Справа № 127/6973/14-ц
Провадження № 2/127/3108/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01.07.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі : головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про
повернення коштів, -

встановив:

ПАТ «Перший інвестиційний банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про повернення коштів. Позов
мотивовано тим, що між ВАТ «Перший
інвестиційний банк» правонаступником
якого є ПАТ «Перший інвестиційний
банк» та ОСОБА_1 02.11.2007 року було
укладено договір застави майнових прав
№ 20/0507. Згідно умов даного договору
заставодавець передав у заставу,
належні йому майнові права на грошові
кошти, розміщені в цьому банку
відповідно до депозитного договору
№3120-ДФ-У від 17.11.2006 року в сумі 1300000 грн.
27.11.2007 року між ОСОБА_1 та банком було
укладено договір застави майнових прав
№24/0507-3. Пунктом 2 даного договору також
визначено, що передаються в заставу
належні ОСОБА_1 майнові права на
грошові кошти, розміщені в ПАТ «Перший
інвестиційний банк» відповідно до
депозитного договору №3429/02 від 27.11.2006
року в розмірі 2000000грн. Згідно з п. 1
договору застави майнових прав від
02.11.2007 року та п.1 договору застави
майнових прав від 27.11.2007 року
забезпечувались вимоги
заставодержателя що випливали з умов
кредитних договорів №18/0507-КЮ від 27.11.2007
року та № 14/0507-КЮ від 02.11.2007 року, які
були укладені між банком та третьою
особою ТОВ «УТ -Санлайн». Позивач 19.05.2008
року відповідно до умов договорів
застав майнових прав списав з
депозитних рахунків ОСОБА_1, відкритих
відповідно до депозитних договорів
№3120-ДФ-У від 17.06.2006 року та № 3429/02-К від
27.11.2007 року, кошти у загальній сумі
2950661,69гривень для погашення сукупної
заборгованості позичальника ТОВ
«УТ-Санлайн» за кредитними договорами
№18/0507-КЮ від 27.11.2007 року та 314/0507-КЮ від
02.11.2007 року. Рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 27.12.2011
року позов ОСОБА_1 задоволено та
постановлено стягнути з ПАТ «Перший
інвестиційний банк» на користь ОСОБА_1
2950661,69грн., неправомірно списаних
коштів, збитку у виді не нарахованих
відсотків за користування коштами в
розмірі 1050730,63грн., у відшкодування
витрат зі сплати судового збору
1691,37грн., на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду судової справи в
розмірі 30грн. Рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 22.03.2012 року
змінено резолютивну частину рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 27.12.2011 року в частині задоволення
позову ОСОБА_1 про стягнення збитків у
не нарахованих відсотків за
користування коштами та викладено її в
такій редакції «стягнути з ПАТ «Перший
інвестиційний банк» на користь ОСОБА_1
збитки у вигляді не нарахованих
відсотків за користування коштами в
розмірі 148575,11грн. постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 25.07.2012
року відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виданого 22.03.2012
року виконавчого листа про стягнення з
ПАТ «Перший інвестиційний банк» на
користь ОСОБА_1 2950661,69грн. неправомірно
списаних коштів, збитків у вигляді не
нарахованих відсотків за користування
коштами у розмірі 148575,11грн., в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору в розмірі 1691,37грн. та збору на ІТЗ
в розмірі 30 грн. 25.10.2012 року ПАТ «Перший
інвестиційний банк» у повному обсязі
погасило існуючу суму боргу в розмірі
3100958,17грн., шляхом перерахування
грошових коштів безпосередньо на
банківський рахунок ОСОБА_1, який
відкритий на його ім'я в ПАТ «Перший
інвестиційний банк», що
підтверджується меморіальними
ордерами № 96637, 96776, 96786 та № 96801.
Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 31.10.2012
року було закінчено виконавче
провадження у зв'язку з повним
виконанням судового рішення, на яку
ОСОБА_1 подав скаргу. Ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 23.04.2013 року скаргу ОСОБА_1
задоволено частково та визнано
недійсними дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
винесення постанови від 31.10.2012року про
закінчення виконавчого провадження та
скасовано дану постанову. 27.08.2013 року
було поновлено виконавче провадження з
виконання виконавчого листа виданого
Ленінським районним судом м. Вінниці
17.07.2012 року. Ознайомившись з
матеріалами виконавчого провадження
позивач отримав лист від 27.03.2014 року
№141/4 про перерахування боргу за
виконавчим листом Ленінського
районного суду м. Вінниці від 17.07.2012
року на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3,
відкритий в ПАТ «КБ Хрещатик». 27.03.2014
року позивач згідно меморіального
ордера № 73573 від 27.03.2014 року
перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 3100958,17грн. Таким чином
позивач двічі виконав рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 27.12.2011 року сплативши двічі кошти в
розмірі 3100958,17грн. у 2012 році на рахунок
ОСОБА_1 НОМЕР_4, відкритий в ПАТ «Перший
інвестиційний банк» та у 2014 році на
рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 відкритий в ПАТ
«КБ Хрещатик». Просять стягнути з
ОСОБА_1 на користь позивача грошові
кошти у розмірі 3100958,17грн. та судовий
збір в розмірі 3654грн.

16.06.2014року в судовому засіданні
представник позивача надав суду
уточнену позовну заяву, згідно якої
просить стягнути з рахунку ОСОБА_1
НОМЕР_4 відкритого в ПАТ «Перший
інвестиційний банк» , МФО 300506 на
користь ПАТ «Перший інвестиційний
банк» грошові кошти у розмірі 3100958,17грн.
(а.с.60-61).

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, за обставин
викладених в позові. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала,
заперечила щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Вінниці від 27.12.2011 року стягнуто
з ПАТ «Перший інвестиційний банк» на
користь ОСОБА_1 2950661,69 грн. неправомірно
списаних коштів, збитки у виді не
нарахованих відсотків за користування
коштами в розмірі 1050730,63 грн., у
відшкодування витрат зі сплати
судового збору 1691,37грн., на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду судової справи в розмірі 30грн.
(а.с.6-8).

22.03.2012 року рішенням апеляційного
суду Вінницької області змінено
резолютивну частину рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 27.12.2011 року в частині задоволення
позову ОСОБА_1 про стягнення збитків у
не нарахованих відсотків за
користування коштами та викласти її в
такій редакції: стягнути з ПАТ «Перший
інвестиційний банк» на користь ОСОБА_1
збитки у вигляді не нарахованих
відсотків за користування коштами в
розмірі 148575,11грн. В іншій частині
рішення суду залишено без змін (а.с.9-12).

З матеріалів справи вбачається,
що позивач згідно меморіальних ордерів
№ 96637, № 96776, № 96786, № 96801 перерахував на
рахунок НОМЕР_4 грошові кошти в сумі
3100958,17грн.(а.с.15-18).

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 31.10.2012
року було закінчено виконавче
провадження у зв'язку з повним
виконанням судового рішення (а.с.19-20).

Ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 23.04.2013 року
визнано неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Махової Д.А. щодо винесення
постанови від 31.10.2012 року про
закінчення виконавчого провадження та
скасовано дану постанову (а.с.21-23).

27.08.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
відновлено провадження з виконання
виконавчого листа № 2-52-2011 виданого
17.07.2012 року (а.с.24).

Згідно листа державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві борг по виконавчому листу
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 17.07.2012 року по справі № 2-52-2011
необхідно перерахувати на рахунок
ОСОБА_1, а саме НОМЕР_3 відкритого в ПАТ
«КБ Хрещатик» м. Київ (а.с.25).

Відповідно до меморіального
ордера № 73573 від 27.03.2014 року позивач
перерахував кошти в сумі 3100958,17грн. на
рахунок НОМЕР_3 відкритого в ПАТ «КБ
Хрещатик» (а.с.26).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження», у заяві про відкриття
виконавчого провадження стягувач
вправі зазначити відомості, що
ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

В матеріалах справи наявна копія заяви
ОСОБА_1 про прийняття на виконання
виконавчого листа виданого Ленінським
районним судом м. Вінниці від 17.07.2012
року та зазначено реквізити стягувача,
а саме картковий рахунок НОМЕР_3
відкритий в ПАТ «КБ Хрещатик» м. Київ
(а.с.79).

