У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Банк «Демарк» на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ «Банк «Демарк»
звернулося до суду з указаним позовом,
в якому просило суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 21 236 грн 92
коп., яка складається із: 8 949 грн 21 коп. -
заборгованість за кредитом; 7 083 грн 74
коп. - заборгованість по процентам; 1 850
грн - комісія; 1 315 грн 41 коп. - пеня за
несвоєчасну сплату кредиту; 838 грн 56
коп. - пеня за несвоєчасну сплату
відсотків; 1 200 грн - штраф за порушення
строків сплати відсотків.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 08 серпня 2008 року між
банком та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав споживчий кредит у
сумі 10 000 грн зі сплатою 26 % річних з
кінцевим терміном повернення 07 вересня
2010 року. Умови договору щодо внесення
щомісячного платежу відповідач
виконував не належним чином, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість у
розмірі 21 236 грн 92 коп.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 11
грудня 2013 року позовні вимог ПАТ «Банк
«Демарк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк
«Демарк» заборгованість за кредитним
договором № 192-073 від 08 вересня 2008 року у
розмірі 21 236 грн 92 коп., сплачений
судовий збір у сумі 229 грн 40 коп., а
всього 21 466 грн 32 коп.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 березня
2014 року заочне рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 11
грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«Банк «Демарк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк
«Демарк» заборгованість за кредитним
договором від 08 вересня 2008 року у сумі 2
312 грн 22 коп., яка складається із:
заборгованість за кредитом - 517 грн 84
коп.; заборгованість по процентам - 416
грн 37 коп.; заборгованість по комісії - 50
грн.; пеня по тілу кредиту 76 грн 11 коп.;
пеня по відсоткам - 51 грн 90 коп.; штраф - 1
200 грн; судовий збір - 229 грн 40 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Демарк»
порушує питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 08 серпня 2008 року
між ВАТ «Банк «Демарк»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Демарк», та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит
на споживчі потреби у розмірі 10 000 грн,
які він повинен повернути не пізніше 07
вересня 2010 року.

Невід'ємною частиною кредитного
договору є додаток № 1 до договору -
графік платежів та розрахунок сукупної
вартості споживчого кредиту,
підписаний сторонами та яким
встановлено щомісячний платіж у сумі 588
грн.

Станом на 04 вересня 2013 року у ОСОБА_6
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 21 236 грн 92 коп., яка
складається із: 8 949 грн 21 коп. -
заборгованість за кредитом; 7 083 грн 74
коп. - заборгованість по процентам; 1 850
грн - комісія; 1 315 грн 41 коп. - пеня за
несвоєчасну сплату кредиту; 838 грн 56
коп. - пеня за несвоєчасну сплату
відсотків; 1 200 грн - штраф за порушення
строків сплати відсотків.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався положеннями ст. ст.
526, 530, 610, 631, 1054 ЦК України та виходив з
того, що відповідач не виконує
зобов'язання, передбачені умовами
кредитного договором, станом на час
звернення до суду у нього утворилась
заборгованість за кредитним договором,
яку відповідач не повернув у
встановлені договором строки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності, та
вважав, що з відповідача підлягає
стягненню платіж у сумі 579 грн 43 коп.,
який підлягав сплаті до 07 вересня 2010
року.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦПК України
судовий розгляд закінчується
ухваленням рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими главою І розділу V ЦПК
України.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Аналіз цих норм дає підстави для
висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення. При цьому йдеться про
винесення рішення судом першої
інстанції, оскільки саме ухваленням
ним свого рішення закінчується судовий
розгляд спору (ч. 3 ст. 208 ЦПК України).

Оскільки у матеріалах справи відсутня
заява відповідача, подана до суду
першої інстанції про застосування до
спірних правовідносин позовної
давності, то суд апеляційної інстанції,
з порушенням вказаних норм
матеріального права, застосував
позовну давність за поданою
відповідачем до суду апеляційної
інстанції заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Разом з тим, не можна і погодитися з
рішенням суду першої інстанції,
оскільки воно ухвалено з порушенням
норм процесуального права.

Порядок направлення судових повісток
передбачений ст. 74 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо
особу, якій адресовано судову повістку,
не виявлено в місці проживання,
повістку під розписку вручають
будь-кому з повнолітніх членів сім'ї,
які проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Із матеріалів справи вбачається, що
місце проживання відповідача
зареєстровано у АДРЕСА_1 (а.с. 14).

За вказаною адресою суд направив
повістки про виклик відповідача у суд
на 23 жовтня 2013 року та 11 грудня 2013 року,
однак повістки повернулися до суду без
вручення за закінченням терміну
зберігання (а.с. 18, 26).

Ухвалюючи заочне рішення, суд першої
інстанції, у порушення положень ст. 213
ЦПК України, не звернув уваги на
порядок направлення судових повісток
та порядок їх вручення, пославшись на
те, що відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не врахував, що судові повістки
повернуті до суду не внаслідок
відсутності відповідача за адресою їх
направлення, а у зв'язку з терміном
зберігання.

Допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права
позбавили відповідача можливості
здійснювати захист своїх прав, а суд
був позбавлений можливості повного та
всебічного дослідження обставин
справи.

Виходячи з викладеного, беручи до
уваги, що суд апеляційної інстанції не
має повноважень на скасування рішення
суду першої інстанції із передачею
справи на новий розгляд, а також
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в силу ст. 338 ЦПК
України, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 11 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 березня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук