Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/318/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Кіровоградської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне
управління Держземагентства у
Кіровоградській області про визнання
незаконним та скасування пункту
рішення Кіровоградської міської ради,
державного акту на право власності на
земельну ділянку та державної
реєстрації, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 27
листопада 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Кіровоградської
міської ради та просив визнати
незаконним та скасувати пункт 72,
рішення Кіровоградської міської ради
№898 від 27 жовтня 2011 року, яким ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку в АДРЕСА_1, площею 0,1089 га, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) за рахунок
земель житлової та громадської
забудови.

Також, просив скасувати державну
реєстрацію та державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 943392, зареєстрованого 23 липня 2012 року
за № 02890, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4
передано у власність вищезазначену
земельну ділянку.

Зазначав, що на підставі договору
купівлі - продажу будинку від 12 липня 2010
року він є власником 2/5 частин
будинку АДРЕСА_2.

Єдиний можливий під'їзд транспортних
засобів до його домоволодіння існував
з тупика Прогонного і комунікації
проходять по земельній ділянці яку
надано у власність третім особам.

В його користуванні перебуває
відповідно близько 220 м.кв. земельної
ділянки і він звернувся до
Кіровоградського міського голови з
заявою про надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
безоплатно у власність в тупику
Прогонному в місті Кіровограді, для
будівництва та обслуговування будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) загальною площею
0,06 га.

Відповідно до листа директора
департаменту містобудування та
капітального будівництва за № С-5659
від 24.09.2010 року йому повідомлено, що
вимогами чинного законодавства
заборонено передавати дану земельну
ділянку у власність громадянам,
оскільки розміщення будь-якого об'єкту
не передбачено планувальною
можливістю.

Не дивлячись на це, Кіровоградська
міська рада прийняла рішення № 898 від
27.10.2011 року про передачу у власність
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,1089 га за адресою АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 видано державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку серії ЯК № 943392 від 23.07.2012 року.

Вважає зазначене рішення незаконним,
оскільки воно створило перешкоди у
користуванні дорогою та комунікаціями,
які ведуть до його будинку з тупика
Прогонний.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 27 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено та
стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави 114
грн. 70 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з підстав порушення
норм матеріального і процесуального
права та просить ухвалити нове рішення,
яки позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

В суді апеляційного суду ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_5 підтримали
апеляційну скаргу з посиланням на
викладені в ній обставини, представник
Кіровоградської міської ради Татарко
Д.А. заперечував проти доводів
апеляційної скарги.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник
головного управління Держземашенства
у Кіровоградській області в судове
засідання не з'явилися про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу будинку від 12 липня 2010
року є власником 2/5 частини будинку
АДРЕСА_2 (а. с.7-9).

Пунктом 72 рішення Кіровоградської
міської ради від 27 жовтня 2011 року № 898
передано ОСОБА_3 (1/2 частина
домоволодіння) та ОСОБА_4 (1/2 частина
домоволодіння) у власність земельну
ділянку в АДРЕСА_1, загальною площею 0,1089
га (у тому числі по угіддях: 0, 1089 га -
землі одно та двоповерхової житлової
забудови) для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за рахунок земель
житлової та громадської забудови (а. с.
11).

На підставі вказаного рішення видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 943392,
зареєстрованого 23 липня 2012 року за
№02890, яким ОСОБА_3 (1/2 частина у
спільній власності) та ОСОБА_4 (1/2
частина у спільній власності) передано
у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1,
загальною площею 0,1089 га, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) (а.с.10).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 12 ЗК України визначено
повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин та території сіл, селищ, міст,
до яких зокрема, розпорядження землями
територіальних громад та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу.

Згідно вимог абзацу першого пункту 12
Розділу Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (ст.155 ЗК
України).

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий органом, який не мав на це
законних повноважень визнається
недійсним.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи
спірна земельна ділянка в АДРЕСА_1 не
передавалася у встановленому законом
порядку в користування чи у власність
позивача, а тому рішення
Кіровоградської міської ради від 27
жовтня 2011 року, №898 про передачу
зазначеної земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ніяким чином
не порушує права позивача.

Наявність на спірній земельній ділянці
комунікацій для обслуговування
домоволодіння позивача не є підставою
для визнання рішення міської ради
незаконним.

Виходячи з норм ст.116 ЗК України,
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Оскаржуваний Державний акт на право
власності на земельну ділянку виданий
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі рішення
сесії від 27.10.2011 року №898
Кіровоградської міської ради, виданого
в межах наданих міській раді
повноважень, порушень під час його
виготовлення та реєстрації не
встановлено, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Суд першої інстанції повно та
правильно встановив обставини справи і
визначив відповідні їм правовідносини,
вирішив спір відповідно до норм
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розподіл судових витрат суд першої
інстанції помилкового стягнув з
позивача в доход держави 114 грн. 70 коп.
судового збору, так як позивач
звернувся з позовною заявою
немайнового характеру і за подання
позовної заяви сплатив судовий збір в
розмірі 114 грн. 70 коп., що відповідає
вимогам п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір».

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2
в доход держави 114 грн. 70 коп. судового
збору підлягає скасуванню, а в решті
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309,
313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 27 листопада 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 в доход
держави 114 грн. 70 коп. судового збору
скасувати, в решті рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді