печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

01 липня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А.В.,

при секретарі - Косенко Ю. В.,

Борисенко А.в.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції в Вінницькій
області Голюка В.М. від 24.04.2014 року про
закінчення виконавчого провадження
ВП №31355778

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою
в якій просив:

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції в Вінницькій
області від 24.04.2014 року Голюка В.М. про
закінчення виконавчого провадження
ВП №31355778

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції в Вінницькій
області продовжити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 6-918/11, виданого
Печерським районним судом м. Києва про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» 14 401,94 грн.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції в Вінницькій
області розглянути питання про
зупинення виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа № 6-918/11, виданого Печерським
районним судом м. Києва про стягнення
з ОСОБА_3 на користь кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» 14 401,94 грн..

В обґрунтування вимог скарги зазначав
що на примусовому виконанні ВДВС
Барського РУЮ в Вінницькій області
(далі - ДВС) перебував виконавчий лист №
6-918/11, виданий Печерським районним
судом м. Києва 21.12.2011 року щодо
стягнення на користь кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» (далі -
Стягувач) з ОСОБА_3 (далі - Боржник) суми
заборгованості у розмірі 14 401,94 грн.
(далі - Виконавчий лист).

Проте, 24.04.2014 року постановою
державного виконавця ДВС Голюка В.М.
виконавче провадження з примусового
виконання Виконавчого листа було
закінчено (далі - Постанова).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 Цивільного
процесуального кодексу України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 385
Цивільного процесуального кодексу
України скаргу може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Постанову було отримано Стягувачем
21.05.2014 року.

Таким чином Стягувач має право
оскаржити Постанову у десятиденний
строк з моменту її отримання до
Печерського районного суду м. Києва,
оскільки саме останнім був виданий
Виконавчий лист.

Закінчуючи виконавче провадження ДВС
виходив із того, що до ДВС надійшла
ухвала Барського районного суду від
27.03.2014 року, в якій зазначено що, згідно
інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру №216 від 06.03.2014 року, наданої
суду Барською державною нотаріальною
конторою інформація про спадкоємців,
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня. Таким чином,
оскільки відомості про спадкоємців
відсутні, у задоволенні заяви про
заміну сторони виконавчого
провадження правонаступником
відмовлено .

Так, дійсно ухвалою судді Барського
районного суду Вінницької області від
27.03.2014 року, в задоволенні заяви
начальника Відділу ДВС Барського
районного управління юстиції
Вінницької області про заміну сторони
виконавчого провадження її
правонаступником у виконавчому
провадженні, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь кредитної спілки «Центр
фінансових послуг» боргу у розмірі Ч
401,94 грн. - відмовлено.

Однак разом з тим, необхідно зазначити,
що відповідно до ст. 608 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

В той же час, за змістом ст. 1218
Цивільного кодексу України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті Боржника до
правонаступників переходять усі його
права та обов'язки, окрім тих, що були
нерозривно пов'язані з особою Боржника.

Водночас зобов'язання по сплаті коштів
кредитору боржником не може
розглядатися як таке, що могло бути
виконане лише Боржником в силу його
особливих можливостей, яких не має інша
особа, а тому таке зобов'язання не
припиняється і, відповідно, допускає
правонаступництво.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 1268
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Статтею 1269 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що у матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази про наявність осіб, які постійно
проживати разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та в силу норми ст.
1269 Цивільного кодексу України можуть
вважатися такими, що прийняли спадщину,
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» є
незаконним.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі смерті боржника, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво, та
державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо встановлення кола
правонаступників виконавче
провадження по примусовому виконанню
Виконавчого листа підлягало зупиненню,
а не закінченню.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС Барського РУЮ в
Вінницькій області перебував
виконавчий лист № 6-918/11, виданий
Печерським районним судом м. Києва
21.12.2011 року щодо стягнення на користь
кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» з ОСОБА_3 суми заборгованості у
розмірі 14 401,94 грн.

Проте, 24.04.2014 року постановою
державного виконавця ДВС Голюка В.М.
виконавче провадження з примусового
виконання Виконавчого листа було
закінчено.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 Цивільного
процесуального кодексу України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 385
Цивільного процесуального кодексу
України скаргу може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Постанову було отримано Стягувачем
21.05.2014 року.

Таким чином Стягувач має право
оскаржити Постанову у десятиденний
строк з моменту її отримання до
Печерського районного суду м. Києва,
оскільки саме останнім був виданий
Виконавчий лист.

Закінчуючи виконавче провадження ДВС
виходив із того, що до ДВС надійшла
ухвала Барського районного суду від
27.03.2014 року, в якій зазначено що, згідно
інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру №216 від 06.03.2014 року, наданої
суду Барською державною нотаріальною
конторою інформація про спадкоємців,
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня. Таким чином,
оскільки відомості про спадкоємців
відсутні, у задоволенні заяви про
заміну сторони виконавчого
провадження правонаступником
відмовлено .

Так, дійсно ухвалою судді Барського
районного суду Вінницької області від
27.03.2014 року, в задоволенні заяви
начальника Відділу ДВС Барського
районного управління юстиції
Вінницької області про заміну сторони
виконавчого провадження її
правонаступником у виконавчому
провадженні, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь кредитної спілки «Центр
фінансових послуг» боргу у розмірі 14
401,94 грн. - відмовлено.

Однак разом з тим, необхідно зазначити,
що відповідно до ст. 608 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

В той же час, за змістом ст. 1218
Цивільного кодексу України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті Боржника до
правонаступників переходять усі його
права та обов'язки, окрім тих, що були
нерозривно пов'язані з особою Боржника.

Водночас зобов'язання по сплаті коштів
кредитору боржником не може
розглядатися як таке, що могло бути
виконане лише Боржником в силу його
особливих можливостей, яких не має інша
особа, а тому таке зобов'язання не
припиняється і, відповідно, допускає
правонаступництво.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 1268
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Статтею 1269 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що у матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази про наявність осіб, які постійно
проживати разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та в силу норми ст.
1269 Цивільного кодексу України можуть
вважатися такими, що прийняли спадщину,
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» є
незаконним.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі смерті боржника, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво, та
державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо встановлення кола
правонаступників виконавче
провадження по примусовому виконанню
Виконавчого листа підлягало зупиненню,
а не закінченню.

Таким чином, оскільки визначені у
Виконавчому листі правовідносини
допускають правонаступництво,
виконавче провадження по примусовому
виконанню Виконавчого листа підлягало
зупиненню, а не закінченню.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
державного виконавця скасуванню.

Інші вимоги скарги задоволенню не
підлягає, оскільки є передчасними.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383-389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Барського районного управління
юстиції в Вінницькій області Голюка
В.М. від 24.04.2014 року про закінчення
виконавчого провадження ВП №31355778.

В задоволенні іншої частини вимог
скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали, а особою яка була відсутня при
проголошенні ухвали протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя