Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_10 на рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 30 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 звернулися до суду з указаним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
23 вересня 2006 року ОСОБА_10, керуючи
автомобілем Skoda Oktavia, реєстраційний
номер НОМЕР_1, порушив правила
дорожнього руху і на 21 км автодороги
Чернігів - Сеньківка допустив
зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_11 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
останній помер, а ОСОБА_8 та
неповнолітній ОСОБА_9, які
знаходилися в салоні автомобіля ВАЗ-2107
в момент зіткнення, отримали легкі
тілесні ушкодження. Унаслідок
неправомірних дій відповідача їм
завдано майнової та моральної шкоди. На
підставі вказаного позивачі просили
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_6 5848,20 грн матеріальної шкоди та 20
000 грн моральної шкоди, на користь
ОСОБА_7 5483,20 грн матеріальної шкоди та 20
000 грн моральної шкоди, на користь
ОСОБА_8 110 грн матеріальної шкоди та 30 000
грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_9
10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області
від 30 вересня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5848,20
грн та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн,
а всього 20 848,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в
розмірі 483 грн та моральну шкоду в
розмірі 15 000 грн, а всього 15 483 грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8
моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині
відшкодування ОСОБА_10 матеріальної та
моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в
розмірі 3658,20 грн та моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн, а всього 13 658,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7
матеріальну шкоду в розмірі 483 грн та
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а
всього 10 483 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_8 моральну шкоду в
розмірі 12 000 грн. У решті рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_10,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначають, що
оскаржуване судове рішення місцевого
суду в незміненій частині та рішення
апеляційного суду є законними та
обґрунтованими, в процесі розгляду
справи судом апеляційної інстанції не
порушені норми ні матеріального, ні
процесуального права, а тому ці судові
рішення необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу відхилити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачам заподіяна матеріальна і
моральна шкода саме з вини відповідача,
який і має її відшкодувати.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині відшкодування ОСОБА_10
матеріальної та моральної шкоди,
апеляційний суд зазначив, що він
позбавлений можливості залучити до
участі у справі страхову організацію.
Виходячи із характеру правопорушення,
яке є неумисним, та ступеня вини
відповідача, місцевим судом не було
дотримано принципу розумності і
справедливості при визначенні розміру
грошового відшкодування моральної та
матеріальної шкоди.

Апеляційний суд відхилив посилання
апелянта щодо незаконності покладення
лише на нього обов'язку по
відшкодуванню завданої шкоди, оскільки
останній висловив свою згоду на
відшкодування безпосередньо ним шкоди,
завданої потерпілим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, і таке
визнання відповідачем позову не
суперечить закону, зокрема ст. 1194 ЦК
України, та не порушує прав інших осіб.

Погодитись з такими висновками судів
попередніх інстанцій не можна з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що 23 вересня 2006 року
ОСОБА_10, керуючи автомобілем Skoda Oktavia,
реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив
правила дорожнього руху і на 21 км
автодороги Чернігів - Сеньківка
допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_11, який від отриманих
тілесних ушкоджень помер.

ОСОБА_8 внаслідок цієї ж
дорожньо-транспортної пригоди
отримала струс головного мозку, ушиб та
гематоми м'яких тканин, перелом
дистального відділу хрестця. ОСОБА_9
отримав забійну рану носа та йому було
накладено 5 швів.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були дітьми
ОСОБА_11, понесли витрати на лікування
та поховання останнього.

Постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від
19 листопада 2012 року ОСОБА_12 звільнено
від кримінальної відповідальності,
передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, на
підставі п «г» ст. 1 Закону
України «Про амністію у 2011 році»,
справу закрито.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.
Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст. 21 Закону на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Стаття 23 Закону визначає, що шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана,
зокрема, з лікуванням потерпілого, із
смертю потерпілого.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону та
ст. 1194 ЦК України при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 26-1 Закону страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами «г»
і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в»
пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральну шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України суди на зазначені вище
положення закону та обставини справи
уваги не звернули, неповно з'ясували
фактичні обставини справи, що мають
значення для правильного її вирішення,
не з'ясували наявність у відповідача
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
перевірили та не вирішили питання про
можливість залучення до участі у
справі страхової компанії як
відповідача чи третьої особи в порядку,
визначеному статтями 33, 35 ЦПК України,
не вирішили питання про межі
відповідальності страхової компанії
та відповідача та дійшли передчасного
висновку про часткове задоволення
позову.

Оскільки допущені судами попередніх
інстанцій порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, ухвалені у справі
судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, а тому вони
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити
частково.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від
30 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 27 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді: А.О.
Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О.
Писана