унікальний номер 340/650/13-ц
провадження № 2/340/241/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді
Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря
Ласкурійчук С.І.,

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представників відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в селищі
Верховина цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Голівської сільської
ради Верховинського району, третя
особа- відділ Держземагенства у
Верховинському районі про визнання
недійсними рішення Голівської
сільської ради та державного акту на
право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до
Верховинського районного суду із
позовом до ОСОБА_2, Голівської
сільської ради Верховинського району,
третя особа- відділ Держземагенства у
Верховинському районі, в якому просить
визнати недійсними рішення Голівської
сільської ради від 22 травня 2008 року про
передачу ОСОБА_2 у власність земельної
ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 та
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,17 га в
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2,
зареєстрований в державному
земельному кадастрі 07.10.2011 року.

Позовні вимоги, мотивує тим, що з
1987 року його сім'я користується
земельною ділянкою площею 0,01 га в
АДРЕСА_1 на якій збудовано гараж. Однак
відповідач в процесі приватизації
своєї земельної ділянки приватизувала
і ділянку площею 0,01 га на якій
розміщено гараж. Законність надання
земельної ділянки та будівництва
гаража підтверджується актом відводу
земельної ділянки в 1987 році, рішенням
про надання дозволу на будівництво
гаража та будівельним паспортом, які
видано на ім'я його батька ОСОБА_7 Після
смерті батька, який помер 01.01.2007 року
він фактично прийняв спадщину,
оскільки постійно проживав з батьком в
одному господарстві, а тому до нього
перейшли всі права та обов'язки
спадкоємця, в тому числі і
користуватися спадковим майном.
Вважає, що під час передачі у приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_2
порушено його права як користувача
земельної ділянки площею 0,01 га так як
ця земельна ділянка без його згоди та
вилучення незаконно надана іншій
особі. Про окаржувані рішення та
державний акт він дізнався під час
розгляду у Верховинському районному
суді цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, а
тому вважає, що ним не пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлений позов
підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представники- ОСОБА_3. ОСОБА_4 позов не
визнали, вважають, що оскільки позивач
не прийняв в установленому порядку
спадщину після смерті батька то його
твердження про те, що до нього перейшло
право на користування гаражем є
безпідставними. Крім цього на земельну
ділянку площею 0,01 га та сам гараж
відсутні належні правовстановлюючі
документи. Просять в задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засідання позов не визнав,
вважає, що підстави для скасування
рішення сільської ради від 22.05.2008 року
та державного акту на право власності
на земельну ділянку площею 0,17 га, які
видано на ім'я ОСОБА_2 відсутні,
оскільки земельна ділянка передана у
приватну власність ОСОБА_2 з дотрианням
вимог чинного законодавства. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
та оцінивши зібрані по справі докази,
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.б ч.1 ст.80 ЗК
України суб'єктами права власності на
землі комунальної власності є
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п. а,б,в,г ст.12 ЗК України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок.

За ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
право власності та право користування
земельними ділянками із земель
державної та комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК
України( в редакції чинній до 01.01.2013
року) право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Таким документом є державний акт, форма
якого затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Із державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№371190 від 07.10.2011 року видно, що ОСОБА_2 на
підставі рішення сесії Голівської
сільської ради від 22.05.2008 року набула
право власності на земельну ділянку
площею 0,17 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1.

Даний акт було видано відповідно до
вимог ст.ст.116,126,198 ЗК України та
"Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі", затвердженій
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43,
зареєстрованій в Міністерстві юстиції
України 04.06.1999 року за №354/3647( в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) після
виготовлення технічної документації
із землеустрою на вказану земельну
ділянку.

В матеріалах техдокументації
наявний, зокрема висновок відділу
містобудування та архітектури
Верховинської райдержадміністрації
від 30.05.2011 року, яким стверджується, що
відповідно до викопіювання з генплану
та кадастрового плану обмеження на
використання спірної земельної
ділянки площею 0,17 га відсутні(а.с. 106-113).

Позивачем на обгрунтування своїх
вимог надано акт відводу земельної
ділянки під забудову гаража від 28.05.1987
року, рішення виконкому сільської ради
від 22.07.1987 року про надання дозволу на
будівництво гаража, будівельний
паспорт від 21.10.1987 року. Всі ці
документи видано на ім'я батька
позивача -ОСОБА_7, який помер 01.01.2007
року(а.с.5-9).

Позивач ствердив, що він після смерті
батька фактично прийняв спадщину,
оскільки постійно проживав з батьком в
одному господарстві, представивши при
цьому довідку Голівської сільської
ради за вих.№ 154/02-24/01/02 від 25.07.2013
року(а.с.47).

Однак факт прийняття ОСОБА_6 спадщини
після смерті батька ОСОБА_7
спростовується довідкою Голівської
сільської ради за вих.№1195/02-24/02 від
07.08.2013 року, довідкою Верховинського
районного сектору управління
Державної міграційної служби за
вих.№11/868 від 29.11.2013 року, листом
Верховинської районної державної
нотаріальної контори за вих.№230/01-16 від
11.12.2013 року із змісту яких видно, що
позивач ОСОБА_6 на момент смерті батька
ОСОБА_7 проживав і проживає в даний час
в АДРЕСА_2, а не в господарстві батька в
АДРЕСА_1 та після смерті батька позивач
із заявою про прийняття спадщини та на
видачу свідоцтва про право на спадщину
не звертався (а.с.79,97,104 ).

У зв'язку з цим суд визнає
недостовірним доказом довідку
Голівської сільської ради за вих.№
154/02-24/01/02 від 25.07.2013 року про те, що
позивач після серті батька прийняв
спадщину.

Також позивачем не представлено
доказів про надання йому у
користування земельної ділянки площею
0,01 га на якій знаходиться гараж чи про
переоформлення на нього будівельного
паспорта на будівництво гаража, який
був виданий на ім'я батька ОСОБА_7 в 1987
році та до цього часу не введений в
експлуатацію.

Таким чином із досліджених в судовому
засіданні доказів не вбачається, що
позивач набув право на спірну частину
земельної ділянки і його права та
інтереси порушені відповідачами при
прийнятті рішення сесії Голівської
сільської ради від 22.05.2008 року та під
час оформлення державного акту на прав
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№371190, а тому в задоволенні позову слід
відмовити за його безпідставністю та
недоведеністю.

Виходячи з наведеного, на підставі
ст.ст. 12,80,116,118,125,126,131,198 Земельного
кодексу України, ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
"Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі", затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 04.06.1999 року за №354/3647( в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин), керуючись ст.
ст. 10, 11,15,60, 209, 212, 213-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, Голівської сільської ради
Верховинського району, третя особа-
відділ Держземагенства у
Верховинському районі про визнання
недійсними рішення сесії Голівської
ради від 22.05.2008 року про передачу ОСОБА_2
у власність земельної ділянки площею
0,17 га в АДРЕСА_1 та державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,17 га в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2,
який зареєстрований в державному
земельному кадастрі 07.10.2011 року -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Р.І. Атаманюк