Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1841/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
УХВАЛА

Іменем України

01.07.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашко С.І.

суддів - Сукач Т.О., Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Медтехсервіс» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Медтехсервіс» на
рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 30 травня 2014 року
і

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до до ТОВ
«Медтехсервіс» про стягнення
заборгованості по заробітній
платі та середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

Зазначав, що в липні 2010 року був
прийнятий на посаду охоронника в ТОВ
«Медтехсервіс» і 14 жовтня 2013 року
звільнився через порушенням
роботодавцем трудового договору.

Заборгованість по
заробітній платі відповідач виплатив
частково 14.01.2014 року в сумі 2800 грн. і
заборгованість на вказану дату
становить 4039,89 грн.

В зв'язку з відмовою позивача від
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі,
ухвалою суду від 30 травня 2014 року
провадження в цій частині закрито.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 30 травня 2014 року
позов задоволено частково, стягнуто з
ТОВ «Медтехсервіс» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 5455,75 грн.,
обрахованих без відрахувань податків
та інших обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Медтехсервіс» просить скасувати
рішення суду першої інстанції з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

В судовому засідання представник ТОВ
«Медтехсервіс» Ховренко О.В. підтримав
апеляційну скаргу з посиланням на
викладені в ній обставини, ОСОБА_2
заперечував проти доводів апеляційної
скарги.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.07.2010 року позивача прийнято на
роботу охоронником до ТОВ
«Медтехсервіс» і 23.10.2013 року звільнено
з роботи за власним бажанням, на
підставі ст. 38 КЗпП України.

При звільненні з роботи відповідач не
провів розрахунку з позивачем у
строки визначені ст. 116 КЗпП України, а
розрахувався лише 09.04.2014 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з вимог
ст.ст.116,117 КЗпП України і такий висновок
відповідає обставинам справи, є
законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» увагу
судів звернуто на те, що установивши
при розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому свої вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Така ж правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 03 липня 2013 року, у справі №6-60цс13, за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги про відсутність у
відповідача коштів не виключає його
відповідальності і з нього на користь
позивача підлягає стягненню середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку, тобто з 15 жовтня 2014 року по
09.04.2014 року.

Доводи апеляційної скарги, що судом
першої інстанції не взято до уваги
заяву позивача про переведення його на
половину ставки та часткову
зайнятість, а обмежився лише довідкою
про середньомісячний заробіток і не
відрахував від суми повного заробітку
50% від зазначених сум, не відповідають
обставинам справи та не узгоджуються з
вимогами п.8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати
затвердженого постановою КМУ від 08
лютого 1995 року №100.

З наданого до суду копії наказу №22-К
від 10 жовтня 2013 року вбачаться, що
ОСОБА_2 охороннику ТОВ «Медтехсервіс»
встановлено режим неповного робочого
дня з оплатою праці за фактично
відпрацьований час з 10.10.2013 року по
23.10.2013 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 звільнено 14.10.2013
року (на четвертий день після наказу) , а
для розрахунку середньоденної
заробітної плати береться заробітна
плата за два повних робочих місяця
перед звільненням працівника, тому для
обчислення позивачу середнього
заробітку за час затримки розрахунку
вищевказаний наказ значення немає.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Медтехсервіс» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 30 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: