Справа № 2-1995/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Житомир

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі головуючої - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання
Лабенської Л.І., позивача,
представників відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської
сільської ради Житомирського району
(далі - Рада), про визнання права
власності на земельну ділянку та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Ради про визнання незаконним,
скасування рішення та визнання
недійсним державного акту на земельну
ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

У кінцевій редакції свого позову проти
Ради ОСОБА_1 просить суд визнати за ним
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га в АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідача встановити адресу спірної
земельної ділянки. Свої вимоги, з
посиланням на ст.ст. 6, 8, 13 Конвенції про
захист прав людини та її
основоположних свобод, ст.55
Конституції мотивує тим, що він у
законний спосіб отримав та володів
земельною ділянкою в розмірі 0,15 га,
однак з причин невизначення адреси її
розташування, позивач не може довести
накладення на свою землю ділянки
ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом
про визнання незаконним та скасування
рішення виконкому Ради від 13.05.1999, а
також виданий на його основі ОСОБА_1
державний акт. Зазначив, що в рішенні не
вказана адреса земельної ділянки, що
передана ОСОБА_1 у власність, державний
акт всупереч нормативним актам виданий
за відсутністю розробленої технічної
документації, підписаний не
уповноваженою особою тощо.

Ухвалою суду провадження в частині
зобов'язання Раду визначити адресу
земельної ділянки, площею 0,15 га, про яку
йдеться у державному акті, закрито на
підставі п.2.ч.1 ст.205 ЦПК України.

Кожний з позивачів підтримав свої
вимоги і заперечував проти зустрічних.

Представник Ради вважає первісний
позов безпідставним, оскільки у
державному акті ОСОБА_1 за сільського
голову ОСОБА_5, підписалася інша не
уповноважена особа, запис про
земельну ділянку ОСОБА_1 у земельно -
кадастровій (шнуровій) книзі Ради
взагалі відсутній. Зустрічний позов
просила вирішити на розсуд суду.

Встановленим судом обставинам
відповідають цивільні правовідносини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України
суд має встановити всі обставини
справи, що мають значення, з огляду на
норми матеріального права, якими
регулюються конкретні правовідносини
сторін, що виникли у конкретній справі.

Рішенням виконкому Кам'янської
сільради Житомирського району
Житомирської області від 15.10.1998 року №
48 ОСОБА_1, з посиланням на ст.ст.7,67 ЗК
України , була виділена земельна
ділянка площею 0,15 га в АДРЕСА_1 під
забудову без зазначення конкретної
адреси. Позивача було зобов'язано
отримати в районній архітектурі та
будівництва будівельний паспорт під
забудову та не проводити будівельні
роботи до одержання такого паспорта.
(а.с. 105). Втім, відповідно до ст.67 ЗК
України (чинної на той час), земельні
ділянки передавалися громадянам за
рішенням сільської, селищної, міської
Ради народних депутатів у власність
або у користування для будівництва
індивідуальних жилих будинків,
господарських будівель, гаражів і дач.
Таким чином у рішенні виконкому була
визначена категорія земельної ділянки
за призначенням, яка не відповідала
вимогам закону. Окрім цього земельна
ділянка, за своїм поняттям, це частина
земної поверхні з установленими
межами, певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Позивач виготовив будівельний
паспорт під забудову земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.199). Проте
попередніми судовими рішеннями
ухваленими за позовом ОСОБА_1,що
набрали законної сили, зокрема, ухвал
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2013 та
ВАСУ від 27.03.2014 вбачається, що за даною
адресою на земельній ділянці 0,15 га був
розташований житловий будинок,
побудований у 1977 році(а.с. 72 зв.,197 зв.).
Доказів, що ця земельна ділянка у
законній спосіб була вилучена на
користь позивача суду представлено не
було.

За іншим рішенням виконкому від 13.05.1999
без номеру позивачу була передана
безкоштовно у приватну власність
земельна ділянка загальною площею 0,15
га по фактичному користуванню у тому
числі для обслуговування житлового
будинку, ведення особистого підсобного
господарства та садівництва (а.с. 108).
Наведені обставини, на думку суду
доводять незаконність цих рішень
виконкому, оскільки відповідно до ч.2
ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

24.02.2000 на підставі рішення виконкому
від 13.05.1999 ОСОБА_1 виданий державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га в АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
серії ЖТ-08-05 №000860 (а.с. 8). В акті не
вказана адреса, а за кількісною
характеристикою зазначена передача 0,
15 га, що відносяться до
сільськогосподарських угідь, з них 0,15
га - ріллі.

З листів управління держземагентства у
Житомирському районі, яке згідно із
"Положенням про Державне агентство
земельних ресурсів України"
затвердженим Постановою КМУ від 04.04. 2007
р. N 614 (чинним на час спірних відносин)
створювало усю інформаційну базу
даних з питань реформування земельних
відносин, землеустрою, охорони та
проведення моніторингу земель, ведення
державного земельного кадастру,
оціночної діяльності і земельних
торгів тощо, вбачається, що хоча
спірний державний акт є в переліку
державних актів управління, однак
відомості про земельну ділянку в
державному реєстрі відсутні, технічна
документація не надходила (а.с. 159,202). З
дослідженої судом земельно -
кадастровій (шнуровій) книзі по с.
Сонячному, жодних даних про передану
позивачу земельну ділянку також не має.

У п.п. 1.15. - 1.19 "Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі"
(чинної на той час) передбачено, що
державні акти видаються на підставі
розробленої технічної документації,
виготовленої суб'єктом господарювання,
який має відповідну ліцензію. Технічна
документація зі складання державного
акта повинна включати відповідне
рішення, технічне завдання на
розробку технічної документації,
кадастровий план земельної ділянки; до
нього обов'язково додається копія
справи щодо підготовки рішення про
передачу земельної ділянки у приватну
власність, а також її межа на
місцевості. Технічна документація
розробляється у двох примірниках.
Перший зберігається в районних
(міських) відділах (управліннях)
земельних ресурсів Держкомзему
України, другий - у виконавця робіт.
Проте технічна документація на
складання оскаржуваного державного
акту позивачем у встановленому порядку
не виготовлявся. Державний акт не
підписано уповноваженою особою. А отже
вважати його належним
правовстановлюючим документом у суду
не має правових підстав.

21.09.2009 зустрічний позивач отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,10 га в АДРЕСА_2
на підставі рішення Ради від 17.10.2008
року, а 29.12.2009 року продав вказану
земельну ділянку ОСОБА_6 ОСОБА_1 у суді
стверджував, що саме ця земельна
ділянка фактично за оскаржуваним
рішенням виконкому була передана йому
у власність. Вимоги до ОСОБА_3 були
вперше пред'явлені ОСОБА_1 25.10.2012, суд
погоджується з твердженням
представника зустрічного позивача, що
саме тоді він дізнався про спірне
рішення від 13.05.1999, а отже строк для його
оскарження згідно з ч.5 ст. 267 ЦК України
підлягає поновленню

Згідно з ч.1 ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Однак, ОСОБА_1 не вказав
законних підстав для визнання за ним
права власності на земельну ділянку, не
довів належними та допустимими
доказами своє право власності на
спірну землю, що є підставою для
відмови у задоволенні первісного
позову. Позов ОСОБА_3 є ґрунтовним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від
сплати судового збору, як постраждалий
він наслідків аварії на ЧАЕС (категорія
1), судові витрати, за правилами ч.2 ст. 88
ЦПК України компенсуються за рахунок
державного бюджету.

Керуючись: ст. ст. 17, 42 ЗК України (в ред.
1990 р.), ст.ст. 15,16, 328 ЦК України, ст. ст. 3, 11,
57, 60, 61, 88, 130, 197, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,15 га на території
Кам'янської сільської ради
Житомирського району - відмовити за
безпідставністю.

Зустрічний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження
рішення виконавчого комітету
Кам'янської сільської Житомирського
району від 13.05.1999, як такий що пропущено
з поважних причин.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Кам'янської сільської
Житомирського району від 13.05.1999 про
передачу ОСОБА_1 у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЖТ-08-05 №000860 на земельну ділянку
площею 0,15 га в АДРЕСА_1, виданий 24.02.2000 на
ім'я ОСОБА_1.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г. Баренко