Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1084/13-ц
№ провадження 2/453/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Гринюк
Л.Я.;

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Крушельницької сільської ради
Сколівського району Львівської
області, з участю третіх осіб - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про
визнання незаконним рішення, визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності на об'єкт нерухомого майна,
визнання права власності на частину
об'єкта нерухомого майна у порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 04.11.2013 року звернулася
в суд із позовною заявою, в якій просить
визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Крушельницької
сільської ради Сколівського району
Львівської області № 102 від 16.10.2009 року
«Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3» у
повному обсязі, визнати частково
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САС
№ 358277, видане 06.11.2009 року
Крушельницькою сільською радою
Сколівського району Львівської
області відповідачу ОСОБА_3 на ? частини
житлового будинку, розташованого у
АДРЕСА_2 та визнати за нею право
власності на 1/5 частину житлового
будинку, розташованого у АДРЕСА_2 у
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_10 року. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що у
січні 2012 року їй стало відомо про
існування вказаного вище рішення
виконавчого комітету Крушельницької
сільської ради Сколівського району
Львівської області № 102 від 16.10.2009 року
«Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3», яким
оформлено право власності на ? частини
згаданого вище житлового будинку за
відповідачем ОСОБА_3, як на майно
колгоспного двору. На підставі такого
рішення 06.11.2009 року відповідачу ОСОБА_3
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно серії САС № 358277, що
було зареєстроване в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 19.11.2009 року. Разом з тим, при
прийнятті оспорюваного рішення та
видачі на його основі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно не
було враховано інтереси її нині
покійного батька ОСОБА_10, який був
членом колгоспного двору на момент
скасування даної суспільної категорії
і ніколи не поривав зв'язків із сім'єю
та господарством батьків. Його частка у
майні колгоспного двору становила 1/5
частину. ІНФОРМАЦІЯ_10 року батько
ОСОБА_10 помер, не залишивши заповіту.
Вона, як один із спадкоємців першої
черги за законом після смерті ОСОБА_10,
спадщину прийняла у встановленому
законом порядку. Відтак, вважає, що
вправі претендувати на 1/5 частину у
майні колгоспного двору на момент
скасування даної суспільної категорії,
так як за життя покійний батько ОСОБА_10
мав на це право. Оскільки відповідачі
не визнають права її покійного батька
ОСОБА_10 на 1/5 частину у майні
колгоспного двору, як і не визнають її
права на вказане майно у порядку
спадкування за законом після смерті
останнього, вона була змушена
звертатися до суду із даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
інтересів.

Позивач ОСОБА_2 та її належним чином
уповноважений представник ОСОБА_11 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
позов задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві (а. с. 70-71). У
судовому засіданні надали пояснення,
аналогічні наведеним у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її належним
чином уповноважений представник -
адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечили у повному обсязі з тих
підстав, що нині покійний батько
позивача ОСОБА_2- ОСОБА_10 не являвся
членом колгоспного двору, а такими
членами були ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Що стосується
покійного ОСОБА_10, то такий у цьому
дворі проживав до 01.06.1988 року, після
чого виписався у зв'язку з виїздом на
роботу у Тюменську область, звідкіля
повернувся та знову приписався у
житловий будинок 13.11.1990 року. Там він
фактично не проживав, а лише був
зареєстрований, так як продовжував
працювати у Стрийському ВБР і проживав
у гуртожитку у м. Стрий Львівської
області. Він ніякої участі у веденні
господарства двору не приймав, коштів
для цього не надавав. Також вказують, що
сам житловий будинок збудований у
період з 1978 року по 1980 рік, коли нині
покійний ОСОБА_10 був ще неповнолітнім.
Після його вибуття і фактичного
проживання у м. Стрий Львівської
області ОСОБА_10 зв'язків з
господарством не підтримував та не
приймав участі у його веденні ані
коштами, ані працею. З огляду на
вказане, він втратив право на частку у
майні колгоспного двору і таке право не
може бути предметом спадкування після
смерті останнього. У зв'язку з вказаним,
вважають позовні вимоги надуманими та
необґрунтованими і просять у
задоволенні таких відмовити у повному
обсязі.

Належним чином уповноважений
представник відповідача
Крушельницької сільської ради
Сколівського району Львівської
області - сільський голова Іваницька
О.М. у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог заперечила
у повному обсязі, вважає позовні вимоги
надуманими та необґрунтованими. Надала
пояснення, згідно з якими виконавчий
комітет правомірно прийняв рішення №
102 від 16.10.2009 року «Про розгляд заяви гр.
ОСОБА_3», яким оформив право власності
на ? частини спірного житлового
будинку, як на майно колишнього
колгоспного двору, за ОСОБА_3, так як
обоє інших членів цього колгоспного
двору - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 відмовилися
від належної їм частки у майні, а ще
один член колгоспного двору - ОСОБА_5 на
момент прийняття рішення вважався
безвісно відсутнім і його частка (?
частина) залишилася. Інших членів
колгоспного двору не було. На підставі
згаданого вище рішення виконавчого
комітету ОСОБА_3 правомірно отримала
свідоцтво про право власності на ?
частини спірного житлового будинку. З
огляду на вказане, просила у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Треті особи на стороні відповідачів
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечили у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
наведені відповідачем ОСОБА_3 та її
представником - адвокатом ОСОБА_1, а
також на обставини, наведені
представником відповідача
Крушельницької сільської ради
Сколівського району Львівської
області Іваницькою О.М. у судовому
засіданні. Просили у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Третя особа на стороні відповідачів
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася
за станом здоров'я, хоча була кожного
разу повідомленою про дату, час та
місце судових засідань у справі
належним чином. Перед початком
розгляду справи по суті судом на
обговорення учасників процесу
поставлено питання про розгляд справи
у відсутності вказаної третьої особи,
проти чого ніхто з учасників процесу не
заперечував. Відтак, судом ухвалено про
розгляд справи по суті у відсутності
третьої особи на стороні відповідачів
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2, яка є особою похилого віку і за
станом здоров'я не могла з'явитися у
судове засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, пояснення третіх осіб,
які з'явилися у судове засідання,
заслухавши покази свідків у справі,
давши належну оцінку доказам у справі,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання чи оспорювання.
Одними із способів захисту особою
свого цивільного права є визнання
незаконним рішення органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування, визнання права та
визнання правочину недійсним. Частина 2
ст. 16 ЦК України, окрім визначеного
переліку, передбачає також право суду
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З копії погосподарської книги № 2 с.
Крушельниця Сколівського району
Львівської області за 1983-1991 роки (а. с.
37-41) вбачається, що господарство,
особовий рахунок якого НОМЕР_1 (по
земельній шнуровій книзі - НОМЕР_1),
відноситься до суспільної групи
господарств - колгоспний двір, головою
якого був ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько),
а його членами - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(дружина), ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син),
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (дочка) та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6 (син). З липня 1990 року
членом даного колгоспного двору став
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 (внук), який там нам
народився. З цієї ж копії
погосподарської книги вбачається, що
член вказаного колгоспного двору
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 1983 року
по травень 1984 року служив у радянській
армії, з 01.06.1988 року по 19.07.1988 року вибув
у Тюменську область на роботу, а з 08.02.1989
року по 13.11.1990 року вибув у м. Стрий
Львівської області на роботу. З 13.11.1990
року і надалі ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 був
зареєстрований у колгоспному дворі
своїх батьків у с. Крушельниця
Сколівського району Львівської
області.

Зазначені обставини підтверджуються
також копією відповіді Крушельницької
сільської ради Сколівського району
Львівської області вих. № 46/02-18 від
06.04.2012 року на адвокатський запит № 20
від 05.04.2012 року (а. с. 14) та копією
будинкової книги (а. с. 16-20).

З копії відповіді Сколівського РВ ГУ
МВС України у Львівській області вих. №
2181 від 06.04.2012 року на адвокатський запит
№ 19 від 05.04.2012 року (а. с. 15) вбачається,
що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 був знятий з
реєстрації у с. Крушельниця
Сколівського району Львівської
області у м. Стрий Львівської області
21.07.2005 року.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України положення
зазначеного Кодексу застосовуються до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності діючим ЦК України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, які виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Оскільки згадані вище правовідносини
виникли до набрання чинності діючим ЦК
України, то суд при розгляді даного
спору у вказаній частині керується
положеннями ЦК Української РСР 1963 року
та діючими на той час законодавчими
актами.

Так, у відповідності до положень ч. 2
ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР»,
який набрав чинності з 01.07.1990 року,
майно селянського господарства
належить його членам на праві
загальної спільної власності, якщо
інше не передбачено законодавчими
актами союзної і автономної
республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради
УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення
в дію Закону Української РСР «Про
власність»» (що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що правила, які містяться у
Законі Української РСР «Про власність»
і були передбачені Законом СРСР «Про
власність в СРСР», застосовуються з дня
введення в дію Закону СРСР, тобто з
01.07.1990 року.

Як йдеться у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», положення ст. ст. 17, 18 Закону
України «Про власність» щодо спільної
сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (тобто з
15.04.1991 року).

Таким чином, до правовідносин, які
виникли раніше, застосовується діюче
на той час законодавство. Зокрема,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15.01.1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору.

Так, відповідно до ст. ст. 120, 121 ЦК
Української РСР 1963 року в редакції, яка
була чинною до 1991 року, майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності. Володіння,
користування і розпорядження майном
колгоспного двору здійснюється за
згодою всіх членів двору. Колгоспний
двір може мати у власності підсобне
господарство на присадибній ділянці
землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю, тощо.
Відповідно до ст. ст. 120-127 ЦК
Української РСР 1963 року в редакції, яка
була чинною до 1991 року, колгоспний двір
- це сімейно-трудове об'єднання
осіб-членів колгоспу, які
використовують майно двору для ведення
підсобного господарства та
задоволення сімейних потреб. Право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15.04.1991 року не
втратили права на частку в його майні.
Такими, що втратили це право згідно
положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963
року в редакції, яка була чинною до 1991
року, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (у цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). Розмір
частки члена двору визначається
виходячи із рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних у відповідності до
положень ст. 123 ЦК Української РСР.
Частку працездатного члена двору може
бути зменшено або відмовлено у її
виділенні при недовгочасному його
перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами в
господарстві двору. Особам, які вибули
з членів двору, але не втратили права на
частку в його майні, вона визначається
виходячи з того майна двору, яке було на
час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до п. 20 «Вказівок по
веденню погосподарського обліку у
сільських радах народних депутатів»,
затверджених постановою Держкомстату
СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі
«суспільна група господарства»
записується станом на 01 січня
відповідного року одна із наступних
суспільних груп: господарство
колгоспника; господарство робітника;
господарство службовця; господарство
інших категорій населення. Суспільна
група господарства встановлювалася у
залежності від роду занять голови
господарства.

Судом встановлено та підтверджено
даними згаданої вище погосподарської
книги, що господарство, головою якого
був ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, розташоване у
с. Крушельниця Сколівського району
Львівської області, відносилося до
суспільної групи колгоспний двір, та
станом на 15.04.1991 року збереглося, а
члени його двору не втратили права на
частку у його майні. Ці обставини, окрім
втрати ОСОБА_10 права на частку у майні
колгоспного двору, не заперечувалися і
учасниками судового процесу у ході
судового засідання.

Як також йдеться у вже згаданому вище
п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15.04.1991 року не
втратили права на частку в його майні.
Такими, що втратили це право,
вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років підряд до цієї
дати не брали участі своєю працею і
коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Разом з тим, враховуючи той факт, що
нині покійний ОСОБА_10, як повнолітній
працездатний член двору, був відсутній
значно менше, аніж три роки підряд до
15.04.1991 року у згаданому господарстві
батьків, незважаючи на роботу у м. Стрий
Львівської області він брав певну
участь своєю працею у веденні
спільного господарства двору, суд
вважає його таким, що не втратив право
на частку у майні, яке належало
колгоспному двору у с. Крушельниця
Сколівського району Львівської
області. Обставини про участь ОСОБА_10 у
вказаний період і надалі соєю працею у
веденні спільного господарства двору
підтверджуються, з-поміж іншого,
показами свідків ОСОБА_15, ОСОБА_14,
ОСОБА_16 та ОСОБА_17, яким суд у цій
частині надає віри.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Виходячи із зазначених положень судом
забезпечено всі умови для всебічного і
повного з'ясуванню обставин справи,
однак відповідачами на підтвердження
своїх заперечень не надано належних
доказів того, що нині покійний ОСОБА_10
не являвся членом колгоспного двору
ОСОБА_7, або не брав трудової участі у
придбанні спірного майна. Покази
свідка ОСОБА_13 з цього приводу не
можуть служити єдиним належним та
допустимим доказом на заперечення
згаданих фактів і спростовуються
зібраними у справі доказами. У
матеріалах справи відсутні також
будь-які докази на підтвердження того,
коли саме був збудований спірний
житловий будинок, хто приймав основну
участь у його будівництві. Усні
пояснення відповідача та третіх осіб з
цього приводу, не будучи допитаними у
якості свідків, не вважаються таким
доказом у розумінні вимог чинного ЦПК
України.

Враховуючи, що частка непрацездатного
і неповнолітнього члена колгоспного
двору, як зазначено у ст. 123 ЦК
Української РСР 1963 року у редакції, яка
була чинною до 1991 року, визначається
виходячи з рівного права усіх членів
двору на їх спільне майно, третя особа
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 набув право на
частку у даному колгоспному дворі.
Разом з тим, третя особа ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_9 такого права не набула.
Питання про недовготривале
перебування ОСОБА_8 у складі
колгоспного двору і, у зв'язку з цим,
ненабуття права на частку у його майні
(невиділення частки), а також зменшення
такої частки у майні колгоспного двору,
учасниками процесу не ставилось і
відповідних вимог не заявлялось.

Отже, виходячи з рівного права усіх
членів двору на їх спільне майно,
розмір часток у вищевказаному
колгоспному дворі кожного його члена, а
саме ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - батька,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - матері, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
- дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 - сина, та
включаючи неповнолітнього
(малолітнього) на той час ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_7 - внука, становив по 1/6
частині.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_10 помер у м.
Щастя Жовтневого району Луганської
області, що стверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2,
виданого 15.01.2010 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
міста Стрия Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області - за місцем
реєстрації ОСОБА_10 (а. с. 7).

Згідно з вимогами ст. 4 Постанови
Верховної Ради України «Про введення в
дію Закону «Про власність» загальні
правила спадкування щодо частки члена
колгоспного двору у майні двору
застосовуються з 01.07.1990 року. У разі
смерті члена колгоспного двору після
30.06.1990 року спадщина на відповідну
частку майна колгоспного двору
відкривається після смерті кожного з
його колишніх членів.

Таким чином, спадщина після смерті
колишнього члена колгоспного двору
ОСОБА_10 на його частку у майні
колгоспного двору у розмірі 1/6 частини
відкрилася після його смерті, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Відповідно,
спадкування проходить за правилами,
визначеними діючим ЦК України.

Заповіту ОСОБА_10 за життя не складав.

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем прав та
обов'язків за законом після смерті
батька ОСОБА_10 і у встановлений
законодавством строк та порядок
прийняла і оформила спадщину, що
стверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом,
посвідченого 13.07.2010 року державним
нотаріусом Стрийської державної
нотаріальної контори Львівської
області (а. с. 125). Ще одним спадкоємцем
прав та обов'язків після смерті ОСОБА_10
згідно вказаного свідоцтва є його
дружина - ОСОБА_15. Інші спадкоємці
першої черги - батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_2
спадщину у встановленому законом
порядку не прийняли, так як на момент
смерті ОСОБА_10 не проживали з ним в
одному будинку (АДРЕСА_1), заяви про
прийняття спадщини у визначений
законом шестимісячний строк до
нотаріальної контори не подавали.
Відповідні докази на спростування
зазначених обставин сторонами не
подано і такі у матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, спадкодавцеві
ОСОБА_10 на момент відкриття спадщини
належало право на 1/6 частину у майні
колгоспного двору, до якого входить
житловий будинок, розташований у
АДРЕСА_2, і таке право не припинилося
внаслідок його смерті. Разом з тим,
вказане право на частку у майні
колгоспного двору у свідоцтві про
право на спадщину за законом,
посвідченого 13.07.2010 року державним
нотаріусом Стрийської державної
нотаріальної контори Львівської
області, не визначено і така частка
залишилася не успадкованою.

Враховуючи, що спадщину після смерті
ОСОБА_10 прийняла не лише дочка ОСОБА_2,
але й і його дружина - ОСОБА_15, відтак 1/6
частину у житловому будинку,
розташованому у АДРЕСА_2, як майно
колишнього колгоспного двору, слід
поділити між обома спадкоємцями за
законом, що прийняли спадщину.

Отже частка, яка належить ОСОБА_2 у
домоволодінні у АДРЕСА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10
року, становить 1/12 ідеальну частину (1/6 :
2 = 1/12).

Інший спадкоємець 1/12 ідеальної
частини у згаданому домоволодінні -
дружина ОСОБА_15 із самостійними
позовними вимогами про визнання за нею
права на таку частку у порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_10 року, до суду не
зверталася. Відповідно, суд не вправі
вирішувати долю 1/12 частки у згаданому
домоволодінні.

Разом з тим, суд встановив, що в
оскаржуваному рішенні виконавчого
комітету Крушельницької сільської
ради Сколівського району Львівської
області № 102 від 16.10.2009 року «Про
розгляд заяви гр. ОСОБА_3» (а. с. 6) не
враховано частку нині покійного
ОСОБА_10 у колишньому майні колгоспного
двору, до якого входить житловий
будинок, розташований у АДРЕСА_2, а
таким оформлено право власності за
відповідачем ОСОБА_3 на ? частини
вказаного житлового будинку, виходячи
з того, що голова двору ОСОБА_7 та член
двору ОСОБА_2 відмовилися від своєї
частки у розмірі по ? кожен у користь
дочки ОСОБА_3. Ще одна частка у розмірі ?
частини залишена за членом двору
ОСОБА_5, який на час прийняття
оскаржуваного рішення був безвісно
відсутнім. Частка члена двору ОСОБА_8 в
оскаржуваному рішенні не врахована.

З огляду на вказане, виходячи із
встановлення у судовому засіданні
розміру часток у колгоспному дворі
кожного його члена по 1/6 частині, а
також неврахування у оскаржуваному
рішенні права на частку у майні двору
нині покійного ОСОБА_10, таке рішення
підлягає скасуванню у частині
оформлення права власності за
відповідачем ОСОБА_3 на ? частину
житлового будинку, розташованого у
АДРЕСА_2, із залишенням в силі
оформлення власності за останньою за
таким рішенням на ? частину спірного
домоволодіння (належна їй 1/6 частина +
належна її батькові 1/6 частина + належна
її матері 1/6 частина = ? частина). Ще 1/6
частина спірного домоволодіння мала б
належати ОСОБА_5, який відновлений у
правах після визнання його безвісно
відсутнім та оголошення померлим, а 1/6
частина - ОСОБА_8, частка якого
вважається набутою та не зменшувалася.

У зв'язку із визнання частково
незаконним вказаного вище рішення слід
визнати недійсним і свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
серії САС № 358277 (а. с. 22), видане 06.11.2009
року на його основі Крушельницькою
сільською радою Сколівського району
Львівської області відповідачу ОСОБА_3
на ? частини житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_2, також у
частині оформлення права власності на ?
частину зазначеного об'єкта нерухомого
майна.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, аналізу матеріалів
справи та враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги є
підставними та обґрунтованими,
доведені матеріалами справи і
підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 62-64, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Крушельницької
сільської ради Сколівського району
Львівської області № 102 від 16.10.2009 року
«Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3» у
частині оформлення права власності за
ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_2.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САС
№ 358277, видане 06.11.2009 року
Крушельницькою сільською радою
Сколівського району Львівської
області ОСОБА_3 на ? частини житлового
будинку, розташованого у АДРЕСА_2 у
частині права власності на ? частину
вказаного об'єкта нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/12 частину житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10
року.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин