У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи:
гаражно-будівельний кооператив
«Супутник», садове товариство «Аква»,
про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
треті особи: гаражно-будівельний
кооператив «Супутник», садове
товариство «Аква», про поділ майна
подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Харківської області від 24
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що перебував з
ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі під час
якого ними було набуто майно, яке він
просив поділити.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4
просив суд здійснити поділ сумісного
майна в натурі, виділивши йому гараж
АДРЕСА_3, вартістю 48 тис. грн,
приватизовану земельну ділянку під
забудову по АДРЕСА_4, вартістю 80 тис.
грн, квартиру АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_5
гараж АДРЕСА_5, вартістю 52 тис. грн,
приватизовану земельну ділянку під
забудову по АДРЕСА_7, вартістю 80 тис
грн., автомобіль LEXUS LX 470, державний
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 319 720 грн
(40 тис. доларів США за курсом НБУ станом
на 12 листопада 2013 року), дачний будинок,
що розташований на земельній ділянці
АДРЕСА_6, вартістю 438 тис. грн.; квартиру
АДРЕСА_2 залишити в спільній сумісній
власності, визнавши право власності на
1/2 частку цієї квартири за кожним із
подружжя.

ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом та, уточнивши
позовні вимоги, просила суд визнати
майно, яке належить їй на праві
власності та не підлягає поділу, як
спільне майно подружжя квартиру
АДРЕСА_2, земельні ділянки № АДРЕСА_7 та
АДРЕСА_4 області; поділити спільне
майно, набуте ними за час ведення
спільного господарства в шлюбі з
ОСОБА_4, виділивши їй 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, вартістю 275 400
грн, на загальну суму 275400 грн.; виділити
ОСОБА_4 1/2 частку квартири АДРЕСА_1,
вартістю 275 400 грн, гараж в ГБК
«Спутник», вартістю 80 тис. грн, катер з
двигуном та причепом вартістю 150 тис.
грн, автомобіль FAV CA 1031 вартістю 64 тис.
грн, квадроцикл вартістю 40 тис. грн,
усього на суму 609 400 грн.;
стягнути з ОСОБА_4, ураховуючи інтереси
дітей, на її користь компенсацію її
частки у спільному сумісному майні в
розмірі 334 тис. грн,
збільшивши її частку до 75 % від спільної
вартості майна; стягнути з відповідача
усі судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 14 листопада 2013 року
позов ОСОБА_4 та зустрічний позов
ОСОБА_5 задоволено
частково. Виділено ОСОБА_4 у порядку
поділу майна подружжя: гараж АДРЕСА_3,
вартістю 48 тис. грн та визнано за ним
право власності на це майно;
приватизовану земельну ділянку під
забудову по АДРЕСА_4, вартістю 80
тис. грн та визнано за ним право
власності на це майно; 1/2 частку
квартири АДРЕСА_2, вартістю 620 700 грн та
визнано за ним право власності на це
майно.

Виділено ОСОБА_5 у порядку поділу майна
подружжя: приватизовану земельну
ділянку під забудову по АДРЕСА_7,
вартістю 80 тис. грн та
визнано за нею право власності на це
майно; гараж АДРЕСА_5, вартістю 48 тис.
грн та визнано за нею право власності
на це майно; 1/2 частку квартири АДРЕСА_2,
вартістю 620 700 грн та визнано за нею
право власності на це майно.

Зараховано в рахунок вартості майна, що
виділяється ОСОБА_5 вартість
автомобіля LEXUS LX 470, державний номерний
знак НОМЕР_1, яка становить 319 720 грн.
Виділено в порядку поділу майна
подружжя та зараховано ОСОБА_5 вартість
дачного будинку, розташованого на
земельній ділянці АДРЕСА_6, яка
становить 438 300 грн.

У решті позовів відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 24 грудня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 задоволено частково. У порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя виділено у власність ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 539 260 грн,
гараж АДРЕСА_3; приватизовану земельну
ділянку під забудову по АДРЕСА_4,
вартістю 80 тис. грн, земельну ділянку
під забудову по АДРЕСА_7, вартістю 80
тис. грн; катер з двигуном та причепом,
квадрацикл, а всього на суму 842 210 грн.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, на земельну ділянку
під забудову 0,2454 га по АДРЕСА_7. ОСОБА_5
виділено у власність квартиру
АДРЕСА_2 вартістю 867 990 грн. Припинено
право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та
частково задовольняючи позови,
апеляційний суд, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що поділу
між подружжям підлягає майно, яке є в
наявності та яке є об'єктом цивільних
прав, має правовстановлюючі документи.
Таких документів про право власності
на гараж АДРЕСА_5, дачний будинок, що
розташований на земельній ділянці
АДРЕСА_6 у СТ «Аква» ОСОБА_5 не має, а два
автомобілі продані сторонами у справі
в період шлюбу й ніхто з них не оспорив
у суді такі дії подружжя. При цьому
ОСОБА_4 не довів факт припинення
шлюбних відносин у листопаді 2010 року,
що є його процесуальним обов'язком (ст.
ст. 10, 60 ЦПК України). Вартість спірного
майна врахована судом з урахуванням її
незалежної оцінки, здійсненої
суб'єктом оціночної діяльності, не ос
пореної в суді.

Доводи касаційної скарги про
незаконний розгляд апеляційним судом
справи за відсутності ОСОБА_4 та його
представника безпідставні, оскільки
вони належним чином та завчасно
повідомлені про дату апеляційного
розгляду, а їх неявці судом дана
належна оцінка (ст. 305 ЦПК України). При
цьому у разі необхідності ознайомлення
з матеріалами справи, сторона, яка
зобов'язана добросовісно
користуватись своїми правами (ч. 3
ст. 27 ЦПК України), повинна з'явитись і
до суду і обґрунтувати причину та
підставу відкладення розгляду справи,
а не взагалі не з'явитись до суду.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта