Справа № 152/2515/13-ц
13 січня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
26.11.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в якому зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 23.01.2012 року. Від даного шлюбу вони
мають одну неповнолітню дитину: сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що у неї та
відповідача різні характери та погляди
на сімейне життя і виховання дитини,
між ними відсутня взаємоповага, через
що постійно виникають суперечки і
непорозуміння. Подружніх стосунків
вони не підтримують, спільного
господарства не ведуть. Збереження
шлюбу вважає неможливим, так як це
суперечить її інтересам.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на ті самі обставини. Суду пояснила, що
має стійке волевиявлення, спрямоване
на розірвання шлюбу, так як перебування
в шлюбі суперечить її інтересам. Однією
сім'єю з відповідачем вона не проживає
з листопада 2013 року. Розлад в її з
відповідачем сім'ї носить тривалий
характер. За час, що надавався судом для
примирення, вона з відповідачем не
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав, щодо розірвання шлюбу з
ОСОБА_1 не заперечує.
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
23.01.2012 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Від даного шлюбу позивач та відповідач
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Сторони не бажають миритися, позивачка
має стійке волевиявлення, спрямоване
на припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали непорозуміння та сварки між
подружжям, через що сторони проживають
окремо з листопада 2013 року.
Наданий судом строк для примирення не
покращив стосунків подружжя. За час,
наданий судом для примирення подружжя,
сторони не помирилися.
При розгляді справи судом встановлено
фактичні взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
а саме: що у їх сім'ї виник не
короткочасний розлад, а тривалий
розлад з приводу різниці в характерах,
поглядах на сімейне життя, ведення
спільного господарства, оскільки
сторони не проживають однією сім'єю з
листопада 2013 року по даний час.
Відтак, суд вважає, що подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу
неможливе та суперечить інтересам
Крім того, суд, при вивченні і оцінці
мотивів розлучення та фактичних
взаємин подружжя, не вбачає підстав для
повторного вжиття заходів до
примирення подружжя. Тому, у суду
склалася переконаність, що є достатні
підстави для розірвання шлюбу.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а наданий судом строк для
примирення не покращив стосунків
подружжя, тому суд вважає, що шлюб існує
формально та суперечить інтересам
позивачки, у зв'язку із чим позов
підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК
України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований виконкомом
Слободо-Шаргородської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області 23.01.2012 року, актовий запис за
№01.
Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя