Справа № 307/1943/14-ц
Провадження № 2/307/999/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Герич Є.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третьої
особи ОСОБА_2 - про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_2 - про виселення.
Позовні вимоги мотивує тим, що згідно
кредитного договору №MKLWGA000000029 від 4
грудня 2007 року ОСОБА_2 було надано
кредит у виді кредитної лінії в розмірі
50464,83 доларів США терміном до 4 грудня 2017
року зі сплатою 11,04% за користування
кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника ОСОБА_2 за вказаним
кредитним договором згідно договору
іпотеки від 06.12.2007 року було передано в
іпотеку банку належне відповідачці
ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: житловий
будинок з надвірними спорудами
загальною площею 154,8 кв.м., житловою
площею 70,6 кв.м., який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки в порушення укладених умов
кредитного договору №MKLWGA000000029 від 4
грудня 2007 року ОСОБА_2 ухилялася від
взятих на себе зобов'язань, не погашала
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитними
коштами, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся
в суд з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки та згідно рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 6 листопада
2012 року було звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме житловий
будинок загальною площею 154,8 кв.м.,
житловою площею 70,6 кв.м., який
розташований в АДРЕСА_1 шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«Приват Банк».

За таких обставин, представник
позивача вважає, що всі мешканці
будинку в АДРЕСА_1, підлягають
виселенню.

Просить суд виселити відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та
проживають в будинку, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов підтримав, посилаючись
на викладені в письмовій позовній
заяві обставини і просить позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та третя особа
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися
повторно, хоч про час та місце розгляду
справи були належним чином
повідомлені, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у їх
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно кредитного договору №MKLWGA000000029
від 4 грудня 2007 року ОСОБА_2 було надано
кредит в розмірі 50464,83 доларів США
терміном до 4 грудня 2017 року зі сплатою
11,04% за користування кредитними
коштами.

В забезпечення належного виконання
зобов'язань позичальника ОСОБА_2 за
вказаним кредитним договором згідно
договору іпотеки від 06.12.2007 року було
передано в іпотеку банку належне
ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: житловий
будинок з надвірними спорудами
загальною площею 154,8 кв.м., житловою
площею 70,6 кв.м., який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки в порушення укладених умов
кредитного договору №MKLWGA000000029 від 4
грудня 2007 року ОСОБА_2 ухилялася від
взятих на себе зобов'язань, не погашала
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитними
коштами, ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся
в суд з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки та згідно рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 6 листопада
2012 року, яке набуло законної сили 20
листопада 2012 року, було звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме
житловий будинок загальною площею 154,8
кв.м., житловою площею 70,6 кв.м., який
розташований в АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України в разі порушення зобов»зання
настають правові наслідки встановлені
договором. Відповідно до умов
кредитного договору у випадку
порушення позичальником зобов'язань,
передбачених умовами кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії,
відсотків за користування кредитом.

У відповідності до статті 3 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку майно не
зареєстровані у встановленому законом
порядку або зареєстровані після
державної реєстрації іпотеки.
Іпотекодержатель має пріоритет у
задоволенні вимог.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Порядок передачі іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки та
його право на продажу предмета іпотеки
передбачені ст.ст. 37, 38 Закону України
«Про іпотеку».

Відповідно до ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають в
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора добровільно звільнити його
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до письмової вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» від 14 березня 2014 року
позивач повідомив відповідачку ОСОБА_1
та третю особу ОСОБА_2 про необхідність
добровільно звільнити нерухоме майно,
на яке звернуто стягнення, а саме -
житловий будинок в АДРЕСА_1, і дана
вимога згідно повідомлення про
вручення поштового відправлення
отримана ними 26 березня 2014 року,

Враховуючи наведене та той факт, що на
даний час рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 6 листопада 2012 року, яким було
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме житловий будинок в АДРЕСА_1, в
якому зареєстрована та проживає
відповідачка ОСОБА_1, набуло законної
сили, остання після отримання з банку
письмової вимоги про добровільне
звільнення іпотечного майна його не
звільнила, суд вважає, що позов ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1, третьої особи
ОСОБА_2 - про виселення слід
задовольнити частково та виселити
відповідачку ОСОБА_1 з житлового
будинку, який є предметом іпотеки та
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а в
решті позову слід відмовити.

Доводи представника позивача щодо
необхідності виселення інших осіб з
житлового будинку, який є предметом
іпотеки та знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, суд вважає безпідставними,
оскільки ним в судовому засіданні
належними та допустимими доказами не
доведено, які саме особи зареєстровані
та проживають у вказаному будинку, та
не пред'явлено позовні вимоги до них.
Судові витрати в частині сплати
судового збору слід розділити між
сторонами.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169. 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст.3, 33, 40 Закону України
"Про іпотеку", ст..109 ч.3 ЖК України, ст. 526,
527, 530, 611 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити відповідачку ОСОБА_1 з
житлового будинку, який є предметом
іпотеки та знаходяться за адресою
АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко