Справа № 382/646/14-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/4057/14 Доповідач у 2 інстанції
Ігнатченко Н.В.Категорія 49
РІШЕННЯ

Іменем України

1 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Приходька К.П.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом та просила
стягнути з відповідача на її користь на
утримання сина аліменти в розмірі 2 000
грн. щомісячно, починаючи з 26 березня 2014
року до досягнення дитиною повноліття,
мотивуючи його тим, що ОСОБА_2, будучи
фізично здоровою особою працездатного
віку без наявності інших утриманців,
свого обов'язку по утриманню сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею, не виконує. При цьому
реальний дохід відповідача є досить
мінливим, нерегулярним та непостійним,
доходи він одержує з різних джерел,
тому розмір аліментів повинен бути
встановлений у твердій грошовій сумі.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 щомісяця на користь
ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 26 березня 2014 року.

Допущено негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць та
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 19
травня 2014 року відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідності висновків суду
обставинам справи, та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково та стягнути з нього на корить
позивача щомісячно аліменти на
утримання малолітнього сина в розмірі ?
частини від заробітку до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 26
березня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить частково задовольнити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що малолітній син сторін проживає
та знаходяться на утримані позивача,
тому вона має передбачене законом
право на матеріальне утримання
спільної дитини, а відповідач визнав та
спроможний надати утримання в розмірі 2
000 грн.

Проте колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
поскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи і зроблені в
результаті неправильного застосування
судом норм матеріального права та
порушення процесуального права

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони з 15
серпня 2008 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи убачається, що
малолітній ОСОБА_4 проживає разом з
матір'ю в квартирі АДРЕСА_1 та перебуває
на її утриманні.

Відповідач проживає окремо,
матеріальної допомоги в добровільному
порядку дитині не надає.

За правилами ст.ст. 180, 181 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 184 цього Кодексу якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Суд в рішенні вказав, що ОСОБА_2 має
нерегулярний дохід, подав до суду заяву
про розгляд справи за його відсутності
та визнання позову, і таке визнання
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено,
що у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Як убачається з довідки № 21 від 18
травня 2014 року, ОСОБА_2 працює на ПП
«Тортуга», займаючи посаду менеджера
відділу продажу з 5 травня 2014 року
згідно наказу № 46, отримує
середньомісячний заробіток в розмірі 2
4000 грн.

Відповідача в судовому засіданні
пояснив, що проживає з батьками, має
незадовільне матеріальне становище,
крім особистих речей не має будь-якого
іншого майна у власності, та на час
позову тимчасово не працював та не мав
взагалі доходу. Вказав, що з дитиною
спілкується та по можливості надає
матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів у твердій
грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., суд в
порушення ст. 212-214 ЦПК України вказані
обставини не перевірив, зокрема, й не
з'ясував матеріальний стан
відповідача, наявність чи відсутність
мінливого або нерегулярного доходу,
стан здоров'я та спроможність
сплачувати аліменти у визначеній сумі,
тому дійшов помилкового висновку про
те, що визнання позову відповідачем в
даному випадку не суперечить вимогам
закону.

На переконання судової колегії, розмір
аліментів у 2 000 грн., який підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача на утримання малолітнього
сина, є значно завищений та
безпідставно визначений у твердій
грошовій, оскільки, враховуючи
середньомісячний заробіток ОСОБА_2,
таке стягнення ставить його в досить
скрутне матеріальне становище і
позбавляє можливості повноцінно
утримувати себе.

За таких обставин, коли відповідач не
заперечує вимоги позову в частині
стягнення аліментів на дитину в
частині його заробітку, встановивши ту
обставину, що в сторін є малолітній син
ОСОБА_4, який проживає з позивачем, а
відповідач спроможний надати позивачу
матеріальну допомогу, колегія суддів
приходить до висновку, що позов
необхідно задовольнити частково,
визначивши аліменти на дитину в
розмірі 1/3 частини заробітку
останнього.

Разом з тим, вирішуючи спір, судова
колегія вважає, що стягнення аліментів
на дитину у частці від заробітку не
порушує прав відповідача, який є особою
працездатного віку, інших аліментних
зобов'язань не має, отримує стабільний
заробіток і спроможний надати
матеріальну допомогу сину.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про задоволення
позову не відповідає матеріалам
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову, оскільки вимоги
позивача про аліментне стягнення у
твердій грошовій сумі в даному випадку
не узгоджуються на приписах закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача стягуються судові витрати
в дохід держави в сумі 121,80 грн. з
урахуванням сплаченого судового збору
за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3
частини його доходів, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 26
березня 2014 року до досягнення
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 121,80
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: