Справа № 527/3116/13-ц
номер провадження 2/527/51/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 січня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по кредитному договору, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
в загальній сумі 2086,67 гривень. Крім
того, просив стягнути з відповідача
судові витрати по справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
25.12.2007 року між ПАТ «Дельта Банк», який є
правонаступником товариства
обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Дельта» та фізичною
особою-резидентом України ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №
001-16061-251207. Відповідно до п.1.2 вказаного
Договору, позивач відкриває
відповідачеві картковий рахунок №
НОМЕР_1 в гривні, випускає та надає
держателю платіжну картку, а також
пін-код до картки, здійснює
обслуговування держателя на умовах,
викладених в тарифному пакеті Visa -
класичний. Банк надає держателю кредит
шляхом відкриття відновлюваної
відкличної кредитної лінії, що
передбачена п. 1.3 кредитного договору,
на загальну суму 30000 гривень та на день
укладання кредитного договору
встановлює ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 3000 гривень. Станом на
25.09.2013 року Відповідач не виконує
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла прострочена заборгованість на
загальну суму 2086,67 грн., яка складається
з: тіло кредиту - 492,91 грн.,
заборгованість по відсотках - 610,50 грн.,
заборгованість за комісіями - 983,26 грн.

Заявою до суду представник позивача за
довіреністю Романченко А.С. просить
справу розглядати у їх відсутності.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду у відповідності до вимог ч. 5
ст. 74 ЦПК України, направив до суду
заяву про розгляд справи в його
відсутності, зазначив, що позов не
визнає, прохає застосувати позовну
давність до позовних вимог, а також
врахувати, що банк не надав жодного
доказу на підтвердження позову,
зокрема, не надав навіть повної виписки
по кредитному рахунку.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши та давши належну оцінку
зібраним по справі доказам, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати кошти
позичальнику у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Як встановлено судом, 25.12.2007 року
Публічне Акціонерне Товариство
«Дельта Банк» (правонаступник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта»), та фізична особа - резидент
України ОСОБА_1 уклали кредитний
договір № 001-16061- 251207, надалі за текстом -
Договір.

Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного
Договору, Позивач (за Договором - Банк)
відкриває Відповідачеві (за Договором -
Держатель) картковий рахунок № НОМЕР_1
в національній валюті України - гривні,
випускає та надає Держателю платіжну
картку, а також ПІН-код до картки;
здійснює обслуговування Держателя на
умовах, викладених в Тарифному пакеті
Visa - Класичний, що міститься в Додатку №
1 до Договору.

Банк надає Держателю Кредит шляхом
відкриття відновлюваної відкличної
Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3
кредитного Договору. Відповідно до
вказаного пункту банк відкриває
Держателю кредитну лінію на загальну
суму 30 000 грн. та на день укладання
кредитного Договору встановлює ліміт
Кредитної лінії на Рахунку в сумі 500
грн. Банк самостійно один раз на місяць
може змінювати розмір ліміту Кредитної
лінії в межах Кредитної лінії, при
цьому сторони погодили, що у даному
випадку Додаткова угода не
складається.

Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору
кредитні кошти та власні кошти
Держателя використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, які
придбані Держателем у суб'єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання Держателем своїх зобов'язань
перед банком за Договором, та вчинення
інших операцій передбачених Договором.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного
договору моментом надання Банком
Держателю Кредиту є день здійснення
операції за допомогою Картки або день
утримання платежів за умови
відсутності на Рахунку власних коштів
Держателя.

У відповідності до Договору, Держатель
картки зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за Кредитною лінією, яка виникла за
попередній звітний місяць, а також
здійснювати погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
Кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування Кредитною
лінією та/або Овердрафтом.

Станом на 25.09.2013 р. Відповідач ОСОБА_1 не
виконує належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла прострочена заборгованість в
сумі 2086,67 грн., яка складається з тіла
кредиту - 492,91 грн., заборгованість за
відсотками - 610,50 грн., заборгованість за
комісіями - 983,26 грн.

Однак позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14
«Про судове рішення у цивільній
справі» встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Задовольняючи клопотання відповідача
щодо застосування наслідків
пропущення строку позовної давності
суд виходить з наступного.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України
передбачено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
спеціальна позовна давність до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені) -
в один рік.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від
дня, коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261
ЦК України).

Кредитним договором № 001-16061-251207 від
25.12.2007 року, укладеним між сторонами,
виконання зобов'язань визначено у
вигляді щомісячних платежів, складові
якого зазначені у Тарифах.

Таким чином, перебіг строку позовної
давності починається від дня, коли
боржник мав сплатити наступний
щомісячний платіж, але не виконав свої
зобов'язання за договором.

З розрахунку банку за кредитним
договором №001-16061-251207 вбачається, що
останній платіж був здійснений
відповідачем 21.01.2009 року у розмірі 50
грн.

Таким чином, звернувшись до суду з
даним позовом 21.11.2013 року, позивач
пропустив 3-річний строк позовної
давності про повернення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач не просив поновити строк
звернення до суду та не надав суду
обґрунтованих доказів щодо наявності
поважних причин для пропуску строку
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 11 ч. 11 п. 7 ЗУ «Про
захист прав споживачів», кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно з п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012
року Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, враховуючи
положення пункту 7 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно п. 1.5 кредитного договору кошти
кредитної лінії використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, що
придбаваються держателем у суб'єктів
господарювання, та зняття готівки,
виконання держателем своїх зобов'язань
перед банком та цим договором, вчинення
інших операцій не заборонених законом.
З огляду на викладене наданий кредит є
споживчим.

Судом враховано, що згідно п. 5.2
кредитного договору цей договір
набуває чинності з дати його укладання
сторонами та діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за договором. При
цьому суд вважає, що положення цього
пункту не можна вважати таким, що
сторони домовилися про збільшення
строку позовної давності (ст.259 ЦК
України) - сама по собі умова договору
про його дію до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем не може розглядатися як
установлення строку дії кредитного
договору, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Перебіг позовної давності відповідно
до ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається
спочатку.

Судом встановлено, що останній платіж
здійснений відповідачем 21.01.2009 року.
Обставин, які б свідчили про зупинення,
перерив або про наявність підстав для
поновлення строку позовної давності
матеріали справи не містять.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строк
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, враховуючи, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду з вимогою про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позову не підлягають відшкодуванню
понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 256-267, 526, 536, 611, 625, 1049, ч.2
ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 60,
88, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по Кредитному договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
після отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Т. В.
Левицька