УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/11159/13-ц

15.01.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі головуючого судді -
Лебедь О.Д., при секретарі - Асановій
Л.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання недійсними
прилюдних торгів від 11.11.2013 р. з
реалізації арештованого майна та
такими, що не відбулися.

На адресу суду надійшла заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову
відповідно до якої вона просить
заборонити ОСОБА_2 та будь яким третім
особам вчиняти певні дії, зокрема щодо
відчуження чи розпорядження,
незаконного проникнення, знищення та
пошкодження нерухомого майна , а саме
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого знаходиться справа, у день її
надходження без повідомлення
відповідача і інших осіб, що приймають
участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Проте забезпечення позову можливе лише
після відкриття провадження у справі.

Зі змісту частини 1 статті 151 ЦПК
України убачається, що єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позовів», розглядаючи
заяви про забезпечення позовів, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна погроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заслухавши думку заявника та
представників третіх осіб, суд
доходить до висновку, що заява про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає, оскільки, як встановлено в
судовому засіданні ухвалою
Центрального районного суду м.
Сімферополя від 20.12.2013 р. накладений
арешт на квартиру АДРЕСА_1, підстав для
додаткового забезпечення позову
шляхом заборони вчиняти певні дії не
має, оскільки суду не надано жодних
доказів тієї обставини, що існує
реальна погроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду. Підстав для додаткового
забезпечення позову не має, оскільки
накладення арешту на майно є достатнім
забезпеченням позову для виконання
будь - якого рішення суду та вказаний
вид забезпечення позову відповідає
позовним вимогам, з якими ОСОБА_1
звернулася до суду.

З огляду на вищевикладене, вважаю,
що у задоволенні клопотання про
забезпечення позову необхідно
відмовити.

Керуючись статтями 151, 153 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд АР Крим через
Центральний районний суд м.
Сімферополя шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги, а стороною, яка не
була присутня в судовому засіданні - в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали.

.

Суддя:
О. Д. Лебедь