Справа №345/2188/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 року Калуський
міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді ГАЛУЩАК
Л.О.

секретаря СЛОБОДЯН
Т.Я.

розглянувши у заочному судовому
засіданні в місті Калуш цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В :

Що позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що з відповідачем по
справі перебувала з 03.08.2002 року у
зареєстрованому шлюбі. Рішенням
Калуського міськрайонного суду від
12.09.2011 року шлюб між ними розірвано. Від
спільного проживання у них народилося
двоє синів : ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2. 12.03.2004 року ними
придбано квартиру по АДРЕСА_1 . Однак
реєстрація права власності на квартиру
, як і оформлення договору
купівлі-продажу, здійснювалась тільки
на відповідача . Відповідно до договору
купівлі-продажу вище вказана квартира
придбана за 31800,00 гривень.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу
України, майно набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності,
за принципом рівності часток. Згідно
ст.70 Сімейного Кодексу України, за
рішенням суду частка майна дружини ,
чоловіка може бути збільшена , якщо з
нею , ним проживають діти , а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови , що розмір аліментів , які вони
одержують , недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Вважає, що має право на збільшення її
частки в спільному майні , оскільки з
нею проживають неповнолітні діти ,
аліменти від відповідача отримує у
формі орендної плати за їхню квартиру і
дані кошти витрачає на оренду
помешкання, де проживає з дітьми. Тому
вона звернулася до суду й просить
визнати за нею право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1 , а за
відповідачем на 1/3 частину даної
квартири.

Позивач ОСОБА_1 та представник
позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов підтримали повністю, просять
його задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився повторно, хоча про місце і час
розгляду справи був повідомлений
завчасно та належним чином , причину
неявки суду не повідомив. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.. 224 ЦПК
України .

Суд,заслухавши позивачку та
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав:

У судовому засіданні з"ясовано , що
сторони з 03.08.2002 року перебували у
зареєстрованому шлюбі , який розірвано
рішенням Калуського міськрайонного
суду від 12.09.2011 року (а.с.8). Від
спільного проживання у них народилося
двоє синів : ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 .( а.с.10,11) .

За час спільного проживання, а саме:
12.03.2004 року, сторони купили квартиру по
АДРЕСА_1( а.с.6,7) й реєстрація права
власності на квартиру , як і оформлення
договору купівлі-продажу,
здійснювалась на відповідача.

У відповідності до ст. 60, 70 Сімейного
Кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу , належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності ,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. У разі поділу майна, що є
об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором .

Тому суд приходить до висновку що
сторони, як подружжя є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 в рівних долях.

Згідно пункту 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вбачається,
що при наявності спору, суд має право
призначити ідеальні частки подружжя в
майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

У відповідності до п. 3 ст. 70 СК України
за рішенням суду частка майна дружини,
може бути збільшена, якщо з нею , ним
проживають діти , а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови , що розмір аліментів , які вони
одержують , недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Суд вважає, що інтереси дітей повинні
враховуватися і при поділі житлової
площі та з врахуванням створення
належних житлово-побутових умов для
дітей.

Тому враховуючи інтереси дітей, які
проживають з позивачкою , так і те, що
відповідач не сплачує аліментів, суд
вважає за доцільне присудити ОСОБА_1 2/3
частини квартири АДРЕСА_1 , а
відповідачу 1/3 частину квартири.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача і судові
витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.
60,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст.
208, 210 , 213-215 , 224-226 ЦПК України, суд -

Р І Ш И В :

Позов задоволити. Провести поділ
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 й визнати право власності за
ОСОБА_1 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1576.66
грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10 днів з часу його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Калуським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії .

ГОЛОВУЮЧА :