АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2654/14 Справа № 204/1942/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 29 січня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства Капітолій (треті особи: Міністерство доходів і зборів України, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, Генеральна прокуратура України) про стягнення збитків,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПП Капітолій з позовом, яким просив стягнути на його користь сплачені за договором №001711 від 7.03.2006р. 103679грн.08коп., збитки у сумі 103679грн.08коп. та 15551грн.85коп. процентів за користування грошовими коштами, а також штраф у дохід держави. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що вказаний договір щодо придбання автомобіля є неукладеним у звязку з відсутністю у ньому істотних умов щодо предмету договору та строку виконання підприємством своїх зобовязань.

Рішення Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 29.01.2014р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на його недоведеність та пропуск ОСОБА_2 строку звернення до суду.

Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно договору №001711 від 7.03.2006р. та додатків №1,2 до нього, сторонами якого є ОСОБА_2 та ПП Капітолій в особі продавця-консультанта ОСОБА_3, підприємство зобовязалось здійснити дії на придбання товару авто вартістю 200 000грн. за умовами програми Лідер. Реєстраційний та адміністративний платежі складають суму у розмірі 6000грн. кожний, чистий внесок 1111грн.11коп., а адміністративні витрати 660грн. (а.с.5-8). Згідно квитанцій ОСОБА_2 сплачено на рахунок ПП Капітолій зазначені у договорі внески та платежі на загальну суму 101 015грн.55коп. за договором №001711 (а.с.19-65).

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч.1 ст.633 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає визначити цей строк, відповідно до положень ст.530 цього Кодексу. Частиною першою останньої правової норми передбачено, що зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зі змісту договору №001711 від 7.03.2006р. вбачається, що ним не передбачено ні предмету договору, ні строків виконання підприємством своїх зобовязань. У додатку №1 до договору назва товару зазначена як авто, проте що саме розумілось під цією назвою товару та конкретно якого саме найменування, якої марки та моделі має він бути придбаний ні у договорі, ні у його додатках не зазначено. Не містить договір і строку виконання ПП Капітолій своїх зобовязань. Загальні посилання у додатку №2 до договору на організацію та передачу товару підприємством безпосередньо повязані з формуванням останнім групи інших учасників програми, правовідносини з якими у ОСОБА_2 не оформлені.

Встановлені обставини свідчать про те, що у договорі №001711 від 7.03.2006р. відсутні відомості про досягнення його сторонами згоди щодо таких його істотних умов як предмет договору та строки виконання ПП Капітолій своїх зобовязань, у звязку з чим відповідно до зазначених вище вимог закону він є неукладеним та таким, що не породжує прав та обовязків сторін.

Враховуючи встановлені обставини та вимог ст.1212 ЦК України з ПП Капітолій на користь ОСОБА_2 слід стягнути 101 015грн.55коп. на повернення сплачених ним підприємству грошових сум за договором №001711 від 7.03.2006р. з частковим задоволенням цієї позовної вимоги.

Факт того, що ОСОБА_2 підписав договір та додатки до нього не спростовує висновку щодо неукладеності договору. Той факт, що ОСОБА_2 звертався до суду у жовтні 2009 року з вимогою про визнання договору недійсним у звязку з вчиненням його під впливом обману не свідчить, що ним пропущено строк звернення до суду з даними вимогами з інших підстав, оскільки рішення за первинними позовом ухвалено лише у січні 2011 року. Крім того, про порушення своїх прав щодо повернення сплачених за договором №001711 грошових сум ОСОБА_2 дізнався у червні 2012 року, коли його відповідна вимога банком не була задоволена (а.с.13-15). Присуджені до стягнення з ПП Капітолій грошові суми сплачені ОСОБА_2 за відповідними квитанціями на підставі договору №001711 від 7.03.2006р., а спір ОСОБА_2 та ПП Капітолій, який виник з приводу неналежного договору позики від 16.08.2007р. вирішено Корольовським райсудом м.Житомир 18.01.2011р.

Інші позовні вимог ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Вимога ОСОБА_2 про стягнення 103679грн.08коп. у якості збитків обґрунтована тим, що вказану грошову суму він би отримав як можливий дохід у разі покладення цієї грошової суми на депозитний рахунок банку. Проте зазначені ОСОБА_2 обставини не свідчать про наявність упущеної вигоди та про те, що 103679грн.08коп. є доходом, які він міг реально отримати за вказаних ним обставин. А тому підстав для стягнення вказаної грошової суми у якості збитків на підставі п.2 ст.22 ЦК України підстав немає. Не вбачається підстав і для стягнення 15551грн.85коп. процентів за користування грошовими коштами, розрахованих ОСОБА_2 на підставі ст.625 ЦК України, оскільки за положеннями ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних передбачені до стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання. Не підлягає задоволенню і вимога ОСОБА_2 про стягнення за його ініціативою штрафу на підставі ст.23 Закону України Про захист прав споживачів, оскільки за положеннями ч.2 ст.23 Закону порядок стягнення штрафів визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з ПП Капітолій у дохід держави підлягають стягненню 1010грн.15коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 29 січня 2014 року скасувати.

Стягнути з Приватного підприємства Капітолій на користь ОСОБА_2 101 015грн.55коп., сплачених за договором №001711 від 7 березня 2006 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства Капітолій у дохід держави 1010грн.15коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :