Провадження № 2/127/4942/14
У Х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

07 липня 2014 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на частку майна та стягнення вартості частки спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя будівельних матеріалів та обладнання, визнання права власності на ? частку будівельних матеріалів та майна, та стягнення ? вартості спільного сумісного майна подружжя.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі. Натомість, подана представником позивача позовна заява не містить зазначення місця проживання (перебування) або місцезнаходження позивача, поштовий індекс, номери засобів зв'язку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог. З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем предявлено позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на ? частину будівельних матеріалів та обладнання, що були використані під час будівництва прибудови до АДРЕСА_1 та проведенні капітального ремонту в старій частині квартири. Одночасно позивачем предявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачки на його користь ? вартості зазначених будівельних матеріалів та обладнання. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, наведені вище позовні вимоги, які предявлені позивачем є двома різними способами поділу майна та є взаємовиключними, а тому позивачеві слід визначитись із змістом предявлених вимог. Крім того, зазначені позовні вимоги є вимогами майнового характеру, при цьому вимога щодо стягнення вартості будівельних матеріалів та обладнання не містить зазначення вартості цих матеріалів та обладнання в грошовому еквіваленті, а відповідно позовна заява не містить і зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру, що не відповідає положенням п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. Суд зауважує, що посилання позивача щодо встановлення вартості будівельних матеріалів та обладнання за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, клопотання про проведення якої буде заявлено під час розгляду справи, не позбавляє останнього права в подальшому, за результатами експертизи, збільшити або зменшити розмір позовних вимог щодо вартості будівельних матеріалів та обладнання відповідно до положень ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем предявлено позов, який одночасно містить вимоги майнового та немайнового характеру. За подання до суду зазначеної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,6 грн. відповідно до чека № 3641 від 12 травня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,6 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654,00 грн.). За подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,6 грн.). Як зазначалось вище, позовна заява не містить ціни позову щодо вимог майнового характеру, а відповідно позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, розмір якого у даному випадку залежить від ціни позову та становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Тобто, позивачем не в повному обсязі сплачена ставка судового збору за подання до суду відповідної позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем предявлено позов також майнового характеру, при цьому не визначена ціна позову щодо вимог майнового характеру, жодних доказів щодо дійсної вартості майна суду не надано та відсутність можливості встановлення такої ціни на день подання позову, суд вважає за необхідне попередньо визначити розмір судового збору у сумі 3654,00 грн. При цьому, позивачеві слід визначити ціну позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на частку майна та стягнення вартості частки спільного сумісного майна залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: