Справа № 751/1520/13-ц Провадження №
22-ц/795/47/2014 Головуючий у I інстанції
-Мороз К.В. Доповідач - Шарапова О.
Л.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової
О.Л.суддів:Євстафіїва О.К., Литвиненко
І.В.при секретарі:Герасименко Ю.О.за
участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 08 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_9 до Чернігівської міської ради,
ОСОБА_7, Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції, Головного управління
Держземагентства у Чернігівській
області, Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Чернігівській області про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя, визнання прав забудовника,
визнання права власності та прав
забудовника в порядку спадкування та
за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
ОСОБА_9, Чернігівської міської ради про
встановлення фактичного припинення
шлюбних відносин, визнання прав
забудовника,-

в с т а н о в и в:

14 лютого 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9
звернулись до суду з позовом, в якому, з
урахуванням уточненої позовної заяви (
т.1 а.с. 109-117), просили визнати об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_10 будівельні
матеріали і конструктивні елементи, що
використані в процесі будівництва
прибудови до житлового будинку (9/20
ідеальних часток такого) з
реконструкцією цієї частини будинку,
що знаходиться в АДРЕСА_2; визнати за
ОСОБА_5 право власності на 0,5 частину
будівельних матеріалів і
конструктивних елементів, що
використані в процесі будівництва
прибудови до житлового будинку (9/20
ідеальних часток такого) з
реконструкцією цієї частини будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
визнати за ОСОБА_9 право власності на 0,22
частину матеріалів, обладнання та
конструктивних елементів, що
використані в процесі реконструкції 9/20
ідеальних часток вищезазначеного
житлового будинку; визнати за ОСОБА_9 в
порядку спадкування право власності на
0,14 частину матеріалів, обладнання та
конструктивних елементів, що
використані в процесі будівництва
спірного житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами,
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
батька ОСОБА_10; визнати сумісно за
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в частині 0,86 прав та
обов'язків забудовника прибудови до
житлового будинку з реконструкцією
цієї частини будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2; визнати недійсним
рішення 4 сесії 24 скликання
Чернігівської міської ради від 12
вересня 2002 року в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_10 земельної
ділянки площею 0,0657 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд по АДРЕСА_2;
визнати частково недійсним державний
акт про право власності на присадибну
земельну ділянку по АДРЕСА_2 на ім»я
померлого ОСОБА_10; визнати за ОСОБА_9
право власності на 1/2 частини
присадибної земельної ділянки по
АДРЕСА_2 як за співвласником житлового
будинку та додатково право власності в
порядку спадкування на 1/4 частину
присадибної земельної ділянки за вище
зазначеною адресою, а всього на 3/4
частини земельної ділянки площею 0,0657
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку і господарських споруд
по АДРЕСА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31
березня 1989 року ОСОБА_5 та ОСОБА_10
перебували в зареєстрованому шлюбі;
від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася
ОСОБА_9 31 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_10
та ОСОБА_5 розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_10 помер. ОСОБА_10 відповідно до
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 15 грудня 2000
року набув право власності на 9/40 частин
житлового будинку по АДРЕСА_2 та
відповідно до договору дарування
частини будинку від 15 грудня 2000 року
додатково набув право власності на 9/40
частин цього житлового будинку. Станом
на 15 грудня 2000 року 9/20 частин жилого
будинку складалися з двох кімнат -
площею 12,9 кв.м. та 13,0 кв. м., кухні площею
5,8 кв.м, сіней площею 3,8 кв. м., кладової
площею 4,4 кв. м. в дерев'яній споруді
площею 57,6 кв.м. Відповідно до договору
дарування від 24 січня 2001 року ОСОБА_10
подарував, а ОСОБА_9 прийняла у дар 1/10
частину спірного жилого будинку.
Рішенням виконавчого комітету
Новозаводської районної ради в м.
Чернігові № 138 від 25 серпня 2004 року
ОСОБА_10 дозволено прибудову до будинку
з реконструкцією своєї частини
будинку, по проекту, погодженому
архітектором району, по АДРЕСА_2. Жилий
будинок в м. Чернігові по АДРЕСА_2 під
час перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в
зареєстрованому шлюбі був
реконструйований за спільні кошти
подружжя. Після будівництва нового
будинку (частини) з облаштуванням
нового фундаменту, цоколю, складений
вже з цегли, він також істотно
збільшився у розмірі і вартості.
Новозбудований будинок не був
прийнятий в експлуатацію, а тому
об»єктом права власності є матеріали
та обладнання, що використані в процесі
будівництва житлового будинку (частини
такого) з надвірними будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2. ОСОБА_11, як колишній дружині
померлого ОСОБА_10, має належати 1/2
частка від 9/20 ідеальної частки будинку
у вигляді матеріалів та обладнання, що
використані в процесі будівництва
житлового будинку (частини такого) з
надвірними будівлями та спорудами з
реконструкцією цієї частини , який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
ОСОБА_9 має належати 0.22 частки
матеріалів та обладнання, що
використані в процесі реконструкції 9/20
частин житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, оскільки за договором
дарування від 24 січня 2001 рок вона
набула право власності на 1/10 частину
жилого будинку. Після смерті ОСОБА_10 з
заявами про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_9 та ОСОБА_7, а до
спадкової маси належить 0.28 частки
матеріалів та обладнання, що
використані в процесі реконструкції 9/20
частин житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_2. Передача присадибної
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_10 у 2002 році відбувалась без
урахування того, що співвласником
жилого будинку є ОСОБА_9, а тому рішення
міської ради є незаконним, а Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_10
частково недійсним. ОСОБА_9, як
співвласник жилого будинку, мала право
на отримання у приватну власність 1/2
частини присадибної земельної ділянки
по АДРЕСА_2 та додатково має право
власності в порядку спадкування на 1/4
частину присадибної земельної ділянки
за вище зазначеною адресою.

В лютому 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
суду із зустрічним позовом, в якому
просила встановити факт припинення
шлюбних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 з
01 січня 2004 року; визнати за нею права та
обов'язки забудовника на прибудову до
будинку з реконструкцією частини
житлового будинку по АДРЕСА_2; визнати
за нею право власності на 1/2 частину
будівельних матеріалів, які були
використані ОСОБА_10 в процесі
прибудови до будинку з реконструкцією
частини житлового будинку по АДРЕСА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
від 15 грудня 2000 року набув право
власності на 9/40 частин житлового
будинку по АДРЕСА_2 та відповідно до
договору дарування частини будинку від
15 грудня 2000 року додатково набув право
власності на 9/40 частин цього житлового
будинку. 24 січня 2001 року ОСОБА_10
подарував, а ОСОБА_9 прийняла у дар 1/10
частину цього жилого будинку,
внаслідок чого ОСОБА_10 стало належати
7/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_2
з відповідною частиною надвірних
споруд. Шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 був
розірваний 31 липня 2009 року, проте
фактично шлюбні відносини припинилися
з початку 2004 року. ОСОБА_10 за особисті
кошти почав прибудову до будинку з
реконструкцією своєї частини будинку
на підставі рішення Новозаводської
районної у місті Чернігові ради, а тому
це майно є особистою приватною
власністю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_10 . Вона та ОСОБА_9 є спадкоємцями
першої черги за законом, а до складу
спадщини належать матеріали, що
використані в процесі прибудови до
частини будинку з реконструкцією цієї
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_2.

Ухвалою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 08 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в
частині визнання за ОСОБА_9 право
власності на 3/4 частини земельної
ділянки площею 0,0657 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд по АДРЕСА_2
залишені без розгляду.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 08 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_9 та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7
задоволені частково: визнано за ОСОБА_9
право власності на 1/2 частину
матеріалів та обладнання, використаних
в процесі здійснення прибудови з
реконструкції 7/20 частин будинку
АДРЕСА_2 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_10; визнано за ОСОБА_9 права
та обов'язки забудовника на прибудову з
реконструкції частини житлового
будинку АДРЕСА_2; визнано за ОСОБА_7
право власності на 1/2 частину
матеріалів та обладнання, використаних
в процесі здійснення прибудови з
реконструкції 7/20 частин буд. АДРЕСА_2 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_10; визнано за ОСОБА_7 права та
обов'язки забудовника на прибудову з
реконструкції частини житлового
будинку АДРЕСА_2; в іншій частині
заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі та
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в
тому, що рішення суду є незаконним.
Апелянт посилається на те, що 08 лютого
2010 року вона зверталася до суду з
позовом про визнання права власності
на частину домоволодіння за адресою :
АДРЕСА_3, а 14 лютого 2013 року вона
звернулась до суду з позовом про
визнання права власності на частину
будівельних матеріалів , що були
використані в процесі будівництва
цього домоволодіння, а тому строк
звернення до суду нею не пропущений.
Апелянт вказує на те, що про порушення
своїх прав вона дізналась після смерті
колишнього чоловіка, коли ОСОБА_7
звернулась з заявою про прийняття
спадщини після смерті сина.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, матеріали
цивільних справ № 2-974/10, № 2-4254/10 та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Встановлено, що з 31 березня 1989 року
ОСОБА_10 та ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі; ІНФОРМАЦІЯ_2
року народилась ОСОБА_9

Заочним рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 14 липня
2009 року, яке набрало законної сили 28
липня 2009 року, шлюб між ОСОБА_10 та
ОСОБА_5 розірваний.

ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого 15
грудня 2000 року державним нотаріусом
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори, набув право
власності на 9/40 частин житлового
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_2.

15 грудня 2000 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10
був укладений договір дарування,
згідно з яким ОСОБА_12 подарувала, а
ОСОБА_10 прийняв у дар 9/40 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_2; вказаний договір
посвідчений державним нотаріусом
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори.

Станом на 15 грудня 2000 року 9/20 частин
житлового будинку АДРЕСА_2 ( 9/40 + 9/40)
складалися з кімнати 1-1 площею 12.9 кв.м.,
кімнати 1-2 площею 13 кв.м., кухні 1-3 площею
5.8 кв.м., сінею І площею 3.8 кв.м., кладової
ІІ площею 4.4 кв.м. ; житловий будинок був
дерев «яний та в цілому мав житлову
площу 57.6 кв.м.

24 січня 2001 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5,
яка діяла в інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_9, був укладений договір
дарування, згідно з яким ОСОБА_10
подарував, а ОСОБА_9 прийняла у дар 1/10
частину житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_2; вказаний
договір посвідчений приватним
нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу.

Рішенням виконавчого комітету
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради № 138 від 25 серпня 2004 року дозволено
ОСОБА_10 прибудову до будинку з
реконструкцією своєї частини будинку,
по проекту, погодженому архітектором
району, по АДРЕСА_1.

Станом на серпень 2009 року ( т.1 а.с. 25) 9/20
частин житлового будинку АДРЕСА_2
складалися з коридору 1-1 площею 11 кв.м.,
санвузлу 1-2 площею 5.1 кв.м., кімнати 1-3
площею 11.4 кв.м., кімнати 1-4 площею 12.1
кв.м., кухні-їдальні площею 33.9 кв.м.;
вказана частина будинку є цегляною.
Новобудова в експлуатацію не була
прийнята.

В ході апеляційного розгляду справи
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пояснили, що стара
частина будинку була повністю
зруйнована; після реконструкції площа
новобудови стала більшою, а
будівництво стін проводилося вже з
цегли.

Крім того, під час апеляційного
розгляду справи ОСОБА_5 пояснила, що
фактично нове будівництво було
проведене ще до отримання рішення
виконавчого комітету Новозаводської
районної у м. Чернігові ради № 138 від 25
серпня 2004 року та до отримання проекту,
погодженого архітектором району.

На підставі рішення 4 сесії 24 скликання
Чернігівської міської ради від 12
вересня 2002 року ОСОБА_10 виданий
Державний акт на право приватної
власності на землю площею 0.0657 га
АДРЕСА_1, для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер.

Після смерті ОСОБА_10 з заявами про
прийняття спадщини звернулись донька
спадкодавця ОСОБА_9 та мати спадкодавця
ОСОБА_7

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № С-168
від 30 вересня 2013 року залишкова
вартість будівель, що припадають на 9/20
частин в житловому будинку АДРЕСА_2,
станом на 15 грудня 2000 року становила 8862
грн. Прибудова до будинку з
реконструкцією частини будинку, яка
належала ОСОБА_10 і розташована по
АДРЕСА_2, здійснена згідно рішення
виконкому Новозаводської районної у
місті Чернігові ради № 138 від 25 серпня
2004 року по проекту, погодженому
архітектором району. Прибудова до
будинку АДРЕСА_2 з реконструкцією,
здійснена згідно рішення виконкому
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради № 138 від 25 серпня 2004 року, не
входить до 1/10 та 7/20 частин, які належали
в житловому будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_10
Вартість будівельних матеріалів,
використаних в процесі здійснення
прибудови з реконструкцією до будинку
АДРЕСА_2 згідно рішення виконкому
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради № 138 від 25 серпня 2004 року станом на
день проведення експертизи з
урахуванням фізичного зносу становить
104 963.16 грн. Вартість матеріалів,
використаних в процесі здійснення
прибудови з реконструкцією до будинку
АДРЕСА_2, станом на липень 2009 року
становила 79 815.74 грн. Збільшення
вартості будівельних матеріалів в 2013
році в порівнянні з 2009 роком сталася не
за рахунок збільшення кількості цього
майна, а за рахунок загальної тенденції
збільшення вартості будівельних
матеріалів внаслідок певних
інфляційних процесів, що сталися за
зазначений вище період часу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції
дійшов висновку, що залишкова вартість
будівель, що припадають на 9/20 частин
житлового будинку АДРЕСА_2 станом на 15
грудня 2000 грудня становила 8862 грн., а
станом на липень 2009 року - 79 815.74 грн.,
тобто дане майно можна б було визнати
спільною сумісною власністю подружжя,
але про порушення своїх прав
співвласника ОСОБА_5 дізналась 08 лютого
2010 року, оскільки в цей день зверталась
до суду з позовом до ОСОБА_10 про
визнання права спільної часткової
власності, а з даним позовом ОСОБА_5
звернулась 14 лютого 2013 року ,
клопотання про поновлення строку
звернення до суду не заявляла, а в ході
розгляду справи представником ОСОБА_7
було заявлено про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_9 та зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_7, суд першої інстанції дійшов
висновку, що до складу спадщини після
смерті ОСОБА_10 входять матеріали,
використані в процесі здійснення
прибудови з реконструкції 7/20 частин
будинку АДРЕСА_2, а тому за кожною з них
слід визнати право власності на 1/2
частину матеріалів, обладнання
використаних в процесі здійснення
прибудови з реконструкції 7/20 частин
буд. АДРЕСА_2, а також визнати за ними
права та обов»язки забудовника на
прибудову з реконструкції частини
житлового будинку по АДРЕСА_2; ОСОБА_7 не
надано доказів, які б свідчили, що
фактично шлюбні відносини між ОСОБА_10
та ОСОБА_5 припинилися з січня 2004 року;
ОСОБА_9 є власником 1/10 частини
житлового будинку по АДРЕСА_2, це право
ОСОБА_9 будь-якими особами не
оспорюється, а тому вимога про визнання
за нею право власності на 0,22 частину
матеріалів, обладнання та
конструктивних елементів, що
використані в процесі реконструкції 9/20
часток житлового будинку по АДРЕСА_2,
задоволенню не підлягає; державна
реєстрація договору дарування ОСОБА_9
1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_2
проведена в 2009 році, а тому відсутні
підстави для визнання незаконним
рішення Чернігівської міської ради від
12 вересня 2002 року про передачу ОСОБА_10 у
приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_2 в м. Чернігові та відсутні
підстави для визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого на ім.»я
ОСОБА_10

Розглядаючи справу у межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи 2-974/10, 08 лютого 2010 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 звертались до суду з позовом до
ОСОБА_10, в якому просили визнати за
кожним право власності на 1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_2. При цьому
позовні вимоги мотивувались тим, що з 31
березня 1989 року ОСОБА_5 та ОСОБА_10
перебували в зареєстрованому шлюбі; 31
липня 2009 року шлюб між ними розірваний.
ОСОБА_10 на праві власності належало 9/20
частин житлового будинку по АДРЕСА_2,
які складалися з двох кімнат - площею 12,9
кв.м. та 13,0 кв. м., кухні площею 5,8 кв.м,
сіней площею 3,8 кв. м., кладової площею 4,4
кв. м. в дерев'яній споруді площею 57,6
кв.м. Жилий будинок в м. Чернігові по
АДРЕСА_2 під час перебування ОСОБА_10 та
ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі був
реконструйований за спільні кошти
подружжя. Після будівництва нового
будинку (частини) з облаштуванням
нового фундаменту, цоколю, складений
вже з цегли, він також істотно
збільшився у розмірі і вартості та
складався з коридору 1-1 площею 11 кв.м.,
санвузлу 1-2 площею 5.1 кв.м., кімнати 1-3
площею 11.4 кв.м., кімнати 1-4 площею 12.1
кв.м., кухні-їдальні площею 33.9 кв.м.
ОСОБА_10 не визнає її , ОСОБА_5, права на
частину домоволодіння.

За таких обставин, апеляційний суд
знаходить, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
про порушення своїх прав співвласника
ОСОБА_5 дізналась 08 лютого 2010 року,
оскільки в цей день зверталась до суду
з відповідним позовом, а з даним
позовом ОСОБА_5 звернулась 14 лютого 2013
року , клопотання про поновлення строку
звернення до суду не заявляла, а в ході
розгляду справи представником ОСОБА_7
було заявлено про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності та правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Доводи апелянта про те, що 08 лютого 2010
року вона зверталася до суду з позовом
про визнання права власності на
частину домоволодіння за адресою :
АДРЕСА_3, а 14 лютого 2013 року вона
звернулась до суду з позовом про
визнання права власності на частину
будівельних матеріалів , що були
використані в процесі будівництва
цього домоволодіння, не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, оскільки про порушення
своїх прав, як співвласника майна,
ОСОБА_5 дізналась не пізніше 08 лютого 2010
року і звертаючись до суду з позовом як
08.02.10 року, так і 14.02.13 року вона
зазначала про невизнання її права на
одне й те ж саме майно. Та обставина, що
новобудова не була прийнята в
експлуатацію, і ОСОБА_5 зверталась до
суду спочатку з позовом про визнання
права власності на частину
домоволодіння, а потім з позовом про
визнання права власності на частину
матеріалів, які були використані в
процесі будівництва цього
домоволодіння, не спростовує
правильність висновків суду першої
інстанції, оскільки не визнавалось
право апелянта на одне й те ж саме
майно.

Доводи апелянта про те, що про
порушення своїх прав вона дізналась
після смерті колишнього чоловіка, коли
ОСОБА_7 звернулась з заявою про
прийняття спадщини після смерті сина,
апеляційний суд до уваги не приймає,
оскільки такі доводи є довільним
тлумаченням правових норм.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК
України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 08 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: