У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Хилевича С.В.,
Шеремет А.М.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 21 листопада 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 21
листопада 2013 року задоволено позов ПАТ
КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 29 травня 2007 року в розмірі 26374
грн. 11 коп. та судові витрати по справі в
сумі 263 грн. 74 коп.

Вважаючи дане рішення незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, ОСОБА_1 подала на
нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що суд
першої інстанції невірно визначив
природу спірних правовідносин та
безпідставно задоволив позов, не
застосувавши строку позовної
давності, не перевірив дійсну
заборгованість.

Стверджує, що суд невірно витлумачив
п.9.12 Умов та правил надання банківських
послуг на підтвердження того, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк. Вважає, що строк дії договору не
міг бути довшим ніж 24 місяці з дня
підписання, тобто до 29.05.2009 року.

Вказує, що строк дії договору припинив
свою дію 29.05.2009 року, а позивач
звернувся до суду 03.10.2013 року тобто із
пропуском строку позовної давності.

Крім того, стверджує, що після
повернення кредиту 2.10.2008 року в сумі 6406
грн. кредитною карткою вона не
користувалася.

Посилаючись на викладені обставини,
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк».

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що 29.05.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«Приватбанк» укладено договір № б/н
від 29.05.2007 року, відповідно до якого
ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6900,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви
позичальника, пам'ятки клієнта, умов та
правил надання банківських послуг та
тарифів банку.

Із заяви ОСОБА_1 про відкриття
рахунку та надання послуг вбачається,
що платіжна картка видана їй строком до
травня місяця 2011р., а не на два роки, як
вона про це стверджує в апеляційній
скарзі. ( а.с. 6).

При укладенні даного кредитного
договору сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов
договору, що встановлюються для
договорів даного виду, що
підтверджується заявою від 29.05.2007 року,
підписаною ОСОБА_1, із якої вбачається,
що остання ознайомлена і згідна з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
банку (а.с.6).

Із пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг вбачається,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той же строк.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадках, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Таким чином, сторони, укладаючи
зазначений договір, досягли згоди, що
по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення стоку дії) не
поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Крім того, згідно умов кредитного
договору, строк дії картки та строк дії
кредитного договору поновлюється
кожного разу зі спливом терміну дії
картки зі збереженням тих умов, на яких
його було укладено (якщо інше не
передбачено договором), в т.ч. і щодо
самої умови про порядок пролонгації
договору, які також залишаються
чинними.

Отже, строк дії картки, у тому числі
і строк дії кредитного договору,
пролонгувався з кожним наступним
роком.

Пунктом 8.6. Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що при
порушенні клієнтом строків платежів за
будь-яким з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 120
днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від
суми позову (а.с.7-10).

Враховуючи викладене та те, що з
моменту укладення кредитного договору
(29 травня 2007 року) ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити, відповідачка не надала
банку письмової заяви про закриття
картрахунку, а пролонгація договору
відбулась на той же строк та на тих же
умовах, доводи апеляційної скарги про
закінчення строку кредитного договору
29.05.2009 року та спливу строку позовної
давності є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи
ОСОБА_1, що після повернення кредиту
02.10.2008 року кредитною карткою вона не
користувалася, оскільки згідно з
виписки по її особовому рахунку
вбачається, що 29.10.2008 року, 30.10.2008 року
вона знімала грошові кошти через
банкомати в смт.Рокитне в сумі 2000,00 грн.,
2000,00 грн. та 700,00 грн. (а.с.33-38).

Таким чином, задовольняючи позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та стягуючи
заборгованість за кредитним договором,
суд правильно виходив з того, що через
неналежне виконання умов кредитного
договору утворилась заборгованість,
яка в силу ст.ст.526, 1054 ЦК України
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк».

Доводи апелянта, які викладені в
його апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду, з якими
погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував дійсні
обставини по справі, дав належну оцінку
зібраними доказам і постановив рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 21
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційної
інстанції в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П.Ковалевич

Судді:
С.В.Хилевич

А.М.Шеремет