Провадження № 2/127/161/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.01.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:
головуючого - судді Сичук М. М.,

при
секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна
подружжя, що є спільною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2013 року
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
розподіл майна подружжя, що є спільною
власністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням суду від 12.08.2013 року шлюб між
сторонами розірвано. Від сумісного
життя у сторін є неповнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після
розірвання шлюбу залишився проживати
із позивачем та знаходиться на її
утриманні.

Під час шлюбу сторони на підставі
договору купівлі-продажу від 05 серпня
2004 року придбали однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 41870 грн. Також ними за
спільні кошти було придбано автомобіль
марки «Фольцваген Т-4».

Відповідач в добровільному порядку не
погоджується поділити майно, що є
спільною сумісною власністю, тому
позивач змушена звернутися із
вищезазначеним позовом до суду та
просить суд постановити рішення, яким
виділити їй у власність спірну
квартиру.

В ході судового розгляду справи
позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без
розгляду в частині виділу ОСОБА_2
автомобіля марки "Фольцваген Т-4".

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд їх
задовольнити, позивач пояснила, що в
неї на утриманні знаходиться їхній
неповнолітній син, якому необхідне
житло.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечив проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази в справі,
суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 12.08.2013 року
шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу
у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва
про народження Серії НОМЕР_1.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 15.08.2004 року ОСОБА_2
купив квартиру АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в
ВООБТІ на праві приватної власності за
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу, відповідно
до ст. 68 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 цієї ж статті
неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 4 с. 71 СК України,
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Ст. 365 ЦК України передбачено, що право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо річ є неподільною.

Так, в ході судового розгляду справи
встановлено, що відповідач не
заперечує проти поділу майна
запропонованого позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує права та інтереси
сторін. Суд враховує, що з позивачем на
утриманні залишається неповнолітня
дитина, а відповідач не наполягає на
стягненні грошової компенсації тощо,
квартира не перебуває під обтяженнями.

У зв'язку із тим, що позивач не
наполягала на стягненні з відповідача
судових витрат, суд вважає за можливе
залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 60, 61, 68-71 СК України, ст.ст. 183, 365 ЦК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212-215, 217 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, припинивши право
власності ОСОБА_2 на дану квартиру.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя