Справа №461/3862/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі Квику
Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» ПАТ
«ВіЕйБі Банк» про повернення коштів та
відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача, 126697,23 грн. та 6000,00
заподіяної моральної шкоди, мотивуючи
позов тим, що 08.04.2014р. між нею та
відповідачем було укладено договір про
відкриття банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи НОМЕР_1 На даний момент
на вказаному рахунку знаходяться кошти
в сумі 126 697,23 грн. У відповідності до п.2.2
договору, банк зобов'язався приймати і
зараховувати на поточний рахунок
грошові кошти, виконувати
розпорядження держателя про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунку та проведення інших операцій.
Однак, банк відмовляє у здійсненні
платежів та знятті коштів з картки.
Такими діями відповідача їй було
завдано фізичні та душевні страждання,
порушення сну, тяжкі переживання щодо
долі своїх багаторічних заощаджень.

12.05.2014 року позивач подала заяву
про уточнення позовних вимог, згідно
якої просить зобов'язати відповідача
повернути їй кошти в сумі 192898,94 грн. та
стягнути з відповідача на її користь
6000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Представник позивача в судовому
засіданні відмовився від п.1 позовних
вимог у зв'язку із отриманням коштів та
просив стягнути лише 6000 грн. моральної
шкоди, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним у позовній заяві.
Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
письмові заперечення, згідно якої
позов заперечує, та заяву, в якій
просить слухати справу у його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані суду докази,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна
шкода завдана фізичній чи юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 25.05.2001
року визначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 вказаної постанови
зазначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.
Відповідальність заподіювача шкоди
без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Як встановлено судом, 08.04.2014 року
між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 було
укладено договір про відкриття
банківського рахунку та
обслуговування платіжної картки
фізичної особи НОМЕР_1 та на момент
розгляду справи усі кошти за даним
договором повернені позивачу.

Пунктом 4.1.1 Правил користування
платіжними картками фізичних осіб
встановлено, що держатель платіжної
картки, повідомлений про те, що
стосовно деяких операцій можуть
застосовуватися обмеження (наприклад,
за типом та сумою операцій),
встановлені законодавчими та
нормативними актами, внутрішніми
правилами та процедурами Банку, інших
банків та/чи платіжних систем, через
які ці операції здійснюються.

Тобто, жодних протиправних дій зі
сторони банку щодо обмеження у видачі
коштів позивачу не було.

При цьому, позивач не надав суду
жодного належного доказу, який би
підтверджував завдану йому моральну
шкоду, а також не довів обґрунтованість
позовних вимог іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, з урахуванням вищевикладеного,
суд приходить до переконання про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог, оскільки такі не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 3-11,60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Стрельбицький В.В.