У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 5 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, мотивуючи його тим, що 3 липня 2006
року між Відкритим акціонерним
товариством «Комерційний банк «Надра»
(далі - ВАТ «КБ «Надра»),
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого відповідач отримав кредит в
розмірі 3 986 дол. США зі сплатою 12,5 % за
користування кредитними коштами та з
кінцевим строком повернення кредиту до
2 липня 2008 року. На забезпечення
виконання ОСОБА_4 умов кредитного
договору 3 липня 2006 року між ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого останній взяв на себе
зобов'язання відповідати перед
позивачем за належне виконання ОСОБА_4
умов кредитного договору.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_4 умов кредитного договору
утворилася заборгованість, яка станом
на 20 вересня 2013 року становить 3 857,84 дол.
США, що еквівалентно 30 835 грн 71 коп.

Оскільки в добровільному порядку
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовляються
сплатити заборгованість за кредитним
договором, позивач просив суд стягнути
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 3 857,84 дол. США, що еквівалентно
30 835 грн 71 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 5 лютого 2014 року, в
задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»
просить суд касаційної інстанції
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ПАТ «КБ
«Надра» не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позову «ПАТ
КБ «Надра», суди правильно виходили із
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності, враховуючи вимоги ч.
4 ст. 267 ЦК України, суди обґрунтовано
відмовили в задоволенні позовних
вимог, оскільки позивач звернувся до
суду із позовом про стягнення
заборгованості лише 16 жовтня 2013 року.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 2 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 5 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко