АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 208/2591/13-ц
Головуючий у 1 інстанції - Гібалюк Т.Я.
Справа № 22-ц/774/485/14
Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
сплаті аліментів, пені, -

В С Т А Н О
В И Л А:

05 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, за яким
просила суд визначити заборгованість
відповідача за аліментами на утримання
дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 01 квітня 2013 року
у розмірі 6 777,51 грн.; стягнути з
відповідача на її користь і на
утримання дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 6 777,51 грн. -
заборгованість за аліментами; стягнути
з відповідача на її користь 9 852,56 грн. -
неустойку за прострочення виплати
аліментів, посилаючись на те, що вона
перебувала у громадянському шлюбі з
відповідачем з серпня 2004 року по
червень 2007 року та вони мають двох
неповнолітніх дочок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В
серпні 2012 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача про
стягнення аліментів на утримання їх
спільних дітей. Рішенням Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 26
листопада 2012 року з відповідача
присуджено стягувати аліменти на
утримання вказаних дочок до їх
повноліття в розмірі 1/3 частки від всіх
його заробітків, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 10.08.2012 року на її користь, як
їх матері. Відповідно до судового
рішення був виданий виконавчий лист,
який зараз находиться на виконанні у
Заводському відділі державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області. На даний
момент відповідач від сплати аліментів
ухиляється, до державного виконавця не
з'являється, в результаті цього їх
спільні діти систематично не отримують
в повному обсязі необхідні на їх
утримання кошти. Згідно довідки
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області розмір
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів на утримання двох дітей
становить 6 777,51 грн. У зв'язку з відмовою
відповідача виплачувати нараховані
державним виконавцем аліменти та з
метою захисту інтересів її дочок,
позивач наполягає на визначенні судом
розміру заборгованості за аліментами в
сумі 6 777,51 грн. та стягненні її з
відповідача. Позивач наполягає на
стягненні з відповідача неустойки
(пені) у відповідності зі ст. 196 СК
України, розмір якої станом на 01.04.2013
року склав 9 852,56 грн. Позивач 09 вересня
2013 року уточнила свої позовні вимоги,
збільшивши розмір заборгованості по
аліментам станом на 01 вересня 2013 року
до суми 9 668,20 грн. та збільшивши розмір
неустойки за прострочення виплати
аліментів до суми 21 997,53 грн.

Рішенням Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 30 жовтня
2013 року ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованість за
аліментами в сумі 9 668 грн. за період з 10
серпня 2012 року по 31 липня 2013 року та
пеню від суми заборгованості за
аліментами в розмірі 21 997,53 грн.;
стягнути з ОСОБА_1 в доход держави
судовий збір в розмірі 315,65 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони у справі перебували в
зареєстрованому шлюбі з серпня 2004 року
по червень 2012 року. Від шлюбу сторони
мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей є
відповідач. Діти проживають з матір'ю
та знаходяться на її утриманні.
Матеріальної допомоги на утримання
дітей відповідач не надає. Рішенням
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 26 листопада 2012
року відповідач зобов'язаний до сплати
аліментів на утримання дочок в розмірі
1/3 частини доходів, щомісячно, до
повноліття дітей на користь їх матері -
ОСОБА_2 02 березня 2013 року ОСОБА_2 уклала
шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище
з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Задовольняючи позовні вимоги,
районний суд виходив з того, що
відповідач від сплати аліментів
ухиляється, аліменти не сплачує, в
зв'язку з чим утворилась
заборгованість по сплаті аліментів за
період з 10 серпня 2012 року по 31 липня 2013
року в твердій грошовій сумі - 9 668 грн.,
що підтверджується довідкою
начальника Заводського ВДВС
Дніпродзержинського МУЮ від 05 вересня
2013 року. Таким чином, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
аліментами в розмірі 9 668 грн. за
вказаний період, керуючись при цьому
ст. 195 СК України. Відповідно до
положень ст. 196 СК України судом
нараховано пеню з розрахунку одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
яка становить 21 997,53 грн. В судовому
засіданні суду не надані докази, які б
свідчили про тяжкий матеріальний чи
сімейний стан відповідача та які б були
підставами для зменшення пені від суми
заборгованості за аліментами, а таким
чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню пеня від
суми заборгованості за аліментами в
розмірі 21 997,53 грн.

Але з висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи; недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими;
суд неправильно застосував норми
матеріального права; неповно суд
з'ясував обставини, що мають значення
для справи; неправильно розрахував
розмір пені, виходячи з наростаючого
розміру заборгованості за кожний
місяць, що не відповідає вимогам
закону.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене
судом рішення не відповідає.

Суд узагалі належним чином не з'ясував
характер та суть заявлених вимог,
норми права, якими вони регулюються; не
зазначив, чи мали місце обставини,
якими позивач обґрунтовувала свої
вимоги; не дав належної правової оцінки
зібраним доказам, мотиви суду є
необґрунтованими.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що за даною категорією справи про
стягнення пені у зв'язку з ухиленням
від сплати аліментів боржника, -
повинна приймати участь у справі
виконавча служба на виконанні у якої
знаходиться виконавчий лист по
стягненню аліментів, необхідно було
витребувати та дослідити виконавче
провадження щодо стягнення аліментів з
відповідача, чого судом зроблено не
було. Судом першої інстанції не
встановлювався факт ухилення
відповідача від сплати аліментів та
саме: з якого часу, а мотивація суду з
цього приводу є необґрунтованою.

Не ґрунтуються на вимогах закону
висновки суду щодо задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує, ухвалює нове рішення із
наступних підстав.

Судова колегія встановила, та це
підтверджено матеріалами справи, що
сторони у справі є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
7-8, 15). У зареєстрованому шлюбі сторони
не знаходились. Заочним рішенням
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 26 листопада 2012
року з відповідача стягнуто аліменти
на утримання вказаних дітей у розмірі
1/3 частини з усіх видів його заробітку,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 10.08.2012 року до
повноліття дітей на користь їх матері
(справа № 415/6693/12, що була витребувана
судом апеляційної інстанції, а.с.24).
Рішення суду набрало законної сили 06
грудня 2012 року і судом за цією датою
видано виконавчий лист (а.с.9). Згідно
витребуваного судом апеляційної
інстанції виконавчого провадження № 711
індекс 14 Заводського ВДВС
Дніпродзержинського міського
управління юстиції вбачається, що на
підставі заяви про примусове виконання
рішення суду, поданого позивачем 04.02.2013
року, державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 04 лютого 2013 року щодо
стягнення аліментів з відповідача
відповідно до виконавчого листа
виданого Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська від 06 грудня 2012 року.
З цього виконавчого провадження
вбачається, що відповідач дізнався про
те, що виконавчий лист про стягнення
аліментів знаходиться на виконанні у
державного виконавця 12 лютого 2013 року.
Відповідач став виплачувати
заборгованість по аліментам з липня 2013
року та повністю погасив вказану
заборгованість станом на 01 жовтня 2013
року. Позивач до суду з позовом про
стягнення заборгованості по аліментам
і пені звернулась 05 квітня 2013 року.

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснено, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК України умов
- повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи
суд повинен установити обставини, з
якими закон пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки.

Аналізуючи докази у справі, судова
колегія приходить до висновку, що факт
ухилення відповідача від сплати
аліментів знайшов своє підтвердження
за розглядом справи з часу коли
відповідач дізнався, що за судовим
рішенням з нього стягнуто аліменти, а
саме: з 12 лютого 2013 року та не виконував
свій обов'язок по сплаті аліментів до
липня 2013 року. Поважних причин несплати
аліментів у вказаний період часу
відповідачем, - судова колегія не
встановила, оскільки посилання
відповідача на те, що він звертався до
суду з різними заявами та клопотаннями,
не свідчать про поважність причини
несплати аліментів на утримання своїх
дітей за рішенням суду. Посилання
відповідача на те, що він хворів у цей
час, також не підтверджується
належними та допустимими доказами у
справі. Не надано доказів про те, що за
вказаний період часу відповідач не мав
доходів. Посилання
апелянта-відповідача на те, що він
надає матеріальну допомогу своїм дітям
добровільно, також не підтверджено
матеріалами справи.

Проводячи розрахунок пені у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів, судова колегія виходить з
довідки по аліментам на боржника
ОСОБА_1, наданою начальником
Заводського ВДВС Дніпродзержинського
МУЮ станом на 01.09.2013 року за № 14/09-55/373
від 05.09.2013 року, а саме: за лютий місяць
2013 року нараховано аліменти у розмірі
1028 грн. та боржником не сплачено, із
врахуванням того, що до 12 лютого 2013 року
вина боржника у виникненні
заборгованості по аліментам не
встановлена, то за лютий 2013 року пеня
складає суму 164,48 грн. ( 28 дн. - 12 дн. = 16 дн.;
1028 х 16 : 100 = 164,48 грн.); за березень 2013 року
нараховано аліменти у розмірі 1028 грн.
та боржником не сплачено, то за
березень 2013 року пеня складає суму 318,68
грн. ( 1028 грн. х 31 день : 100 = 318,68 грн.); за
квітень 2013 року нараховано аліменти у
розмірі 1028 грн. та боржником не
сплачено, то за квітень 2013 року пеня
складає суму 308,40 грн. ( 1028 грн. х 30 днів :
100 = 308,40 грн.); за травень 2013 року
нараховано аліменти у розмірі 1028 грн.
та боржником не сплачено, то за травень
2013 року пеня складає суму 318,68 грн. ( 1028
грн. х 31 день : 100 = 318,68 грн.); за червень 2013
року нараховано аліменти у розмірі 1028
грн. та боржником не сплачено, то за
червень 2013 року пеня складає суму 308,40
грн. ( 1028 грн. х 30 днів : 100 = 308,40 грн.); за
липень 2013 року нараховано аліменти у
розмірі 1048 грн. та боржником сплачено 3
000 грн., то за липень 2013 року пеня не
нараховується. Всього пеня, на яку має
право позивач у зв'язку з виникненням
заборгованості по аліментам складає
суму 1 418,64 гривень (164,48 грн. + 318,68 грн. +
308,40 грн. + 318,68 грн. + 308,40 грн. = 1 418,64
гривень).

В цій частині позовні вимоги
підлягають задоволенню та необхідно
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок нарахованої пені на
заборгованість по аліментам на
утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 12
лютого 2013 року по 01 липня 2013 року в сумі
1 418,64 гривень.

Позовні вимоги щодо стягнення пені на
заборгованість по аліментам, яка
виникла до 12 лютого 2013 року, є
безпідставними, оскільки не
встановлено вину відповідача у
виникненні заборгованості по
аліментам за період з 10 серпня 2012 року
до 12 лютого 2013 року у зв'язку з тим, що
аліменти було стягнуто за заочним
рішенням суду від 26 листопада 2012 року,
яке набрало законної сили 04 грудня 2012
року, та про що не знав відповідач;
виконавчий лист про стягнення
аліментів був виданий судом 04 грудня 2012
року, однак позивачем, як стягувачем,
його пред'явлено у виконавчу службу
лише 04 лютого 2013 року (а.с.11). Таким
чином, вина відповідача у виникненні
заборгованості по аліментам у вказаний
період часу є недоведеною позивачем і в
цій частині позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон) і відповідно
до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості у зв'язку з чим до
спірних правовідносин не можна
застосувати ст. 195 СК України, на яку
посилається позивач.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, - розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Відповідно до положень ст. 195 СК
України, якщо платник аліментів або
стягувач не погоджуються з розміром
заборгованості, визначеним державним
виконавцем, вони мають право оскаржити
його постанову до суду.

Позовні вимоги про стягнення
заборгованості по аліментам за період
з 10 серпня 2012 року по 31 липня 2013 року в
твердій грошовій сумі - 9 668 грн. не
підлягають задоволенню відповідно до
вимог зазначеного Закону, і тому
апеляційний суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову в цій
частині, оскільки така заборгованість
може бути стягнута за рішенням суду
тільки у випадку, якщо аліменти
відраховуються із заробітної плати на
підставі заяви платника аліментів, а не
за виконавчим листом; та у разі
оскарження розміру заборгованості по
аліментам, визначеного державним
виконавцем, платником аліментів або
стягувачем. За спірними
правовідносинами ці обставини не мають
місця.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо
суд апеляційної інстанції ухвалює нове
рішення то відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
задоволено частково у розмірі 1 418,64
гривень, позивач за цією категорією
справи звільнена від сплати судового
збору, то судовий збір пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог
підлягає стягненню з відповідача в
сумі 243,60 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року - скасувати
з ухваленням нового рішення.

Частково задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів,
пені.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_2) в рахунок
нарахованої пені на заборгованість по
аліментам на утримання дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
період з 12 лютого 2013 року по 01 липня 2013
року в сумі 1 418,64 гривень (одна тисяча
чотириста вісімнадцять гривень 64
копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
РНОКПП: НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 гривень (
двісті сорок три гривень 60 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді