Провадження № 2-202/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Солом"янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Подолян
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
і просить розірвати шлюб з
відповідачем, посилаючись на те, що
сім"я розпалась і примирення неможливе.

Крім того, просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,в
розмірі 800гр. на місяць або в ? частині
від усіх видів його доходів,
посилаючись на те, що добровільно
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини відповідач
відмовляється.

Відповідач у судовому засіданні позов
у частині розірвання шлюбу визнав. Що
стосується вимог про стягнення
аліментів посилається на те, що він не
має постійної роботи, має періодичний
та мінливий дохід, який не перевищує
600гр. на місяць, а тому не може
сплачувати аліменти в приведеному
позивачкою розмірі та вважає
допустимою суму аліментів, виходячи з
розміру його доходів, 300гр. на місяць.

З врахуванням заперечень відповідача
позивачка погодилася на даний розмір
аліментів на утримання сина.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення вимог позивачки, виходячи
з наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з
08.06.2011року.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що за час спільного
проживання сторони не змогли створити
міцної та дружньої сім»ї. Суперечності,
що виникали між ними з різних причин,
привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати
подружні стосунки, ведення домашнього
господарства, проживають окремо.

На примирення сторони не згодні.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
Кодексу України шлюб розривається,
якщо судом буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, їхніх дітей, що
мають істотне значення.

З точки зору сімейного законодавства
шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді
чоловіка та жінки.

Виходячи з викладеного вище, небажання
сторін продовжувати шлюб,суд приходить
до висновку, що сім»я сторін розпалась
і поновлена бути не може, а тому шлюб
підлягає розірванню.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов"язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов"язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

Сторони підтвердили, що такої
домовленості до звернення до суду вони
не досягли.

Виходячи з того, що відповідач
працездатний, може працювати та
утримувати свою неповнолітню дитину,
зобов"язаний до цього законом, суд
вважає вимоги позивачки
обґрунтованими.

В той же час, звертаючись до суду,
позивачка просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини в розмірі 800,00гр.на місяць або в
1/4 частині від його доходів.

В ст.182 Сімейного кодексу України
зазначено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров"я та
матеріальне становище платника
аліментів та наявність у нього інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дітей.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини присуджуються у частці від
доходу або у твердій грошовій сумі.

За правилами ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу
одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Так, відповідач у судовому засіданні
пояснив, що він має нерегулярний дохід,
постійної роботи не має, живе за
рахунок періодичних заробітків, яких з
20.12.2013 року взагалі не має, і його
місячний заробіток складає приблизно
600,00гр.

Заперечуючи ці обставини, позивачка
посилається на те, що відповідач має
постійну роботу, хоч і не офіційну,
працює у свого брата і розмір його
заробітку значно вищий, ніж приводить
він.

Суд не може прийняти ці твердження
позивачки до уваги, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Ч.4 ст.59 ЦПК України передбачено, що
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Згідно п.27 постанови №2 Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції
" виходячи з принципу процесуального
рівноправ»я сторін та враховуючи
обов»язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається,
необхідно в судовому засіданні
дослідити кожний доказ, наданий
сторонами на підтвердження своїх вимог
або заперечень, який відповідає
вимогам належності та допустимості
доказів.

Позивачка в судовому засіданні
пояснила, що надати докази своїм
твердженням щодо постійної роботи та
розміру заробітку відповідача вона не
може.

За таких обставин вони не можуть
враховуватися при визначенні розміру
аліментів з відповідача.

Крім того, відповідно до ст.141 СК
України мати та батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини, в т.ч.
щодо її матеріального утримання,і
розірвання шлюбу між ними не впливає на
обсяг їх прав та не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Тобто, законом покладено обов»язок
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
охорону дитинства" на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Виходячи з цього, умов роботи
відповідача та розмір його доходів,
враховуючи розмір прожиткового
мінімуму для дитини до 6 років,
визначений законом,виходячи з віку,
стану здоров»я та працездатності
відповідача, встановленого законом
його обов»язку утримувати дитину, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини в розмірі 350гр. на місяць.

Керуючись ст.ст.104,110,112-113,180-182,184
Сімейного кодексу України,ст.ст. 3-4, 10-11,
57-60,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 08.06.2011 року в
відділі РАЦС Святошинського РУЮ у м.
Києві / а./з. № 621/ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвати.

Залишити позивачці прізвище ОСОБА_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Чорнорудка
Ружинського району Житомирської
області, аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання дитини: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350,00гр. на
місяць,починаючи з 14.10.2013 року

і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 243, 60гр. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: