У х в а л а

іменем україни

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,суддів:
Кузнєцова В.О., Остапчука
Д.О.,-розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до арбітражного керуючого
Чернова Володимира Ігоровича,
Новоазовської районної державної
адміністрації Донецької області,
Виноградненської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
незаконними і скасування рішень
правління колгоспу «Родіна», визнання
права користування земельною ділянкою,
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 05 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду Донецької
області від 04 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
визнання незаконним та скасування
рішення правління колгоспу «Родіна» №
15 від 30 листопада 1989 року в частині
рекомендації зборам уповноважених
колгоспників виділити ОСОБА_8 0,11 га
земельної ділянки при домоволодінні по
АДРЕСА_1 в оренду; визнати рішення
№ 9 засідання правління колгоспу
«Родіна» № 15 від 30 вересня 1988 року в
частині рекомендації зборам
уповноважених колгоспників донаділити
ОСОБА_9 0,06 га земельної ділянки по
АДРЕСА_3 незаконним документом, що
посвідчує право користування ОСОБА_9, а
згодом і відповідача ОСОБА_7 спірною
земельною ділянкою, та скасувати дане
рішення; визнати за позивачем право
користування земельною ділянкою
площею 0,17 га по АДРЕСА_1; зобов'язати
ОСОБА_7 повернути в її користування
частину земельної ділянки розміром 0,06
га, яка фактично розташована по
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_6 усунути
перешкоди у користуванні присадибною
ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1,
шляхом повернення самовільно зайнятої
нею частини земельної ділянки площею
19,95 кв.м., частина якої є вимощенням, та
демонтажу за рахунок відповідача
збудованої споруди - металевих воріт,
які зведені на самовільно зайнятій
межі шириною 80 см, демонтажу металевої
огорожі довжиною 7,20 м, яка
встановлена від воріт відповідача
ОСОБА_6 до кута будинку позивача,
демонтажу металевої огорожі на 80 см від
південно-східного кута будинку,
надавши доступ до газового вентилю;
зобов'язати ОСОБА_6 припинити
користування дальнім колодязем літ. К
та звільнити його від моторів та
шлангів; зобов'язати ОСОБА_6 за власний
рахунок демонтувати уборну (туалет),
очистити від нечистот і засипати
вигрібну яму, заборонити в подальшому
уборну на відстані від колодязів, які
знаходяться у користуванні позивача,
не менше ніж 15 м; зобов'язати ОСОБА_6
відновити межу, яка поділяє належну
ОСОБА_4 земельну ділянку АДРЕСА_1 та
земельну ділянку по АДРЕСА_4, яка
належить ОСОБА_6 відповідно до
технічної документації, та звільнення
межової лінії від господарської
споруди - курятника.

В обґрунтування вимог ОСОБА_4
посилалася на те, що згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 24 червня 2003 року вона є власником
жилого будинку АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
Виноградненської сільської ради. Даний
будинок позивач придбала у його
попередніх власників ОСОБА_8 та ОСОБА_12,
які отримали цей будинок у спадщину від
свого діда ОСОБА_13, який на підставі
дозволів на будівництво, почав
будівництво жилого будинку на
земельній ділянці Виноградненської
сільради площею 1 700 кв.м. згідно з
рішенням виконкому Виноградненської
сільради № 23 від 08 грудня 1971 року.

Після придбання жилого будинку позивач
звернула увагу на те, що у технічному
паспорті на будинок зазначено, що
придбаний нею жилий будинок
розташований на земельній ділянці
площею 1 200 кв.м. Документа, на підставі
якого зменшилася земельна ділянка на 500
кв.м., відсутній. Від продавців будинку
вона довідалася, що її сусіду ОСОБА_7
було донаділено з південної сторони її
земельної ділянки 600 кв.м., але ОСОБА_7
надати відповідні документи на
підтвердження цього відмовився.

На даний час позивачу стало відомо, що 30
листопада 1989 року на засіданні
правління колгоспу «Родіна»
Новоазовського району, протокол № 15,
розглядалася заява ОСОБА_8 про
виділення їй земельної ділянки при
будинку АДРЕСА_1 площею 0,17 га, де було
прийнято рішення про рекомендацію
зборам уповноважених колгоспників
виділити ОСОБА_8 0,11 га в оренду при
вказаному будинку, інші 0,6 га виділені
раніше ОСОБА_7

Рішення загальних зборів
уповноважених колгоспників про
виділення ОСОБА_7 земельної ділянки,
раніше виділеної ОСОБА_13 під
будівництво жилого будинку, в архівах і
рішеннях зборів уповноважених про
затвердження рекомендації правління
колгоспу «Родіна» не виявлено. Самим
ОСОБА_7 ці документи пред'явлені, тому
вважає, що в діях має місце самовільне
захоплення частини належної позивачу
частини земельної ділянки площею 600
кв.м.

Вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК
України, придбавши жилий будинок у
власність, разом з правом власності на
жилий будинок у власність до неї
перейшло і право на користування
земельною ділянкою площею 1 700 кв.м.,
оскільки саме така площа присадибної
земельної ділянки підтверджується
документально.

Після придбання позивачем вказаного
жилого будинку, з'ясувалося, що сусідка
ОСОБА_6 самовільно захопила частину
належної їй земельної ділянки,
встановивши самовільно огорожу, яка
щільно прилягає до її жилого будинку,
захопивши таким чином територію, на
якій знаходиться відмостка стіни
жилого будинку, чим позбавила її
можливості обслуговувати на
22-х метрах будинок зі східної сторони,
а також перекрила доступ до газового
вентиля, чим порушуються її права.
Також, ОСОБА_6 самовільно побудувала на
відстані 3-4 метрів від її колодязя
уборну з вигрібною ямою, чим грубо
порушила санітарно-технічні норми і
вимоги ДБН № 360-92 та без дозволу
користується їй дальнім колодязем для
поливу городу, самочинно встановивши
мотор і шланги, чим перешкоджає
користуватися цим колодязем та порушує
її право власності на майно, але у
добровільному порядку усунути
перешкоди відмовляється.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_6:

- припинити користування дальнім
колодязем літ. К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1, та звільнити зазначений
колодязь від мотору та шлангів;

- демонтувати за власний рахунок уборну
(туалет) літ. З, розташовану на
території домоволодіння ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1, очистити від нечистот і
засипати вигрібну яму. Вирішено
питання про стягнення судового збору. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 04 березня 2014 року рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 05 грудня 2013 року
в частині зобов'язання ОСОБА_6
припинити користування дальнім
колодязем літ. К, розташованим на
території домоволодіння ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1 та звільнити зазначений
колодязь від мотору і шлангів
скасовано та у задоволенні позову
ОСОБА_4 в цій частині відмовлено. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вирішуючи між сторонами
цивільно-правовий спір, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для визнання незаконними і
скасування рішень правління колгоспу
від 30 вересня 1988 року і від 30 листопада
1989 року, визнання за позивачкою права
користування земельною ділянкою
площею 0,17 га та зобов'язання ОСОБА_7
звільнити земельну ділянку площею 0,06
га.

При цьому, суд апеляційної інстанції
змінюючи рішення суду першої
інстанції, дійшов правильного висновку
про те, що ОСОБА_6 користується даним
колодязем, а тому вимоги ОСОБА_4 про
зобов'язання ОСОБА_6 припинити
користуватися дальнім колодязем та
звільнити його від мотору і шлангів є
необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 04 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді:
В.О. Кузнєцов Д.О. Остапчук