013 року через сім
місяців, не ґрунтуються на законові і
підлягають відхиленню з наступних
міркувань

Наказ, затверджений Міністерством
регіонального розвитку та будівництва
України № 554 від 4 грудня 2009 року,
визначив нову типову форму актів
приймання виконаних робіт при цьому не
змінив найменування та вартість
виконаних робіт. Отже, вартість
виконаних робіт у будинку позивача
залишилася не змінною.

Розрахунок вартості монтажних робіт
відповідачем проводився на підставі
Наказу державного комітету
будівництва , архітектури та житлової
політики України за № 174 від 27 серпня 2000
року „ Про затвердження Правил
визначення вартості будівництва" ( ДБН
Д. 1.1-1-2000), норми якого внесені в
програмний комплекс АКВ-3, розроблений
у відповідності до вказаного наказу.

Вартість прямих витрат при
взаєморозрахунках за обсяги виконаних
робіт визначена на підставі
нормативних витрат трудових і
матеріально- технічних ресурсів згідно
елементних кошторисних нормативів
(РЕКН) на ремонтно- будівельні роботи
(ДБН Д2.4-15-2000. Збірник 15 „ Внутрішні
сантехнічні роботи"), вартості ресурсів
в поточних цінах та правил визначення
прямих витрат згідно ДБН Д. 1.1-1- 2000
Розділ 3 п.3.1.10 „ Правила визначення
вартості будівництва".

Сторонами по справі строки виконання
робіт не були визначені.

Інші доводи щодо оплати позивачки
витрат, які не були передбачені
кошторисом до цього договору не
знайшли свого підтвердження належними
та допустимими доказами.

З врахуванням наведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
відповідачем, у відповідності до
положень, передбачених ст.526, 837, 840, 843,
844, 846,875,877,879 ЦК України, у
відповідності до усного договору
підряду виконані будівельно-
монтажні роботи з газифікації будинку
позивача та передані замовнику по акту
виконання робіт.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що у суду першої
інстанції були відсутні правові
підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає , що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права , які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи .

Виходячи з наведеного та керуючись
статтями 209 ,307 , 308 , 313 , 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
позивача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 20 березня 2014 року -
залишити без.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Судді: