Справа № 406/1048/14
Провадження № 22ц/782/1489/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014року. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю.,
Оробцової Р.І.,

при секретарі Веселові С.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луганську
цивільну справу по апеляційній скарзі
ОСОБА_1 на рішення Алчевського
міського суду Луганської області від 17
березня 2014року у цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про захист прав
споживача фінансової послуги, визнання
недійсним збільшення відсотків за
користування кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого, з
урахуванням доповнень до позовниї
заяви, посилався на те, що 27.07.2005року
між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено кредитний договір № LGALGK 00000160,
відповідно до умов якого він отримав
грошові кошти в розмірі 83836,00 грн. на
придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1
та зобов'язався повернути кредитні
кошти до 2025року, а також сплачувати 14,04%
річних за користування кредитом та
щомісячно сплачувати платіж в сумі
1018,52грн. Також між ним та відповідачем
було укладено договір іпотеки,
предметом якого є квартира, куплена за
отримані кредитні кошти. У 2013році після
неодноразових звернень до відповідача,
правоохоронних органів та органів
прокуратури, відповідачем його було
повідомлено про збільшення банком в
односторонньому порядку відсоткової
ставки з 14,04 % до16,08% ( 28.10.2008року) та 27,68%,
починаючи з лютого 2009року, про що його
належним чином своєчасно попереджено
не було. Вважає підвищення процентної
ставки до 27,68% річних підлягає
скасуванню, оскільки жодних
повідомлень про підвищення процентної
ставки у 2009році він не отримував та
зазначене підвищення не відповідає
зміні кон'юктури ринку гривні по
відношенню до курсу долару США у
2009році, умовам укладеного між ним та
відповідачем договору, чим грубо
порушені права позивача, як споживача
та сторони кредитного договору. Просив
визнати недійсним підвищення ПАТ КБ
«ПриватБанк» в односторонньому
порядку відсоткової ставки з 14,04%
річних до16,08% та до 27,68% з 01.02.2009року за
договором № LGALGK00000160 від 27.07.2005року та
неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо застосування процентної ставки в
розмірі 27,68% річних, а також зобов'язати
ПАТ КБ "ПриватБанк» провести по
кредитному договору № LGALGK00000160 від
27.07.2005року перерахунок по встановленій
процентній ставці 14,04% річних з
27.08.2005року по 27.07.2025рік, перерахувавши
надлишок як сплату за кредитом, а у
подальшому сплату за користування
кредитом нараховувати на рівні 14,04%
річних на весь період дії кредитного
договору.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 17 березня
2014року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
захист прав споживача фінансової
послуги, визнання недійсним збільшення
відсотків за користування кредитом
відмовлено в зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Не погодившись із зазначеним
рішенням суду позивачем ОСОБА_1 подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на необґрунтованість та незаконність
рішення суду першої інстанції,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просив скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 27.07.2005рокуміж сторонами
було укладено кредитний договір №
LGALGK00000160, згідно умов якого позивачу
були надані кредитні кошти у розмірі
83836,00грн.

Дані обставини сторонами не
заперечувались. Також позивачем не
заперечувалось і те, що з умовами
договору він був ознайомлений та був
згоден з усіма його умовами, в тому
числі з пунктом 2.3, яким передбачено
право банку на збільшення в
односторонньому порядку процентної
кредитної ставки за користування
кредитом.

Підвищення процентних ставок
мало місце відповідно до умов п.2.3.
кредитного договору, що підтверджено
наказами відповідача від 03.10.2008року та
від 05.01.2009року.

Зазначені підвищення процентних
ставок мали місце до набрання чинності
Закону України №661-VI " Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо заборони банкам змінювати
умови договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Також судом першої інстанції було
встановлено, що позивачу було відомо,
що ставки банку були збільшені,
оскільки при здійсненні оплати
щомісячних платежів він звернув увагу
на те, що обов'язкові суми щомісячних
платежів банком збільшені, йому було
повідомлено в усному порядку про
збільшення процентної ставки, в тому
числі про це він дізнався після
офіційного звернення до відповідача,
на що отримав письмову відповідь від
14.02.2010року. Після цього він звертався з
таким самим питанням до прокуратури
Жовтневого району м.Дніпропетровська.

Позивач здійснював щомісячні
платежі з урахуванням підвищеної
процентної ставки, погашав виниклу
після підвищення процентної ставки
заборгованість, в тому числі й пеню.

Зазначені обставини повністю
відповідають матеріалам справи та
сторонами не заперечувались.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що позивач знав раніше
лютого 2010року про підвищення ставок,
продовжував виконувати умови
кредитного договору з урахуванням змін
договору щодо підвищення процентної
ставки, але порушив строки позовної
давності стосовно звернення до суду з
позовом, а тому позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає за пропуском
строку.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі
та надані сторонами, в їх сукупності,
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює і прийшов до
вірного висновку про те, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» за умовами укладеного між
сторонами договору ( п.2.3.) мав право у
односторонньому порядку збільшити
процентну ставку за кредитним
договором, збільшення відбулося на
підставі наказів банку та мало місце до
набрання чинності Закону України №661-VI
« Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Але колегія суддів не погоджується
з визначеною судом першої інстанції
підставою відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - у зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
оскільки, як вважає колегія суддів,
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з інших підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Предметом доказування у
зазначеному спорі є: факт незаконного
підвищення в односторонньому порядку
банком процентної ставки за договором
та факт порушення прав ОСОБА_1, як
споживача фінансової послуги,
підвищенням процентної ставки за
кредитним договором; наявність підстав
для захисту порушеного права.

Колегія суддів вважає, що позивачем
не доведено відсутність у відповідача
права на підвищення в односторонньому
порядку процентної ставки за кредитним
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції п.2.3. 1 кредитного договору
передбачено, що банк має право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір відсоткової ставки за
користування кредитом у разі зміни
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме зміні курсу долара США
до гривні більше ніж на 10% у порівнянні
з курсом долара США до гривні,
встановленого НБУ на момент укладення
цього договору; зміни облікової ставки
НБУ; зміни розміру відрахувань у
страховий (резервний) фонд або зміни
середньозваженої ставки за кредитами
банків України у відповідній валюті (за
статистикою НБУ). При цьому банк
надсилає позичальнику письмове
повідомлення про зміну відсоткової
ставки за 20 днів до вступу в чинність
зміненої процентної ставки, а.с.3.

Також судом першої інстанції вірно
встановлено, що підвищення процентної
ставки за кредитним договором
відбулося на виконання наказів ПАТ КБ
«ПриватБанк», а.а.с.34-37.

10 січня 2009 року набрав чинності
Закон України від 12 грудня 2008 року №
661-VІ «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Зазначеним Законом ЦК України
доповнено ст. 1056-1 «Проценти за
кредитним договором», відповідно до ч. 2
та ч. 3 якої встановлений договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку. Умова договору щодо права
банку змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що підвищення процентної
ставки за кредитним договором
відбулося до набрання чинності Закону
України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку».

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що при вирішенні
спорів щодо правомірності підвищення
процентної ставки згідно зі статтею
1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону
України від 12 грудня
2008 року № 661-VI «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із
закріпленого Конституцією України
принципу незворотності дії в часі
законів та інших нормативно-правових
актів (частина перша статті 58), всі
рішення банку в будь-якій формі
(постанова, рішення, інформаційний
лист) щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року
(Рішення Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів).

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1
ст. 5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності,
колегія суддів вважає, що банк,
скориставшись своїм правом, правомірно
збільшив в односторонньому порядку
процентну ставку за вищезазначеним
договором.

Щодо належного повідомлення
позивача, за доводами апеляційної
скарги.

Позивачем-апелянтом заперечується
факт належного повідомлення його
відповідачем про підвищення
процентної ставки за кредитним
договором.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем у заперечення
доводів позивача щодо неналежного
повідомлення, надані листи, направлені
на ім'я позивача від 29.09.2008року №
1.3.2/6-22855/4918, 31.12.2008року № 20.1.3.2/6-35878, а
також витяги з реєстрів рекомендованих
поштових відправлень, а.а.с.67,70.

Колегією суддів дослідивши наданий
відповідачем договір №2006/07 від
20.06.2007року, укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ТОВ „ПРИНЦ-Ц» щодо
надання послуг, вважає, що відповідач
мав право відправляти поштову
кореспонденцію через ТОВ „ПРИНЦ-Ц»,
оскільки зазначена послуга
передбачена вищезазначеним договором.

Відсутність відомостей про
отримання позичальником повідомлення
про підвищення процентної ставки не
може бути достатньою підставою для
визнання неправомірним підвищення
банком процентної ставки, оскільки
повідомлення боржника про зміну
процентної ставки за кредитом,
поведінка сторін після зміни
процентної ставки мають враховуватись
судом у сукупності, але визначальним
при вирішенні питання щодо
правомірності такої зміни у контексті
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року є саме
дата рішення про зміну ставки банком -
до 10 січня 2009 року.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції після підвищення процентної
ставки позивач продовжував
виконувати умови кредитного договору з
урахуванням змін договору щодо
підвищення процентної ставки,
сплачував підвищені проценти та
нараховану відповідачем пеню.

Як вбачається з пояснень
представника позивача у судовому
засіданні, позивач не має
заборгованості за кредитним договором.

Виходячи з норм частини 2, 3 ст. 205, ч. 2
ст. 642 ЦК України, якщо боржник сплачує
проценти за новою ставкою, то
пропозицію слід вважати прийнятою і
правочин вчиненим, (навіть за
відсутності доказів про належне
повідомлення боржника), оскільки
фактичні дії свідчать про прийняття
пропозиції.

На підставі зазначеного, колегія
суддів вважає, що позивачем не
обґрунтовані та не доведені
неправомірність підвищення
відповідачем процентної ставки за
кредитним договором № LGALGK00000160 від
27.07.2005року та факт наявності порушення
банком прав ОСОБА_1, як споживача
фінансової послуги, підвищенням
процентної ставки за зазначеним
кредитним договором, наявність підстав
для захисту його інтересів, як
споживача фінансової послуги за
кредитним договором.

Щодо позовної давності.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від
18.12.2009року «Про судове рішення у
цивільній справі» оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, не визначення
або оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси, то суд повинен встановити, чи
були порушення, невизначені або
оспорені права, свободи чи інтереси цих
осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це. Встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
задоволено, що є самостійною підставою
для цього.

Між тим, суд першої інстанції,
встановивши правомірність підвищення
відповідачем процентної ставки за
кредитним договором та відсутність
порушень з боку відповідача прав
ОСОБА_1, як споживача фінансової
послуги цим підвищенням, відмовив
позивачу у задоволенні позовних вимог
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності, а не з підстав
необґрунтованості позовних вимог, що є
самостійною підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягає застосуванню.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що, відповідно
до ст.309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
задовольнити частково.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 17 березня
2014року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про захист прав
споживача фінансової послуги, визнання
недійсним збільшення відсотків за
користування кредитом, з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: