Справа № 442/5344/13
Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/2960/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 06 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до
Виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3,
третіх осіб: Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційне об'єднання»,
Комунальне підприємство з
приватизації державного житла та
інформативних послуг «Берегиня», про
визнання частково протиправним
рішення про приватизацію квартири,
визнання частково недійсним свідоцтва
про приватизацію квартири, усунення
перешкод у користуванні спільним
допоміжним приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позовні
вимоги задоволено.

Визнано протиправним рішення
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради в особі Комісії з питань
приватизації житла, прийняте у формі
протоколу №6 від 29.04.2013 року у частині
передання у власність ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 допоміжного
приміщення площею 1,2 кв. м. у квартирі
АДРЕСА_1, позначеного на технічному
плані як туалет.

Визнано недійсним свідоцтво про
право власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
квартиру АДРЕСА_1, в частині передання у
власність допоміжного приміщення
площею 1,2 кв. м., позначеного на
технічному плані як туалет.

Зобов»язано ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 усунути
перешкоди ОСОБА_5 і членам його сім»ї в
користуванні допоміжним приміщенням
площею 1,2 кв. м. на другому поверсі
будинку АДРЕСА_1 шляхом розібрання
спорудженого ними проходу до даного
приміщення із сторони загального
коридору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення незаконним,
необгрунтованим та таким, що
суперечить вимогам матеріального та
процесуального права. Під час розгляду
справи суд не взяв до уваги, що позивач
жодного відношення до спірного
приміщення немає, не дослідив у чиїй
власності або користуванні було спірне
приміщення до його приватизації, а
також те, що її діями жодні права
позивача не порушувались. Стверджує, що
в судовому засіданні було встановлено,
що спірне приміщення перебуває у
власності Дрогобицької міської ради, а
відтак належним позивачем у даній
справі повинна бути Дрогобицька міська
рада. Наголошує на тому, що позивач
придбав у власність квартиру НОМЕР_1 на
підставі договору купівлі-продажу, яка
складалась з однієї кімнати площею 16,5
кв.м. та кухні. У договорі не
зазначеного про придбання будь-якого
приміщення, яке перебуває у спільній
власності. У позивача відсутнє право на
приватизацію, а відтак і відсутнє право
на користування спірним приміщенням.
Суд посилаючись на ст.369 ЦК України,
якою передбачено, що співвласники
майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються
ним спільно, не врахував той факт, що
саме власник спірного приміщення
Дрогобицька міська рада надала право
відповідачам на його приватизацію.
Крім цього, не взято до уваги, що саме
апелянт сплачувала комунальні платежі
за подання електроенергії у спірне
приміщення з її квартири. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідачки ОСОБА_3- ОСОБА_4 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що житловий будинок в
якому знаходиться квартира НОМЕР_1
позивача ОСОБА_5 і квартира НОМЕР_2
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власністю
територіальної громади міста
Дрогобича в особі Дрогобицької міської
ради та перебуває на балансі КП «ЖЕО».
Будинок є двоповерховим
багатоквартирним приміщенням і
відноситься до житлового фонду старої
забудови, а тому проектно-технічною
документацією не були передбачені
індивідуальні туалети в окремих
квартирах, однак були облаштовані
загальні туалети на першому поверсі
будинку для користування мешканцями
квартир першого і другого поверху. Дана
обставина підтверджується
інвентаризаційними матеріалами на
будинок, що є при справі.

Позивач ОСОБА_5 з 1997 року є власником
квартири НОМЕР_1 згідно договору
купівлі - продажу.

Відповідачі по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є співвласниками
квартири НОМЕР_2 згідно свідоцтва про
право власності на квартиру, виданому
на підставі рішення комісії з питань
приватизації житла при виконкомі
Дрогобицької міської ради ( протокол №6
від 29.04.2013 року).

Рішення про передачу квартири НОМЕР_2
разом із спірним приміщенням
відповідачам по справі немає.

Зазначене вище рішення прийняте на
підставі довідки КП «ЖЕО» від 29.04.2013
року і технічного плану,
підготовленому КП з питань
приватизації державного житла та
інформативних послуг «Берегиня», в
яких допоміжне приміщення площею 1,2
кв.м не значиться як таке, що
відноситься до квартири НОМЕР_2.

Судом першої інстанції належно
перевірено та вірно встановлено на
підставі зібраних документів та
свідчень свідків, що довідка КП «ЖЕО»
від 29.04.2013 року видана з порушенням
встановленого порядку без перевірки
закріплення допоміжних приміщень за
квартирою згідно інвентаризаційних
матеріалів так як такі матеріали на
момент видачі цієї довідки були
відсутні в КП «ЖЕО і вона видавалася
лише на підставі технічного плану,
складеному КП з питань приватизації
державного житла та інформативних
послуг «Берегиня», який був
підготовлений за заявою відповідачів.

З оглянутих в судовому засіданні
інвентаризаційних документів на
будинок, спірне допоміжне приміщення
площею 1,2 кв.м. не закріплено за жодною
із квартир, в тому числі і за квартирою
відповідачів, а перебувало у спільному
користуванні мешканців цього будинку
як кладова, згодом було переобладнане у
побутову кімнату ( вбиральню), яка
спільно використовувалася мешканцями
квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 і
знаходилося на балансі «ЖЕО».

Судом належно перевірено та
встановлено на підставі оглянутих
інвентаризаційних документів на
будинок №34 вул. Шевченка (бувша
Чацького буд.4) в м. Дрогобичі та згідно
пояснень, даних свідком Лагдан С.Л. в
суді першої інстанції, що виконком
Дрогобицької міської ради в особі
комісії з питань приватизації житла
під час прийняття рішення про
передання у власність квартири разом
із спірним приміщенням всупереч п.19
Положення про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затверджених наказом міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16.12.2009 р.№396 з
урахуванням ч.3 ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» не перевірив інвентаризаційні
матеріали на предмет правомірності
закріплення за відповідачами цього
приміщення, що свідчить про порушення
порядку прийняття рішення.

Згідно ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків та житлових
приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою.

Згідно висновків, які містяться у
рішенні Конституційного суду України
від 02.03.2004 року у справі 1-2/2004(№?4-рп/2004)
та від 09.11.2011 р. у справі « 1-22/2011
(№14-рп/2011) допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладочки, горища,
колясочні та інші) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема,
створення об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Отже, безпідставним є твердження
апелянта щодо того, що позивачем не
представлено жодного документу про
належне користування цим спірним
приміщенням, а також те, що на спірне
приміщення відсутні будь-які
документи, які би встановлювали факт
користування даним приміщенням на
законних підставах, оскільки в рішенні
Конституційного суду України від
02.03.2004р. у справі 1-2/2004 (№?4-рп/2004/
зазначено, що підтвердження права
власності на допоміжні приміщення не
потребує здійснення додаткових дій.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що згідно інвентаризаційних
документів на будинок, спірне
допоміжне приміщення не закріплено за
жодною квартирою, в тому числі за
квартирою відповідачів, а тому
перебувало у спільній сумісній
власності мешканців цього будинку та
знаходилося на балансі КП «ЖЕО».

Зокрема, з технічного плану квартири
НОМЕР_2 вбачається, що вхід до
приміщення 1,2 значиться із сторони
загального коридору, а тому
користування і розпорядження цим
приміщенням повинно відбуватися у
відповідності до ст.369 ЦК України за
згодою всіх співвласників.

Щодо доводів апелянта про те, що судом
першої інстанції не враховано ту
обставину, що відповідачем ОСОБА_3
сплачувалися комунальні послуги по
сплаті електроенергії, яка подавалась
у спірне приміщення із квартири
АДРЕСА_1, то такі не спростовують
висновків суду.

Оскаржуване рішення суду постановлено
з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Підстав для скасування оскаржуваного
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в і д х и л и т
и .

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 06 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин