Гагарінський районний суд
Пр. № 2/763/1364/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 листопада 2013 року Гагарінський
районний суд м. Севастополя в
складі:

головуючого-судді Лугвіщик А.М.

при секретарі Гуменюк К.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Севастополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи
- СТ «Парус-2» про розірвання договору
фінансового лізингу та стягнення
заборгованості за договором,

в с т а н о в
и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання
договору лізингу від 04.07.2009 року,
укладеного між сторонами у справі, та
стягнення заборгованості за цим
договором у розмірі 42 593 грн. з
врахуванням індексу інфляції та 3 %
річних за прострочення виконання
грошового зобов»язання, стягнення
судових витрат, мотивуючи тим, що
відповідач з жовтня 2011 року припинив
проводити плату за договором,
предметом договору являється садовий
будинок на земельній ділянці НОМЕР_1 в
СТ «Парус-2».

У судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали і просили задовольнити.

Відповідач та його представник позовні
вимоги не визнали і пояснили суду, що у
червні 2009 року позивач запропонував
відповідачу ОСОБА_3 придбати в
розстрочку ділянку НОМЕР_1 ( 4 сотки) з
помісячною оплатою 2 000 грн. протягом 45
місяців, загальна сума 90 000 грн. Оплату
проводив щомісячно. У квітні 2011 року
його ділянку відключили від
електромережі та водопостачання, як
відносно такого, що не має права на
користування земельною ділянкою.
Голова СТ «Парус-2» пояснив, що земельна
ділянка знаходиться в користування СТ,
передана кооперативу в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 перед
кооперативом, сам ОСОБА_1 виключений з
членів кооперативу за несплату
членських внесків. Прийняли
відповідача в члени кооперативу у
травні 2012 року. Він не згідний
оплачувати позивачу за договором,
оскільки він його обманув, він не
являвся членом кооперативу на момент
укладення договору.

Вислухавши пояснення сторін та
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2009 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений
Договір внутрішнього
короткострокового фінансового
лізингу, згідно якого останньому були
передані в лізинг садовий будинок
розміром 6х4 м, ємкість для води 6.5 куб.м,
огорожа та садові дерева, які
розташовані на земельній ділянці
НОМЕР_1 в СТ «Парус-2». І згідно п. 4.1
Договору з моменту виплати останнього
платежу у відповідності з п. 6.1 і п. 6.2
Договору право власності переходить до
Лізигноодержувача.

Згідно п. 1.5 Договору Лізингодавець
зобов»язаний отримати письмову згоду
правління СТ «Парус-2» на укладення
даного договору.

Відповідач у справі не заперечує той
факт, що дане питання вирішувалось
через голову кооперативу ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона(боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1, 2 статті 806 ЦК
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у

користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий
лізинг), на певний строк і за
встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

При укладенні вищезазначеного
спірного договору були укладені усі
істостні умови договору відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
фінансовий лізинг».

Суд не може прийняти до уваги
твердження відповідача і дані згідно
Протоколу загальних зборів членів СТ
«Парус-2» від 21.05.2011 року про виключення
ОСОБА_1 з членів СТ рішенням загальних
зборів від 16.08.2008 року. Так, згідно
Протоколу загальних зборів членів СТ
«Парус-2» від 16.08.2008 року вбачається, що
згідно Порядку денного не було
поставлено на вирішення питання про
виключення з членів кооперативу, зі
змісту протоколу вбачається, що
відносно ОСОБА_1 було запропоновано
виключити його із членів кооперативу,
однак голосування не проводилось. На
загальних зборах була присутня і
голова СТ «Парус-2» ОСОБА_5, яка в
подальшому згідно пояснень сторон
погоджувала між ними питання щодо
укладення договору. Спростовується
факт виключення ОСОБА_1 із членів СТ на
загальних зборах 16.08.2008 року і довідкою,
виданою головою СТ «Парус-2» ОСОБА_5, від
25.05.2009 року про те, що ОСОБА_1 являється
членом СТ «Парус-2» з 1999 року і в його
користуванні знаходиться земельна
ділянка НОМЕР_1. Крім цього, у позивача
в користуванні, крім ділянки НОМЕР_1,
були і інші земельні ділянки у вказаний
період.

При цьому, відповідно до вимог ст.
131 ЦПК України відповідачу і третій
особі -СТ «Парус-2» - надавався
достатній строк для надання до суду
заперечень та документів в їх
підтвердження. Однак, суду так і не був
наданий Акт інвентаризації майна
ОСОБА_1 на земельній ділянці НОМЕР_1 та в
подальшому вирішення питання щодо
проведення розрахунків з ОСОБА_1 щодо
вартості цього майна відповідно до
вимог діючого Статуту.

Крім цього, на сьогоднішній день
спірний Договір не скасований,
відповідач фактично з моменту
укладення користується переданим
згідно Договору майном, на користь
позивача вніс платіж у розмірі 49 000 грн.

Згідно п. 10.3, 10.3.1 Договору
лізингодавець вправі вимагати
розірвання договору в наступних
випадках: лізингоотримувач протягом
строку, який перевищує 60-ть днів, не
виконує свої зобов»язання за
яким-небудь видом платежу,
передбаченим договором.

У даному випадку судом
встановлено, що відповідачє не
проводить щомісячний платіж за
Договором з жовтня 2011 року.

Отже, спірний Договір підлягає
розірванню і на користь позивача
підлягає стягненню сума за
користування майном з подальшим його
придбанням у розмірі 41 000 грн. ( 90 000 грн. -
49 000 грн.).

У задоволенні вимог щодо
стягнення 3 % річних відповідно до вимог
ст. 625 ЦК України необхідно відмовити,
оскільки дана норма закону не підлягає
застосуванню до даного спору.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 517 грн. 30 коп. ( 410 грн. + 107,
30 грн.).

На підставі неведеного і керуючись
ст.57, 60, 88, 179, 213-218, 294-296 ЦПК України, ст.
509, 526, 806 - 809 ЦК України, суд

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір внутрішнього
короткочасного фінансового лізингу,
укладеного 04 липня 2009 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
платежі за користування майном за
договором у розмірі 41 000 грн., судові
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 517 грн. 30 коп., а всього - 41 517
грн. 30 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Севастопольський апеляційний суд
через Гагарінський районний суд м.
Севастополя протягом 10-ти днів з дня
його проголошення. У разі винесення
рішення у відсутність особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення складено власноручно в єдиному
екземплярі.

Головуючий-суддя: