Ухвала іменем україни 25 червня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого: Макарчука
М.А.,
суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської
Г.В. розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про захист прав
споживача, визнання договору
недійсним, стягнення грошових коштів
та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах
та за довіреністю приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 січня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 13 березня 2014
року року, в с т а н о в и л а: В
грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ПП «Грандфінресурс»,
в якому просила визнати недійсним
договір № 216234 від 05 грудня 2012 року;
стягнути з відповідача 18 336 грн,
сплачених за договором; стягнути 1 тис.
грн в якості відшкодування спричиненої
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог вказувала, що між нею та
ПП «Грандфінресурс» 05 грудня 2012 року
був укладений договір № 216234.
Відповідно до укладеного договору
адміністратор, яким виступає ПП
«Грандфінресурс», зобов'язується
вчинити дії спрямовані на придбання
товару або надання ОСОБА_4 позики в
розмірі 120 тис. грн на умовах діяльності
Програми «Альянс Україна». На
виконання умов договору, позивачка
перерахувала на розрахунковий рахунок
відповідача комісійний внесок у
розмірі 4 800 грн, сплатила до Реєстру
Учасників Програми «Альянс Україна» за
період з січня 2013 року по вересень 2013
року кошти у розмірі 9 тис. грн, а
також за послуги пов'язані з
організацією діяльності Програми
«Альянс Україна» (адміністративний
платіж) 4 536 грн, а всього 18 336 грн, проте
будь-якої інформації щодо права на
отримання товару або безпроцентної
позики відповідач не надав. Вважає, що
порушенням з боку відповідача її прав
споживача та підставою недійсності
укладеного з нею договору є його
укладання внаслідок здійснення ПП
«Грандфінресурс» нечесної
підприємницької діяльності, що полягає
у виконанні послуг з адміністрування
програми, суть якої в тому, що клієнт
сплачує передбачені договором кошти, в
т.ч. реєстраційний та щомісячні чисті
платежі, за рахунок яких формуються
фінансові ресурси групи, щомісячні
адміністративні витрати по оплаті
послуг, страхового платежу, а ПП
«Грандфінресурс» формує групу
клієнтів, яким надається позика на
купівлю товару за рахунок фінансових
ресурсів групи. Посилаючись на ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» вказує, що укладений
правочин здійснений з використанням
нечесної підприємницької практики, а
тому є недійсним, тобто Законом
встановлено недійсність правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає в т.ч. у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми. Зазначає, що по
укладеному договору не отримала ані
позики, ані сплачених коштів, тому
просить визнати договір недійсним та
повернути сплачені ПП
«Грандфінресурс» кошти у розмірі 18 336
грн. Вказує, що діями відповідача їй
завдано моральної шкоди, яка полягає у
порушенні її прав, як споживача та
неправомірному користуванні її
коштами, вкладеними в Програму «Альянс
Україна», що порушує її право власності
на ці кошти. Рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 20 січня
2014 року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 13 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ПП «Грандфінресурс» на користь ОСОБА_4
кошти в сумі 18 336 грн, сплачених за
договором № 216234 від 05 грудня 2012 року. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено. Стягнуто з ПАТ
«Грандфінресурс» судовий збір на
користь держави у розмірі 229 грн. 40 коп.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 в
інтересах та за довіреністю приватного
підприємства «Грандфінресурс» просить
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 13 березня 2014
року скасувати, і постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення цим судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно з вимогами ст.
214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Однак, зазначеним вимогам ухвалені у
справі судові рішення не відповідають.
Судами встановлено, що 05 грудня 2012 року
між ОСОБА_4 та ПП «Грандфінресурс» був
укладений договір № 216234. Предметом
цього договору є зобов'язання
Адміністратора вчинити певні дії
спрямовані на придбання товару або
надання відповідної суми у позику,
зазначеної у Додатку № 1 (товар
вартістю 120 000 грн.), на умовах
діяльності Програми «Альянс Україна»,
яка міститься у Додатку № 2 до договору.
Згідно Додатку № 1 позивач повинен
здійснити 120 платежів, які складаються
з одноразового комісійного внеску,
адміністративного платежу,
адміністративних витрат, чистого
внеску, загального платежу,
мінімального платежу, та згідно п. 3.1
Додатку № 2 він зобов'язаний сплачувати
щомісяця загальний або мінімальний
платіж на зазначений адміністратором
поточний рахунок, розміри якого
зазначені у Додатку № 1. У Додатку № 2
зазначається, що Програма «Альянс
Україна» - це програма, що базується на
створенні реєстрів Учасників, метою
яких є придбання бажаних товарів або
відповідних сум у позику з
розстроченням платежу на досить
тривалий час, на порядку та на умовах,
передбачених договором та додатками до
нього. У п. 4.12 Додатку № 2 зазначено, що
кожен учасник, який брав участь у
заході, має право на отримання позики
чи товару. Право на отримання товару
залежить від розміру максимальної
сплаченої кількості загальних
платежів фонду та внесення коштів
іншими учасниками програми, та
переважне право на отримання товару
мають ті учасники, які зробили
найбільшу кількість внесків. Статтею 5
Додатку № 2 передбачено зобов'язання
відповідача щодо оплати товару,
організації його передачі у власність
учаснику або наданні відповідної суми
для придбання товару самим учасником,
який отримав дозвіл, протягом трьох
банківських днів після того, як
учасником будуть виконані вимоги цієї
статті. Відповідно до ст.ст. 3, 5.2 Додатку
№ 2 учасник зобов'язується виконувати
зобов'язання, передбачені Договором, у
порядку та строки, визначені цими
статтями; у ст. 4 Договору визначено, що
він діє до остаточного виконання обома
сторонами прийнятих зобов'язань,
передбачених договором та додатками до
нього. На виконання умов договору,
ОСОБА_4 в період з 05 грудня 2012 року по 17
вересня 2013 року сплатила 18 336 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що укладений між
позивачем і відповідачем договір не
відповідає вимогам ст. 203 ЦК та є
нікчемним, оскільки відповідно до ч. 1,
п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» діяльність ПП
«Грандфінресурс» є нечесною
підприємницькою практикою, яка вводить
споживача в оману на підставі умов
програми «Альянс Україна», що
формується виключно за кошти учасників
програми, без залучення коштів ПП
«Грандфінресурс». Проте з такими
висновками судів погодитися не можна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Відповідно до
положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів», забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики.
Нечесна підприємницька практика
включає в себе будь-яку діяльність (дії
або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19
цього Закону забороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними. Таким чином, Законом
України «Про захист прав споживачів»
закріплена можливість визнання
недійсними правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми. При цьому в
зазначеному Законі нормативне
визначення поняття «пірамідальної
схеми» не надано, однак визначені
ознаки, які відносять діяльність
суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» дає підстави для висновку,
що поняття «пірамідальна схема» у
розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару. Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.
Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальною», тобто такою, що
порушує норми чинного законодавства
України. Так, пірамідальній схемі
властива сплата за можливість
одержання окремим учасником
компенсації, яка повинна надаватися за
рахунок залучення цим учасником схеми
інших споживачів. У той самий час
предметом Договору сторін та додатків
до нього, укладених в рамках
функціонування системи придбання
товарів або надання відповідної суми у
позику, є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним товару або отримання
суми у позику. Відповідно до п. 2.5 ст. 2
Договору адміністратор гарантує
надати дозвіл, якщо учасник виконає всі
умови договору та додатків до нього.
При цьому відповідно до Додатку № 2
поняття «дозвіл» означає право на
отримання товару або відповідної суми
у позику за результатами Заходу з
розподілу грошового фонду.
Передбачені Додатком № 2 умови
дозволяють учаснику сплачувати ціну
товару або виплачувати суму позики
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді «Загальний платіж» або
«Мінімальний платіж». Відповідно до
додатку № 2 «Загальний платіж» - це
щомісячний платіж, який складається з
суми Чистого внеску і Адміністративних
витрат та сплачується Учасником у
порядку і терміни, визначені додатком
№ 1 та № 2 до договору. В свою чергу,
адміністративні виплати - плата
Адміністратору за послуги, пов'язані з
організацією діяльності програми
«Альянс Україна», а чисті внески - це
частина загального платежу, за рахунок
якої адміністратор здійснює оплату
вартості товару або відповідної суми у
позику та розмір якої визначається
шляхом ділення вартості товару на
кількість платежів, зазначених у
додатку № 1 до договору та відповідає
графіку платежів. «мінімальний платіж»
- це платіж, який складається із суми
половини Чистого внеску та повної суми
Адміністративних витрат, розмір якого
зазначений у додатку № 1 до договору.
При цьому, відповідно до п. 2.3 додатку №
2 чисті внески є власністю учасника.
Таким чином у Договорі № 216234 від 05
грудня 2012 року чітко передбачено, що
учасник оплачує кожного місяця частину
ціни товару або суми позики. Отже,
договором передбачена щомісячна
сплата внесків за товар, який
передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, чи виплату позики, а не
за можливість одержання права на
купівлю товару чи отримання
відповідної суми у позику. Учасник,
який виконав усі умови договору та
додатків до нього, має повне право
вимагати від ПП «Грандфінресурс»
виконання свого зобов'язання, а саме:
оплатити вартість товару або надати
позику, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі. Отже,
за програмою «Альянс Україна» кожний з
учасників, який належним чином виконує
зобов'язання за договором та додатками
до нього, отримує бажаний товар або
відповідну суму у позику з
розстроченням платежу на досить
тривалий час, через механізм,
передбачений в Програмі. За таких
обставин висновки судів першої та
апеляційної інстанцій про те, що
діяльність ПП «Грандфінресурс» за
договором сторін є функціонуванням
«пірамідальної схеми», суперечить
змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» у зв'язку з
відсутністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах або
отримання сум у позику, придбавають
товар або отримують суму у позику усі
учасники за рахунок об'єднання внесків
кожного з них. Різниця між споживачами -
учасниками схеми є тільки в часі
одержання товару або суми у позику
кожним із них, за умови виконання своїх
зобов'язань. Отже, отримання кожним
споживачем товару або суми у позику
здійснюється виключно відповідно до
платежів, здійснених ним самим, і
незалежно від платежів інших учасників
програми відповідача.Як убачається з
наведеного, законодавець розрізняє
ознаки, що застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю. Крім того, для віднесення
схеми до пірамідальної необхідно
врахувати й інші норми чинного
законодавства України, що регулюють
спірні правовідносини, оскільки
діяльність ПП «Грандфінресурс» з
адміністрування фінансових коштів
підпадає під поняття «фінансова
послуга». Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг»
під поняттям «фінансова послуга»
розуміється операція з фінансовими
активами, що здійснюється в інтересах
третіх осіб за власний рахунок чи за
рахунок цих осіб, а у випадках,
передбачених законодавством, - і за
рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів. Суд
зазначених вимог закону не врахував і
до правовідносин сторін не застосував.
Законом України від 02 червня 2011 року №
3462-ІV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг» (введено в
дію з 08 січня 2012 року) внесено зміни до
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг» та доповнено п. 111 ,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах. На
підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 09 жовтня 2012 року №
1676 «Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах») (далі -
Ліцензійні умови). Ліцензійні умови
закріпили визначення, сутність,
правовий статус учасників (і вимоги до
них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах. З аналізу Ліцензійних умов
слід зробити висновок про те, що
діяльність таких груп направлена на
легітимне використання фінансової
схеми із залученням грошових коштів
споживачів для придбання певного виду
товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1
Ліцензійних умов адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групі - це фінансова послуга,
що надається ліцензіатом і передбачає
залучення грошових коштів учасників
групи, об'єднання цих коштів з метою
придбання та розподілу товарів між
учасниками групи. Хоча договір між
сторонами було укладено 05 грудня 2012
року, а Закон України від 02 червня 2011
року № 3462-ІV «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»
(набув чинності 08 січня 2012 року),
відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
цього Закону фінансові установи
зобов'язані протягом одного року з дня
набрання чинності цим Законом
привести свою діяльність у
відповідність із вимогами цього
Закону, тобто до 08 січня 2013 року. Тобто
на час укладення договору (05 грудня 2012
року) діяльність ПП «Грандфінресурс»
відповідала вимогам чинного
законодавства. Помилковим є й висновок
суду першої інстанції, який був
підтриманий судом апеляційної
інстанції, про введення позивача в
оману з підстав оплати ним не самого
товару, а права купівлі товару та
відсутності залучення власних коштів
відповідача. Такий висновок
суперечить нормам чинного
законодавства й суті самого правочину,
визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг». Відповідно
до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування. З
матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Договору № 216324 від 05
грудня 2012 року ОСОБА_4 отримала
примірник Договору та додатки до нього,
які містять опис послуг ПП
«Грандфінресурс» за програмою «Альянс
Україна». Відповідно до п. 4.8 ст. 4
Договору підписання цього договору та
додатків до нього є підтвердженням
факту отримання всіх пояснень від
представника Адміністратора,
засвідченням того, що учасник уважно
прочитав та зрозумів усі визначення,
умови та зміст Договору і додатків до
нього. Крім того, п. 1.4 ст. 1 Додатку № 2
встановлює, що Договір активується на
четвертий день з моменту його
підписання, а у п. 8.1 встановлює
процедуру і умови розірвання Договору,
якщо учасник виявив бажання розірвати
Договір протягом 3-х банківських днів з
моменту його підписання. Тобто
надається строк у три дні для учасника
програми з моменту підписання Договору
для вирішення питання про остаточну
участь у програмі. Однак, як
установлено судом, позивачка із заявою
про розірвання Договору в триденний
термін до ПП «Грандфінресурс» не
зверталась, що свідчить про її
розуміння та згоду з усіма умовами
Договору. Таким чином, висновок суду
першої та апеляційної інстанцій про
наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ПП
«Грандфінресурс» під час укладення
Договору із позивачкою є помилковим і
не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг». Така правова позиція
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 11 вересня 2013 року у
справі № , яка відповідно до вимог ч. 1
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
всіх судів України. Частиною 1 статті
335 ЦПК України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими. З огляду на
це, фактичні обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, судами не встановлені, судові
рішення не відповідають вимогам ст. ст.
212 - 214 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Керуючись
статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах та
за довіреністю приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити частково.Рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 20 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської
області від 13 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Писана Т.О.

Юровська Г.В.