інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/99/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 48
УХВАЛА

03 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В., Лузан Л. В.,

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Зарічного районного
суду м. Суми від 09 грудня 2013 року про
повернення позовної заяви

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
стягнення аліментів на утримання двох
повнолітніх дітей, які продовжують
навчання,

в с т а н о в
и л а:

Ухвалою судді Зарічного районного суду
м. Суми від 09 грудня 2013 року повернуто
позовну заяву ОСОБА_3 для подання її до
належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати, вирішити
питання про відкриття провадження у
справі, а справу направити до суду
першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, яка підтримала
скаргу з мотивів, в ній викладених,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Зарічного районного суду м. Суми з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
з 1991 року по 2009 рік перебувала з
ОСОБА_4 у шлюбі, від якого мають двох
синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які є повнолітніми.

09 червня 2009 року рішенням
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області шлюб між нею та
відповідачем розірвано.

З часу розірвання шлюбу діти
знаходяться на її утриманні.,
навчаються у вищих навчальних закладах
на денній формі навчання на бюджетній
основі. Вона не має змоги сама
утримувати дітей на період їх навчання.

Відповідач сплачував аліменти на двох
неповнолітніх дітей, на час навчання
дітям матеріальної допомоги не надає.
Просила стягнути з відповідача на її
користь на утримання дітей аліменти в
розмірі 1/3 частини усіх видів його
заробітку щомісяця, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину, до закінчення дітьми навчання
або досягнення ними віку 23 років.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3, суддя
суду першої інстанції виходив з того,
що відповідач зареєстрований в
АДРЕСА_2, позивачка - в АДРЕСА_1, а тому
даний спір у відповідності до ст. 110 ЦПК
України має розглядатись за вибором
позивачки в Конотопському
міськрайонному суді Сумськоъ області
чи Броварському міськрайонному суді
Київської області.

Цей висновок суду відповідає вимогам
матеріального та процессуального
права.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови
до фізичної особи пред'являються в
суд за зареєстрованим у
встановленому законом порядку
місцем її проживання або за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч.1 ст. 110 ЦПК України позови,
зокрема, про стягнення аліментів
можуть пред'являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача.

П. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦПК України
передбачає, що заява повертається у
випадках, коли справа не підсудна цьому
суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст.
199 СК України, батьки зобов'язані
утримувати своїх повнолітніх
непрацездатних дочку, сина, які
потребують майнової допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати; якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Вказане утримання, відповідно до
положень ч. 3 ст. 199, ст. 200 СК України, є
аліментами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3 зареєстрована в
АДРЕСА_1, а відповідач - в АДРЕСА_2.

Отже, відповідно до положень ст. 109, ч. 1
ст. 110 ЦПК України, позивачка має право
за своїм вибором звернутися до суду з
вказаним позовом до Броварського
міськрайонного суду Київської області
або до Конотопського міськрайонного
суду Сумської області.

З огляду на зазначене суддя суду першої
інстанції обґрунтовано на підставі п. 4
ч. 3 ст. 121 ЦПК України повернув позовну
заяву позивачці для звернення до
належного суду.

Ч. 1 ст. 110 ЦПК України передбачає право
позивача за його вибором звернутись до
суду з позовом про стягнення аліментів
саме за зареєстрованим місцем його
перебування.

Доводи позивачки в скарзі про те, що
закон не вимагає обов'язкової
реєстрації місця перебування
позивача, є помилковими, оскільки саме
таку вимогу містить ч. 1 ст. 110 ЦПК
України.

Ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачає, що
довідка про реєстрацію місця
проживання або місця перебування - це
документ, який видається органом
реєстрації особі за її вимогою та
підтверджує реєстрацію місця
проживання або місця перебування
особи; документи, до яких вносяться
відомості про місце проживання та
місце перебування особи, - це, зокрема,
паспорт громадянина України; місце
перебування - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Ст. 11 вказаного Закону передбачає, що
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації; центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
реєстрації фізичних осіб, затверджує
відповідно до закону порядок
реєстрації місця проживання та місця
перебування осіб в Україні, зразки
документів, необхідних для реєстрації
і зняття з реєстрації місця проживання
та місця перебування.

Такий Порядок реєстрації місця
проживання та перебування фізичних
осіб в Україні та зразків необхідних
для цього документів затверджений
наказом МВС України від 22 листопада 2012
року № 1077, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 року за № 2109/22421, розділ 1У якого
передбачає порядок реєстрації місця
перебування особи.

Є необґрунтованими і посилання
позивачки на порушення суддею вимог
ст. 117 ЦПК України, яка передбачає, що
спори між судами про підсудність
недопустимі.

При цьому позивачка посилається на
наявність ухвали судді Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27 листопада 2013 року про повернення
позивачці аналогічної позовної заяви з
тих мотивів, що «для зручності
розгляду справи дана позовна заява не
підсудна Броварському міськрайонному
суду Київської області та повинна бути
повернута позивачу для подання до
належного суду за місцем перебування
позивача», з посиланням на те, що
позивачка та один з її синів мешкають в
АДРЕСА_3, тобто перебувають в м. Суми.

Вказану ухвалу позивачка не
оскаржувала.

Ст. 117 ЦПК України передбачає
недопустимість спорів між судами про
підсудність у випадку, коли справа
передана з одного суду до іншого в
порядку, встановленому статтею 116 цього
Кодексу, тобто, коли суд передає справу,
провадження в якій відкрите, на
розгляд іншому суду з підстав,
передбачених статтею 116 ЦПК України.

В даному випадку суддя Зарічного
районного суду м. Суми повернув позовну
заяву позивачці, не відкриваючи
провадження у справі, цивільна справа з
іншого суду до цього суду не надходила.

Оскільки місце перебування позивачки в
м. Суми не зареєстроване у
встановленому законом порядку, суддя,
повертаючи їй позовну заяву, не
порушив вимоги процесуального закону.

Оскаржувана ухвала судді є законною,
а тому вона не підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312- 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Зарічного районного
суду м. Суми від 09 грудня 2013 року про
повернення позовної заяви в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -