РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року Шевченківський
районний суд Харківської області в
складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.

при секретарі Реуцькій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Шевченкове цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вимогою про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди до
відповідача ОСОБА_2, пізніше просив
залучити в якості співвідповідача
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна». Ухвалою
суду від 29 жовтня 2013 року його
клопотання задоволено, в якості
співвідповідача залучено приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Провідна».

В уточненій позовній заяві від 12.11.2013
року позивач просив стягнути з
відповідачів на його користь завдану
йому матеріальну шкоду, спричинену
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди у розмірі 17 049,26 гривень та
судові витрати в розмірі 229,40 грн.,
моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
послався на те, що 20 січня 2013 року
близько 13 години відповідач не
впорався з керуванням автомобіля і
виїхавши на смугу зустрічного руху,
допустив зіткнення з його автомобілем.
В результаті зіткнення його автомобіль
отримав значні механічні пошкодження,
а позивач отримав легкі тілесні
ушкодження.

19 лютого 2013 року постановою
Шевченківського районного суду
відповідач був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
статтею 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Після дорожньо-транспортої пригоди
позивач неодноразово намагався
домовитись з відповідачем про
відшкодування спричинених йому
збитків в результаті зіткнення
автомобілів, але відповідач
відмовлявся відшкодовувати спричинені
матеріальні збитки мотивуючи тим, що
величина збитків є надуманою.

15 лютого 2013 року позивачем було
отримано висновки експертного
авто-товарознавчого дослідження з
визначенням величини матеріальних
збитків в розмірі 17 049 гривень 26
копійок, позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
щодо відшкодування спричиненої йому
матеріальної шкоди.

Позивач вказує, що окрім матеріальної
шкоди йому була спричинена моральна
шкода, яка полягає в душевних
стражданнях пов'язаних з лікуванням в
медичних закладах, які він оцінює в 2000
гривень.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов та наполягав на його
задоволенні.

Відповідач та його представник проти
позовних вимог заперечували, оскільки
цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована у ПрАТ СК
«Провідна» та мається поліс
обов'язкового страхування, тобто
відшкодовувати матеріальну шкоду має
безпосередньо страхова компанія.

Відповідач пояснив, що на наступний
день після ДТП ним було подано заяву
про страховий випадок до
представництва ПрАТ СК «Провідна» з
відповідними доказами про ДТП.
Представник відповідача посилається
на те, що відповідно до ст. 1194 ЦК
України, особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати, для
повного відшкодування шкоди повинна
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою. В даному випадку величина
матеріального збитку становить 17 049,26
грн., що не перевищує встановленого
полісом ліміту в 50 000 грн., тому
відшкодування повинно покладатися на
страхову компанію.

На отриману від позивача
претензію, йому було роз'яснено про
необхідність звернення до страхової
компанії з заявою про страхове
відшкодування, куди він не звертався,
про що свідчить відповідь страхової
компанії від 08.05.2013 року. В позовних
вимогах про стягнення моральної шкоди
також просять відмовити з тих підстав,
що позивачем не надано доказів
перебування на лікуванні та доказів
щодо відмови відповідачем у виплаті
відшкодування.

Представник співвідповідача -
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» - ПрАТ
СК «Провідна» в судове засідання не
з'явився, просив слухати справу за його
відсутності (а.с. 127). Проти позову
заперечував та надав письмові
заперечення, з яких вбачається, що
позивач не звертався з заявою про
виплату страхового відшкодування, тому
у страхової компанії були відсутні
підстави для винесення рішення про
страхове відшкодування. Крім того,
представником страхової компанії або
залученим ним страховиком не робився
огляд пошкодженого транспортного
засобу, тому з висновками проведеної
оцінки пошкодженого автомобіля та
сумою спричинених збитків не
погоджуються.

Суд, вислухавши позивача,
представника відповідача ОСОБА_2,
вивчивши матеріали справи, оглянувши в
судовому засіданні матеріали
адміністративного провадження
Шевченківського районного суду про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності по
ст. ст..124 КпАП України, вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню частково, так як до
зазначених правовідносин слід
застосувати положення Закону України «
Про обов»якове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів » № 1961 -
1У від 01. 07. 2004 р.( далі « Закон»),
оскільки цивільна відповідальність
ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована.

20 січня 2013 року близько 13 години ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Опель Аскона»,
державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
автодорозі Чугуїв-Мілове на території
Шевченківського району Харківської
області, не впорався з керуванням
автомобіля і виїхавши на смугу
зустрічного руху, допустив зіткнення з
автомобілем ЗАЗ 110307, державний номер
НОМЕР_2 під керуванням позивача. В
результаті зіткнення автомобіль ЗАЗ
110307, державний номер НОМЕР_2 отримав
значні механічні пошкодження, а
позивач отримав легкі тілесні
ушкодження.

19 лютого 2013 року постановою
Шевченківського районного суду ОСОБА_2
був притягнутий до адміністративної
відповідальності за статтею 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (а.с.4).

15 лютого 2013 року позивачем було
отримано висновки №15 експертного
авто-товарознавчого дослідження,
судового експерта авто товарознавця з
визначення величини матеріальних
збитків, сума збитків становить 17 049
гривень 26 копійок (а.с.5-7).

Відповідно до положень частини першої
статті 1187 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Шкода, заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, як передбачено у частині
другій зазначеної статті,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Вина відповідача ОСОБА_2 в порушенні
правил безпеки дорожнього руху
встановлена постановою
Шевченківського районного суду
Харківської області від 19 лютого 2013
року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Постанова у встановленому
законом порядку не оскаржувалася та
набрала законної сили.

Згідно з вимогами статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ. Постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду,
який розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що відповідач під час керування
автомобілем порушив правила безпеки
дорожнього руху і це має прямий
причинний зв'язок з настанням
дорожньо-транспортної пригоди і її
наслідками у вигляді пошкодження
транспортного засобу позивача.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільна відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована ПрАТ СК «Провідна»,
відповідно до договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, про що мається
поліс № АВ/5899588 (а.с. 122). Даний договір
укладався у відповідності із
положеннями Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Строк дії договору з 02.03.2012 року по
01.03.2013 рік, ДТП сталося 20.01.2013 року.
Страхова сума (ліміт відповідальності)
на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000 грн.
Розмір франшизи становить 500 грн.

Відповідно до п. 33.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
дотримуватися передбачених правилами
дорожнього руху обов'язків водія,
причетного до дорожньо-транспортної
пригоди; вжити заходів з метою
запобігання чи зменшення подальшої
шкоди; проінформувати інших осіб,
причетних до цієї пригоди, про себе,
своє місце проживання, назву та
місцезнаходження страховика та надати
відомості про відповідні страхові
поліси; невідкладно, але не пізніше
трьох робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу. Якщо водій
транспортного засобу з поважних причин
не мав змоги виконати зазначений
обов'язок, він має підтвердити це
документально.

Зазначені вимоги закону відповідачем
ОСОБА_2 дотримані, що підтверджено
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме повідомленням відповідача
ОСОБА_2 до страхової компанії про
вчинену ДТП, а також інформаційним
листом від 21.01.2013 року (а.с. 29-31).

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 35.1 зазначеного Закону,
для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування. Разом із
заявою подаються документи, які
підтверджують обставини настання
події та розмір завданої шкоди.

Позивачем відповідну заяву до ПРаТ
«Страхова компанія «Провідна» було
подано 08.11.2013 року, що підтверджується
квитанцією за оплату кур'єрської
доставки вказаної заяви з додатками
(а.с. 109-110).

Загальна величина матеріальної шкоди,
спричинена позивачу, становить 17049, 26
грн. , що не перевищує страхової суми,
визначеної договором.

Заперечення відповідача - представника
страхової компанії про те, що до
висновків експертного товарознавчого
дослідження оцінювача ОСОБА_3 не додано
фотознімки пошкодженого транспортного
засобу судом не сприймаються до уваги,
оскільки в матеріалах справи
міститься висновок з фотознімками
(а.с.93-102), з якими відповідач мав
можливість ознайомитися в ході
судового розгляду, крім того, дані
матеріали були направлені на адресу
страхової компанії листом позивачем
від 08.11.2013 року і це підтверджується
рекомендованим поштовим повідомленням
про отримання відповідачем уточненої
позовної заяви і матеріалів (а.с.110,
112-117).

Разом з тим, договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, про що мається
поліс № АВ/5899588 визначено розмір
франшизи в сумі 500 грн. Згідно з пунктом
9 Закону України «Про страхування»
франшиза - це частина збитків, яка не
відшкодовується страховиком
відповідно до договору страхування .
Тому розмір франшизи необхідно
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача, а суму за
вирахуванням франшизи 16 549,26 грн. - зі
страхової компанії .

Позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди задовольняються судом
частково в розмірі 1200 грн. з наступного.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

При стягненні і визначенні суми
моральної шкоди з відповідача згідно з
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 зі змінами "
Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди", суд
повинен визначати її залежно від
характеру й обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
витрат і з урахуванням інших обставин;
при цьому суд повинен виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Суд визнає, що діями відповідача
позивачу дійсно була спричинена
моральна шкода, яка виразилася в тому,
що позивачу були спричиненні легкі
тілесні ушкодження, як зазначено в
постанові суду про притягнення
відповідача ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
(а.с.4), в постанові про закриття
кримінального провадження і висновку
експерта про заподіяння позивачу
легких тілесних ушкоджень в результаті
ДТП (а.с. 135-137).

З постанов і висновку експерта
вбачається, що позивачу були
спричинені фізичні больові страждання.
Однак суму моральної шкоди суд не може
задовольнити в заявлених позивачем
межах, так як до істотних змін в його
житті травми не призвели, звичайний
спосіб життя був змінений на незначний
час.

Тому суд, виходячи із засад розумності
та справедливості, а також характеру
немайнових витрат ( їх тривалості),
задовольняє в цій частині позов в
розмірі 1 200 гривень.

Відповідно до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі до 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Враховуючи заявлені позовні
вимоги в цій частині, суд вважає за
необхідне стягнути зі страхової
компанії на користь позивача моральну
шкоду у вищевказаному розмірі.

Судові витрати, сплачені позивачем при
подачі позову до суду, підлягають
стягненню з відповідачів пропорційно
до задоволеної частини позовних вимог
на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 11, 60, 88, 212, 214- 215 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. ст.
23, 1167 Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», Законом України
«Про страхування» , суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі
франшизи 500 гривень.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 16 549,26 грн.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 1 200 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 7 грн. судових витрат.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1
213 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
С.М.Стеганцов