Згідно частини 1 статті 27
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення, державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Частинами 1 та 2 статті 45
цього ж Закону України визначено, що
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. За письмовою заявою
стягувача - фізичної особи чи його
представника (за наявності відповідних
повноважень), стягнуті грошові суми
можуть бути перераховані державним
виконавцем на зазначений ним рахунок
у банку або в іншій фінансовій установі
чи надіслані на адресу стягувача
поштовим переказом, що здійснюється за
його рахунок, крім переказу аліментних
сум.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільних, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 23.04.2013 року,
яка згідно ухвали апеляційного суду
Вінницької області від 17.06.2013 року
набрала законної сили встановлено, що
02.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Перший
інвестиційний банк» в особі керуючого
філією банку у м. Вінниці укладено
договір № 1861-ПР про відкриття та
обслуговування поточного рахунку
фізичної особи. Відповідно до вимог п.
1.3. цього Договору, банк зобов'язався
забезпечувати клієнта ОСОБА_1
консультаційними послугами з усіх
питань, що стосуються предмету даного
договору. Відповідно до умов пункту 4.1.
договору, користування поточним
рахунком у банку є платним, сума плати
утримується банком з самого поточного
рахунку. Згідно умов пункту 6.3.
Договору, він може бути розірваний у
випадку відсутності руху коштів за
рахунком клієнта на протязі шести
місяців. Згідно відміток банку на
заяві клієнта про відкриття карткового
поточного рахунку, реквізити рахунку
наступні: № балансового рахунку 2620, №
особового рахунку НОМЕР_2. Згідно
наказу № 247/5-08-о по ВАТ «Перший
Інвестиційний Банк» від 21.10.2008 року
припинено діяльність філії ВАТ «Перший
Інвестиційний Банк» в м. Вінниці шляхом
реорганізації.

Згідно листа Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби №2881/10/85
від22.04.2013 року станом на 22.04.2013 року
інформація про відкриття/закриття
рахунку НОМЕР_5 в ПАТ «Перший
інвестиційний банк» по ФОП ОСОБА_1 до
Вінницької ОДПІ Вінницької області
Державної податкової служби не
надходила (а.с.85).

Відповідно до вимог пункту 19.3.
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземній валютах,
затвердженої постановою Правління
Національного Банку України № 492 від
12.11.2003 року, про зміну рахунків банк
зобов'язаний завчасно повідомити всіх
клієнтів у порядку, установленому
внутрішніми положеннями банку.

Згідно п. 6.4 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземній
валютах, затвердженої постановою
Правління Національного Банку України
№ 492 від 12.11.2003 року якщо фізична особа
(у тому числі неповнолітня особа) вже
має в цьому банку рахунок, цей клієнт
ідентифікований банком і сформована
справа з юридичного оформлення
рахунку, то відкриття нового
поточного рахунку здійснюється в
такому порядку. Фізична особа має:
пред'явити уповноваженому працівнику
банку паспорт або інший документ, що
посвідчує особу; заповнити заяву про
відкриття поточного рахунку та картку
із зразками підписів. Зразки
підписів засвідчуються підписом
уповноваженого працівника банку. Між
фізичною особою і банком укладається
договір банківського рахунку.

Як стверджує представник відповідача
ОСОБА_1 не звертався до банку про
відкриття рахунку та між банком і
ОСОБА_1 не було укладено договору
банківського рахунку. Доказів про
відкриття ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_4
позивачем суду надано не було.

Крім того, при звернені до суду
позивач керується ст. 1212 ЦК України
згідно якої особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

За змістом частини першої статті
1212 ЦК України безпідставно набутим
майном є майно, набуте особою або
збережене нею у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що
доказів про відкриття ОСОБА_1 рахунку
НОМЕР_4 в ПАТ «Перший інвестиційний
банк» та доказів що даний рахунок
належить саме ОСОБА_1 суду не надано,
суд приходить до висновку про
безпідставність посилань позивача на
те, що оспорювана сума вважається
отриманою відповідачем безпідставно в
розумінні статті 1212 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.11, 509 ЦК України, Законом України
«Про виконавче провадження»,
Інструкцією про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземній валютах, ст.
ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Перший
інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про
повернення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: