АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2162/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Одринської Т.В., Петренка В.М.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 27 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 у своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_2 до Управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області, за участі третіх
осіб - Комунального підприємства
"Полтаваелектроавтотранс" та КП
"Житлово експлуатаційна організація №
2 "Полтавської міської ради, про
встановлення факту та зобов"язання
вчинити дії.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду у своїх інтересах та
в інтересах малолітньої ОСОБА_2 із
вказаним позовом, з урахуванням
уточнень просила ухвалити рішення,
яким встановити факт проживання
позивачки та її доньки на законних
підставах у кімнаті АДРЕСА_1;
зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області здійснити
реєстрацію постійного місця
проживання позивачки та її доньки у
кімнаті АДРЕСА_1; усунути перешкоди у
користуванні житловим приміщенням та
вселити позивачку і її доньку до
кімнати АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що з
2009 року позивачка постійно проживала
за вказаною адресою у кімнаті АДРЕСА_1,
а з ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з донькою після
її народження. У жовтні 2013 року
адміністрація гуртожитку,
скористувавшись тимчасовою
відсутністю позивачки, виселила її з
кімнати. Відповідач відмовляється
зареєструвати її за місцем її
постійного проживання.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 27 травня
2014 року позов задоволено частково:
встановлено факт проживання за
адресою: АДРЕСА_1, та реєстрації за
місцем проживання в гуртожитку ОСОБА_1
з 24.06.2009 року та ОСОБА_2 з дати
народження - ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального і матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначила, що суд
дав однобоку оцінку доказам, які
долучені до справи з порушенням
встановленого порядку.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
заявлених вимог в разі неправильного
застосування судом матеріального або
процесуального права.

Згідно ордеру №28 від 22 червня 2009 року
ОСОБА_1 вселена у гуртожиток по АДРЕСА_1,
який до 01 серпня 2013 року перебував на
балансі КП «Полтаваелектроавтотранс».

Рішенням Полтавської міської ради від
01 листопада 2011 року майновий комплекс
по АДРЕСА_1 залишений у статусі
гуртожитку, наданий дозвіл на
приватизацію кімнат, у яких проживають
сім'ї.

Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради №349 від 16
грудня 2011 року погоджено проживання
сімей у кімнатах гуртожитку для
одиноких громадян по АДРЕСА_1 і
визначено ці кімнати для проживання
сімей.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку -
ОСОБА_2

Рішенням Полтавської міської ради від
12 липня 2013 року будівля гуртожитку по
АДРЕСА_1 передана на баланс КП «ЖЕД №2».

01 серпня 2013 року будівля гуртожитку
передана на баланс КП «ЖЕД №2» і згідно
переданих КП «Полтаваелектротранс»
списків ОСОБА_1 значиться
зареєстрованою у кімнаті АДРЕСА_2.

Рішення місцевого суду у частині
задоволеної позовної вимоги про
встановлення факту, що має юридичне
значення, у порушення вимог п.3 ч.1 ст. 215,
ч.1 ст.259 ЦПК України не містить мотивів,
з яких суд вважав встановленою
наявність або відсутність фактів,
якими позивач обґрунтовував заявлені
вимоги, відсутні мотиви, з яких суд
відхилив чи взяв до уваги ті чи інші
докази, відсутній висновок суду про те
чи мало місце порушення, невизнання або
оспорювання прав, свобод чи інтересів
позивачки; у рішенні суду не зазначено
мету встановлення факту, а також
докази, на підставі яких суд установив
цей факт.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 визначила
відповідачем по справі Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області, а інші учасники
розгляду справи - КП
«Полтаваелектроавтотранс», КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№2», визначені як треті особи.

Разом з тим, позовні вимоги про
встановлення факту проживання і
усунення перешкод у користуванні
кімнатою, обґрунтовані неправомірними
діями власника гуртожитку щодо
переселення позивачки з кімнати
АДРЕСА_1 у кімнату АДРЕСА_2. Третьою
особою у справі - КП
«Житлово-експлуатаційна організація
№2», надана інформація про те, що у
кімнаті АДРЕСА_1 гуртожитку майже рік
проживає ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Суд першої інстанції у порушення вимог
ч.4 ст.10, ст.33 ЦПК України не забезпечив
всебічне і повне з'ясування обставин
справи: не роз'яснив позивачці
можливість та необхідність вирішення
питання про залучення
співвідповідачів, не попередив про
наслідки вчинення або не вчинення цієї
процесуальної дії.

З огляду на наведене відповідно до ч.3
ст.303 ЦПК України колегія суддів визнає
за необхідне вийти за межі доводів
апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість позовних вимог,
колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст.3, ст.15, ст.58-60, ст.214, ст.215
ЦПК України суд визнає позовні вимоги
законним і обґрунтованими, якщо
позивач доведе належними і допустимими
доказами те, що відповідач (особа, яка
має відповідати по пред'явленим до неї
вимогам) своїми діями або
бездіяльністю порушує, не визнає або
оспорює права, свободи або законні
інтереси позивача.

Державна міграційна служба України та
її територіальні органи у межах
наданих їй повноважень (Указ
Президента України №405/2011 від 06 квітня
2011 року, постанова КМУ №658 від 15 червня
2011 року) здійснює реєстрацію (зняття) з
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб громадян.

Перелік документів для
здійснення реєстрації місця
проживання особи, у тому числі
новонародженої дитини, визначений
статтею шостою ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Згідно ст.10
цього Закону перереєстрація місця
проживання особи здійснюється у разі
внесення під час реєстрації помилкових
відомостей про

особу.

З матеріалів справи слідує, що у
жовтні 2013 року ОСОБА_1 зверталася до
Управління міграційної служби України
в Полтавській області з двома заяви
(а.с.15,16), у яких просила зареєструвати
її доньку, і перереєструвати її саму у
кімнаті АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 та
повідомити її, які документи у зв'язку з
цим вона має подати паспортисту КП «ЖЕО
№2».

ОСОБА_1 не надала суду належних і
допустимих доказів того, що вона у
встановленому Законом порядку
пред'явила до Управління міграційної
служби України в Полтавській області
необхідні документи і їй було
безпідставно (незаконно) відмовлено у
здійсненні реєстрації місця
проживання її дитини та перереєстрації
її місця проживання. Сам по собі факт
ненадання відповіді на подані ОСОБА_1
заяви, зважаючи на їхній зміст, не може
бути підставою для задоволення вимоги
про покладення на Управління
міграційної служби України в
Полтавській області обов'язку
здійснити реєстрацію (перереєстрацію)
місця проживання позивачки та її
дитини.

Управління міграційної служби
України в Полтавській області,
зважаючи на зміст, характер і межі,
наданих йому законом повноважень. Не
може відповідати по вимогам щодо
вселення і усунення перешкод у
користуванні кімнатою АДРЕСА_1.

За змістом ст.35, ст.36 ЦПК України
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог, мають спеціальний
процесуальний статус, відмінний від
процесуального статусу сторони у
справі, оскільки суд не вправі своїм
рішенням вирішити питання про права і
обов?язки вказаних осіб.

Вимога про усунення перешкод у
користуванні і вселення до житлової
кімнати мотивована неправомірними
діями власника (попереднього і чинного)
гуртожитку, проте ці особи мають статус
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, отже відсутні
правові підставі для задоволення
зазначених позовних вимог.

Відповідно до ст.258 ЦПК України у
заяві про встановлення факту особа має
зазначити, зокрема докази, що
підтверджують цей факт. В
обґрунтування вимоги про встановлення
факту проживання саме у кімнаті
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 подала світлокопію
сторінки паспорта (а.с.9), на якій
вказано місце реєстрації: АДРЕСА_1,
світлокопії квитанцій про внесення
плати за користування гуртожитком
(а.с.34-37). Наведені докази не
підтверджують факт виділення і
користування позивачкою саме кімнатою
АДРЕСА_1.

Разом з тим, згідно наданих КП
«ЖЕО №2» письмових пояснень та списків
(а.с.52-55, 77-79), показань допитаних у суді
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
світлокопії ордеру №28 (а.с.96)
вбачається, що ОСОБА_1 у гуртожитку було
надано ліжко-місце без визначення
конкретного житлового приміщення,
ОСОБА_1 певний час проживала у кімнаті
АДРЕСА_1, проте була переселена у
кімнату АДРЕСА_2.

Перелічені докази у їх сукупності
з урахуванням пояснень самої позивачки
дають підстави обґрунтовано вважати,
що між ОСОБА_1 та КП «ЖЕО №2», КП
«Полтаваелектроавтотранс» виник спір
щодо законності переселення позивачки
в іншу кімнату гуртожитку.

З огляду на наведене колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції у частині задоволених
позовних вимог слід скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 27 травня 2014 року у
частині задоволення вимоги про
встановлення факту проживання у
кімнаті АДРЕСА_1 скасувати, ухвалити
нове рішення.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні вимоги
про встановлення факту проживання у
кімнаті АДРЕСА_1 за недоведеністю.

В іншій частині рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 27 травня
2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О. А. Лобов

Судді:
Т.В. Одринська

В.М.Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов