Справа № 456/1485/14-ц
Провадження № 2/456/1070/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при серетарі Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрий
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Стрийської міської ради, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та зміну способу побачень з
дитиною,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 та виконкому Стрийської міської
ради в якому просить зобов»язати
ОСОБА_3 не чинити перешкод у вихованні
та спілкуванні з неповнолітнім сином
ОСОБА_5; встановити спосіб участі у
вихованні сина та зустрічі з ним у
кожну суботу та неділю з ночівлею
забирати сина по місцю свого
проживання в АДРЕСА_1 без присутності
матері, а також 2 рази в рік протягом 14
днів для поїздок з дитиною на
відпочинок.

В обґрунтування позовних вимог,
посилається на те, що 08.10.2010р. він з
відповідачкою розірвали шлюб, від
спільного проживання у них є
неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після розірвання шлюбу дитина
залишилась проживати з матір»ю. До
середини 2011р. він регулярно бачився з
сином, однак з червня 2011р. відповідач
чинить перешкоди у спілкуванні та
побаченні з сином. У зв»язку з цим
звернувся до органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Стрийської міської ради з заявою про
вирішення питання про можливість
спілкування з сином, однак
встановлений графік побачень йому не
підходить, оскільки його побажання
щодо іншого порядку побачень з сином не
враховувалися, що порушує його
інтереси та інтереси дитини. Починаючи
з 2012р. відповідач взагалі не надає йому
можливості спілкуватися та бачитися з
сином. Порядок побачень у вихідні з
ночівлею по місцю його проживає
відповідає інтересам сина, оскільки
він до нього прихильний, жодних підстав
не довіряти йому у відповідача немає,
оскільки на обліку у лікаря-нарколога
та лікаря-психіатра не перебуває,
характеризується позитивно, проживає в
будинку в АДРЕСА_1, площею 32 кв.м., де є
дві житлові кімнати, кухня, ванна
кімната з туалетом, коридор. В будинку
чисто, є стіл для навчання, наявно 6
спальних місць, є гаряча вода та всі
умови для проживання дітей. Бажає
бачитися з сином та спілкуватися без
присутності матері, оскільки така
постійно влаштовує скандали, у зв»язку
з чим бажає уникати зустрічей з нею в
присутності сина, щоб ці конфлікти
психологічно не травмували дитину.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав повністю, послався на
обставини викладені в позовній заяві,
додатково пояснив, що звернувся до суду
з вказаною заявою, оскільки хоче
бачитися з дитиною та брати
безпосередню участь у його вихованні.
Відповідач не надає можливості
бачитися з дитиною, забороняє йому це
робити, наказує дитину за зустрічі з
ним. Останній раз бачив сина в 2012р.,
оскільки колишня дружина забороняє
зустрічатися з ним. Відповідачка, часто
змінює місце проживання, не
повідомляючи його про це, тим самим
чинить перешкоди у зустрічах. Окрім
того, син говорив йому, «що не хоче
зустрічатися, бо мама буде його бити».
Неодноразово просив колишню дружину
добровільно вирішити спір, однак
остання відмовляється. Був випадок,
коли він затримався з сином, а
відповідач написала заяву у міліцію, що
він викрав дитину. На даний час він
проживає в АДРЕСА_1 з дружиною і двома
неповнолітніми дітьми. Постійно працює
в ПАТ «Укрнафта», зарплата становить
2000грн.. Сплачує аліменти протягом двох
років, заборгованості немає. Органом
опіки та піклування були встановлені
дні і години побачень, однак рішення
приймалося у його відсутність, так як
його не повідомили про час розгляду. З
того часу бачився з дитиною, протягом
першого року побачень, дитина не
заперечувала проти зустрічей. В 2012р.
виникло питання відносно прописки
дитини і з цього часу дружина
заборонила бачитись з сином. Спочатку
думав, що все налагодиться і не хотів
травмувати дитину, але з часом
зрозумів, що час минає і він втрачає
дитину. З дружиною домовитись не
можливо, вона налаштовує дитину проти
нього. Теперішня його дружина згідна,
щоб його син проживав у них. Згідний,
щоб дитина проживала з ним постійно і
згідний прописати дитину в АДРЕСА_1, де
вони проживають.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов заперечила повністю
згідно письмового заперечення,
додатково пояснила, що згідна, щоб
відповідач бачився з сином по 2-3 години
один раз на тиждень. Дитину дійсно не
дає батькові, оскільки одного разу
чоловік взяв сина в суботу та мав
повернути в неділю, але в неділю та
понеділок відключив телефон. Дитину
знайшли в друзів, де в той час був
батько ніхто не знав. Також, були
випадки коли чоловік брав дитину, а
повертали інші люди. На даний час вона
проживає окремо з двома дітьми на
орендованій квартирі. Вважає, що батько
негативно впливає на сина, той завжди
повертався знервований та збуджений.
Дитину ніколи не наказувала за
зустрічі з батьком. Чоловік перестав
бачитися з дитиною, тому що вона
заборонила.

Третя особа представник органу опіки
та піклування Стрийської міської ради
в судовому засіданні пояснила, що
згідна з позов в частині усунення
перешкод в зустрічах з дитиною.
Ствердила, що дійсно в 2012р. позивач
звертався в орган опіки та піклування
відносно того, що йому чиняться
перешкоди в зустрічах з дитиною. В
решті позовних вимог покладаються на
думку суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні, позов заперечила повністю з
підстав викладених в письмовому
запереченні.

Свідок ОСОБА_7 (дружина позивача), суду
пояснила, що вона не заперечує, щоб
чоловік бачився з дитиною, згідна, щоб
він привозив дитину в дім та
спілкувався з їхніми спільними дітьми.
У будинку є всі умови для належного
виховання та спілкування дітей. В
будинку є дві кімнати, там проживають
вона з чоловіком та їх двоє дітей ( 2 і 3
роки).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що
відповідач по справі її товаришка.
Знає, що позивач брав дитину до себе,
але вчасно не повернув. Вони разом з
ОСОБА_3 шукали дитину, знайшли в друзів,
батька не було. Знає, що батько сам
дитину не забирав, дитину забирала його
мати і проводила також мати.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, покази свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задоволити
частково, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 24 Конституції
України громадяни України мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Логічним
підтвердження цієї статті Конституції
є ст.141 СК України, якою визначені рівні
права та обов'язки батьків щодо дитини.
Статтею 242 ЦК України зазначено, що
батько і мати є законними
представниками дитини, а тому усі права
дитини здійснюються опосередковано
через батьків та за їх участю. Рівність
батьків дозволяє в повній мірі
гармонійно врахувати інтереси дитини
та задовольнити усі її потреби.

Ч. 1 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8
ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про охорону дитини» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, морального, культурного,
духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють,
несуть відповідальність за створення
необхідних умов для всебічного
розвитку дитини відповідно до законів
України.

Відповідно до Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20.11.1959 р.н., принциповим положенням
є те, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Частиною 1, 2 ст. 15 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
дитина, яка проживає окремо від одного
з батьків, має право на підтримання з
ним регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов»язані брати участь у її
вихованні, мають право спілкуватися з
нею, якщо судом визнано, що таке
пілкування не перешкоджатиме її
нормальному вихованню.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини, місце та
час їхнього спілкування, з урахуванням
віку, стану здоров'я дитини, поведінки
батьків, а також інших обставин, що
мають істотне значення.

Таким чином, законодавець чітко й
однозначно визначився, що питання про
участь батьків у вихованні дитини
повинно вирішуватися виходячи
передусім з інтересів останньої.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Після фактичного розпаду сім'ї
дитина залишилась проживати з матір'ю.

Також встановлено, що позивач
офіційно працевлаштований, сплачує
аліменти на утримання сина та
заборгованості по таких немає, має
постійне місце проживання де
характеризується позитивно, до
адміністративної чи кримінальної
відповідальності не притягався.

Згідно довідки про доходи ПАТ
«Укрнафта» № 185 від 26.06.2014р., з ОСОБА_2 за
період з 01.12.2013р. по 31.05.2014р. стягнено
3044,37 грн. аліментів.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_2 від 05.03.2014р. встановлено, що
останній проживає в будинку площею 32
кв.м., житлова площа 23 кв.м.. Будинок
складається з двох кімнат, є кухня,
ванна кімната з туалетом, коридором. В
будинку чисто, охайно. Є стіл для
навчання дітей. Наявно 6 (шість)
спальних місць. Є гаряча вода та всі
умови для проживання дітей.

Згідно характеристики з місця
проживання та місця праці позивач
характеризується позитивно, веде
здоровий спосіб життя, відповідальний,
добросовісний.

Згідно довідок Стрийського
поліклінічного відділення від 01.04.2014р.
позивач на обліку у лікаря-психіатра та
нарколога не перебуває.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно у
приватній спільній частковій
власності позивача перебуває ? частини
квартири по АДРЕСА_2.

Оскільки між сторонами по справі
виникають непорозуміння щодо участі
батька у вихованні дитини, цим питанням
займалися органи опіки і піклування.
Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини виконавчого комітету
Стрийської міської ради Львівської
області від 20.06.2011 р. був обраний спосіб
участі у вихованні дитини ОСОБА_5, його
батьком ОСОБА_2, визначивши час
спілкування щотижня, щосуботи та
щонеділі, з 10.00 до 19.00 год. тільки у межах
м. Стрия.

Судом встановлено, що зазначені
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради виконувалось
не завжди з різних причин. Між
сторонами спору мали місце
непорозуміння з приводу участі батька
у вихованні дитини, а також приходячи
на відвідини батько виявляв, що мати з
дитиною більше за вказаною адресою не
проживає.

Зважаючи на те, що встановлений
графік зустрічей з дитиною не цілком
влаштовував позивача ОСОБА_2, а також,
що він фактично не виконувався в 2014р.,
він повторно звернувся з заявою в орган
опіки та піклування про встановлення
йому нового графіку зустрічей з сином.
Так, висновком служби у справах дітей
ВК Стрийської міської ради від 10.06.2014 р.
№ 229 всатновлено наступний графік
зустрічей батька ОСОБА_2 з дитиною
ОСОБА_5, а саме: через тиждень у суботу
та неділю з ночівлею за місцем
проживання батька в АДРЕСА_1; двічі на
рік по 14 днів впродовж канікул літнього
та зимового періоду для поїздок з
дитиною на відпочинок, попередньо
узгодивши період відпочинку з матір»ю
дитини ОСОБА_3.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд, вирішуючи спір між
сторонами, керується зазначеними вище
нормами сімейного законодавства та
частково задовольняючи позовні вимоги,
виходить насамперед з інтересів самої
дитини, а тому з урахуванням не тільки
формального права позивача на зустріч
зі своїм сином, а й з урахуванням усіх
інших істотних обставин справи у їх
сукупності та зобов»язує ОСОБА_3 не
чинити перешкод ОСОБА_2 у здійсненні
ним батьківських прав і обов'язків по
відношенню до дитини та визначає
спосіб участі батька у вихованні сина
шляхом систематичних побачень один раз
на тиждень, почергово у суботу та
неділю (через тиждень) з ночівлею по
місцю проживання батька в АДРЕСА_1 а
також двічі на рік по 10 днів впродовж
канікул літнього та зимового періоду
для поїздок з дитиною на відпочинок,
попередньо узгодивши період
відпочинку з матір»ю ОСОБА_3.

Згідно ст. 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, з ким проживає
дитина, не має права перешкоджати тому
з батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, в разі,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, дитина, яка не проживає з
одним чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли
це суперечить інтересам дитини. Суд на
підставі даних про особу батька,
відносно якого відсутні негативні
характеристики, вважає, що побачення
мають носити систематичний характер.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині призначення позивачу
часу для спілкування та виховання
дитини: у кожну суботу та неділю, а
також 2 рази в рік протягом 14 днів для
поїздок з дитиною на відпочинок, суд
враховує, фізичний та психічний стан
дитини в результаті зустрічей з
батьком, з яким не бачився досить давно,
зайнятість батька, який працює
позмінно, а тому не зможе два дні підряд
приділяти належну увагу сину, а також
те, що позивач просить зустрічі саме у
вихідні дні, що буде несправедливим по
відношенні до матері, яка також працює
протягом тижня.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10
ЦПК України).

Даний принцип полягає у прояві в
змагальній формі ініціативи та
активності осіб, які беруть участь у
справі.

Принцип змагальності забезпечує
повноту дослідження обставин даної
справи. Сторони зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статею 61 цього
Кодексу.

Відповідач не довела суду ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх заперечень, а також
те, що спілкування позивача з дитиною
перешкоджає нормальному розвиткові
сина, тому батько не може бути
позбавлений права спілкування з сином.

Метою законодавчого закріплення
права батьків на спілкування з дитиною
і є насамперед захист інтересів дитини.
Здійснення батьками своїх прав і
виконання обов'язків повинно
ґрунтуватися на повазі до прав дитини і
її людської гідності.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні ним
батьківських прав і обов»язків по
відношенню до дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_2
у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
вигляді систематичних побачень один
раз на тиждень, почерговоу суботу та
неділю (через тиждень), а також двічі на
рік по 10 днів впродовж канікул літнього
та зимового періоду для поїздок з
дитиною на відпочинок, попередньо
узгодивши період відпочинку з матір»ю
дитини ОСОБА_3.

В решті позову відмовити

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів