Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: державний
нотаріус Каланчацької державної
нотаріальної контори, реєстраційна
служба Каланчацького районного
управління юстиції, про визнання права
на спадщину за законом, визнання
недійсним договору дарування, за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_4, Каланчацька
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування удаваним,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 28 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона є правнучкою
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
За життя ОСОБА_7 була власником будинку
АДРЕСА_1. Після смерті прабабки,
спадкоємцями її майна за законом були
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ОСОБА_4
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, однак їй
було відмовлено через недоведеність
родинних відносин з спадкодавцем.
Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 12 вересня 2013
року встановлено факт родинних
відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_7 і поновлено її
право на спадщину за законом на Ѕ
частину спадкового майна, а саме
будинку АДРЕСА_1. Однак, позивачка
зазначає, що її право на спадщину було
порушено відповідачкою, оскільки
остання обманним шляхом отримала
правовстановлюючі документи про
отримання у спадщину всього спадкового
майна, яке залишилось після смерті
ОСОБА_7 Крім того, 11 жовтня 2013
року ОСОБА_5 уклала договір дарування
зазначеного будинку, за умовами якого
подарувала будинок ОСОБА_6 На думку
позивачки, договір дарування є
фіктивним. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4 просила задовольнити її позовні
вимоги і визнати за нею право на
спадщину на Ѕ частину будинку, а також
визнати недійсним договір дарування
від 11 жовтня 2013 року.

ОСОБА_6 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_5, третя
особа: ОСОБА_4, Каланчацька державна
нотаріальна контора, про визнання
договору дарування удаваним і
застосуванням до нього наслідків
договору купівлі-продажу. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що в травні 2013 року
вона і ОСОБА_5 домовились про
купівлю-продаж будинку АДРЕСА_1. Однак,
посилаючись на те, що для оформлення
такого правочину необхідні кошти,
ОСОБА_5 запропонувала укласти договір
дарування. У зв'язку з чим 11 жовтня 2013
року між сторонами укладено договір
дарування будинку.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано недійсним
договір дарування Ѕ частини будинку (з
господарськими будівлями і спорудами)
АДРЕСА_1, укладений 11 жовтня 2013 року між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 В решті позову
відмовлено. У задоволенні зустрічного
позову відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 28 березня 2014 року
рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21
лютого 2014 року в частині відмови ОСОБА_6
у задоволенні її зустрічного позову
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_6
задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 11 жовтня 2013 року ОСОБА_5
уклала договір дарування, згідно з яким
подарувала майно, яке належало їй на
праві власності, а саме будинок
АДРЕСА_1, ОСОБА_6

За договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність
(стаття 717 ЦК України).

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні її
зустрічного позову про визнання
договору дарування удаваним, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку, що
судами не встановлено підстав для
визнання такого правочину удаваним
згідно з положеннями статті 235 ЦК
України, оскільки ОСОБА_6 не
доведено, що договір дарування вчинено
з метою приховати договір
купівлі-продажу, а також, що воля сторін
при укладенні договору дарування була
спрямована на настання інших
цивільно-правових наслідків, ніж ті, що
передбачені договором дарування.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи в частині
зустрічних позовних вимог ОСОБА_6
дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити, а судові
рішення в цій частині залишити без
змін.

Судові рішення в частині задоволення
позову ОСОБА_4 заявником не
оскаржувались.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 28 березня 2014
року в частині відмови ОСОБА_6 у
задоволенні її зустрічного позову
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Кафідова О.В. Колодійчук В.М.
Фаловська І.М.