АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/601/14
Головуючий в 1 інстанції Бабій С.О.
Доповідач Козлов С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Кочкової Н.О.,

при секретарі:
Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди заподіяної в
наслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 і ПрАТ
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, посилаючись на те,
що 20.10.2012 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Mercedes-Benz 412D, реєстраційний
номер НОМЕР_1, по вул. Дніпровська у м.
Павлоград допустив наїзд на її сина
ОСОБА_3, який внаслідок цього загинув, у
зв'язку з чим їй була заподіяна
матеріальна і моральна шкода, але
ОСОБА_2 її у добровільному порядку
сплатити відмовився, при цьому його
цивільна відповідальність була
застрахована у ПрАТ «Страхова компанія
«АХА Страхування», яка також відмовила
у сплаті страхового відшкодування. З
таких підстав та уточнюючи свої
позовні вимоги в ході розгляду справи
позивачка просила суд стягнути з ПрАТ
«Страхова компанія «АХА Страхування» 13
426,26 грн. в рахунок відшкодування витрат
на поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, 5000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
81 573,74 грн. в рахунок відшкодування
шкоди, пов'язаної зі смертю сина,
стягнути з ОСОБА_2 195 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 3 158,72
грн. на місяць довічно на її утримання.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року
стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування витрат на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника у розмірі 8 226,26
грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
морального збитку 3000 грн., а в
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Як встановлено судом, 13.04.2011 року
ПрАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» на підставі Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" уклало з ОСОБА_2 поліс №АВ/7467035
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, за
умовами якого об'єктом страхування є
цивільно-правова відповідальність
автомобіля Mercedes-Benz 412D, реєстраційний
номер НОМЕР_1; страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором (полісом); ліміт
відповідальності ПрАТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» за шкоду,
завдану життю і здоров'ю, становить 100000
грн..

20.10.2012 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Mercedes-Benz 412D, реєстраційний
номер НОМЕР_1, по вул. Дніпровська у м.
Павлоград допустив наїзд на сина
позивачки - ОСОБА_3, який перебував у
стані алкогольного сп'яніння та
внаслідок заподіяних тілесних
ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в лікарні,
у зв'язку з чим позивачці була
заподіяна матеріальна шкода у вигляді
понесених витрат по похованню ОСОБА_3:
2344 грн. - вартість ритуальних послуг;
128,64 грн. - утримання у морзі, 173, 61 грн. -
передягання в морзі, 3400 грн. -
поминальний обід; 600 грн. - горілка, 5580
грн. - встановлення пам'ятника, а також
внаслідок загибелі сина позивачці
спричинена моральна шкода.

Згідно постанови слідчого з ОВС
відділу по ДТП СУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області про
закриття кримінального провадження
від 24.01.2013 року причиною даної дорожньо
- транспортної пригоди стало порушення
пішоходом ОСОБА_3 вимог п.п. 4.7. 4.14(а), (б),
(г) ПДР України, при цьому дані
порушення знаходяться в прямому
причинному зв'язку з наслідками, а
водій ОСОБА_2 рухався в межах
допустимої швидкості на даній ділянці
дороги, у зв'язку з чим кримінальне
провадження було закрито на підставі п.
2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в
діях водія ОСОБА_2 складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
тобто в ході досудового слідства у
кримінальному провадженні не було
встановлено вини ОСОБА_2 у вчиненні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина
потерпілого не враховується у разі
відшкодування додаткових витрат,
передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України, у
разі відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника та у разі
відшкодування витрат на поховання.

Статтею 1194 ЦК України передбачено,
що особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатньої страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

За ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1201 ЦК
України особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.

Частиною 1 статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом п. 22.3 ст. 22 цього Закону
моральна шкода відшкодовується
страховиком лише потерпілому.

Стаття 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
визначає поховання померлого як
комплекс заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству.

Під комплексом заходів та
обрядових дій розуміється, зокрема,
організація поховання померлого і
проведення у зв'язку з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення
поняття поховання, відповідно до
закону, до таких витрат можна віднести
ті, які здійснюються з моменту смерті
людини до поміщення труни з тілом у
могилу.

Отже, витрати на проведення
поминальних обідів, які проводяться
після поховання (а саме поминальні
обіди та роковини), не відносяться до
витрат на поховання.

Статтею 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди право на страхове
відшкодування мають діти (в тому числі
усиновлені) - до досягнення ними
повноліття, непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності. У
зв'язку із смертю годувальника
відшкодовується частина неотриманих
доходів потерпілого, яка кожному
утриманцю належала б при його житті, за
вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника.

Вирахування відшкодування
утриманцям визначється Порядком
проведення розрахунку розміру
страхового відшкодування утриманцям у
зв'язку зі смертю годувальника
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31
грудня 2004 року №1776, згідно п.п. 1, 2 якого
розрахунок розміру страхового
відшкодування, що виплачується
утриманцям у зв'язку із смертю
годувальника внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
проводиться у межах визначеного
законодавством ліміту
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
який діяв на дату укладення договору
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Частина неотриманих доходів
померлого годувальника, яка за його
життя належала б кожному утриманцю,
визначається із середньомісячного
доходу померлого, який включає виплати,
що підлягають обкладенню податком з
доходів фізичних осіб, пенсії, державну
соціальну допомогу та щомісячні
виплати за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням, за
останній календарний рік (за
відрахуванням частки, яка припадала на
померлого і працездатних осіб, та суми
пенсій, виплачених утриманцям
внаслідок втрати годувальника) шляхом
ділення частини неотриманих доходів
померлого годувальника, що припадає на
зазначених осіб, на кількість цих осіб.

В судовому засіданні було
встановлено, що після смерті ОСОБА_3 у
нього залишився малолітній син ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого він
сплачував аліменти, а батьками ОСОБА_3 є
позивачка та ОСОБА_5, 1953 року
народження, тобто є інші утриманці.

За таких обставин, керуючись
названими нормами закону суд стягнув
на користь позивачки з ПрАТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» понесені
нею витрати на поховання сина та на
спорудження надгробного пам'ятника у
розмірі 8 226,26 грн., а з ОСОБА_2 - 3000 грн.
моральної шкоди з врахуванням засад
розумності, виваженості та
справедливості, обставин справи,
характеру скоєного правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, відсутності вини ОСОБА_2 у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, відмовивши в задоволенні
решти позовних вимог, в тому числі, у
відшкодуванні шкоди, завданої смертю
годувальника, виходячи з того, що
позивачка не надала достовірних даних
щодо отримання померлим доходу та про
його середньомісячний розмір, на
підставі яких, відповідно до вимог
чинного законодавства визначається
розмір страхового відшкодування.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
про залишення судом без уваги положень
закону, на підставі яких її вимоги
підлягають повному задоволенню, не
ґрунтуються на матеріалах справи,
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та повторного
обґрунтування заявлених нею вимог з
викладенням таких же самих обставин і
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України.

Крім того, позивачка, заявляючи
вимоги про стягнення на її користь
страхового відшкодування у зв'язку із
смертю годувальника у повному обсязі і
поставивши, таким чином, питання про
права інших утриманців на отримання
такого відшкодування, не навела
розрахунку його розміру з урахуванням
всіх утриманців, в позові їх не
зазначила і вони не були залучені до
участі у цій справі, а суд апеляційної
інстанції згідно норм діючого на цей
час процесуального законодавства
позбавлений можливості залучати до
участі у справі іншіх осіб, які не були
залучені у встановленому порядку
місцевим судом, або направляти справу
на новий розгляд для вирішення цього
питання.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: