Справа №: 398/5431/14-ц
"28" листопада 2014 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
секретарі Борозній Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно,
У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.
Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» свої вимоги мотивує наступним.
Відповідно до кредитного договору від 25.02.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 101 150 грн. 00 коп. Виконання зобовязань за цим договором забезпечується іпотекою, згідно договору який укладено між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Предмет іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.
ОСОБА_3 порушував умови договору та заборгувавши на момент предявлення позову 128 370 грн. 69 коп., тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру №12, що знаходиться в м. Олександрії Кіровоградської області по вул. Пролетарській у будинку 44, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 283 грн. 71 коп.
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
25 лютого 2008 року укладено кредитний договір між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3.
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 101 150 грн. 00 коп.
В забезпечення виконання зобовязань вказаних у кредитному договорі було укладено договір іпотеки від 25.02.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Предмет іпотеки: трикімнатна квартира №12, що знаходиться в м. Олександрії Кіровоградської області по вул. Пролетарській у будинку 44, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м. та є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 1055 ЦК України вказує, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Сторонами дотримано форми кредитного договору. Позивачем заздалегідь вжито заходів для повернення кредиту.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Позивач скористався правом одержати задоволення за рахунок заставленого майна.
Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена, на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» встановлені істотні умови, що характерні іпотечному договору, зокрема іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя-юридичних осіб відомості про: для резидентів-найменування, місцезнаходження та дентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів-найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, імя, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, імя, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.
Стаття 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Згідно ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач довів, що існує заборгованість по несплаченому кредиту.
Суд дійшов висновку, позовні вимоги задовольнити, а саме звернути стягнення на предмет застави, на користь позивача.
Разом з тим, у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу"» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
З урахуванням отримання кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання боржника у вказаній квартирі, відсутності доказів наявності іншого нерухомого житлового майна у позичальника (іпотекодавця), дія мораторію поширюється до таких правовідносин.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 526, 549, 551, 572, 589, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 151, 209, 212, 213-215, 224 ЦПК України, суд,
Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.
Звернути стягнення на предмет застави, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА