Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля», третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
стягнення суми непризначеної та
несплаченої пенсії, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, у якому просив
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
(далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»)
недоотриману пенсію у розмірі 137 164,55
грн та моральну шкоду - 5 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що станом на день призначення пенсії у
2013 році його стаж на підземних роботах
становив 27 років 6 місяців 25
днів.

Внаслідок неналежного виконання
посадовою особою відповідача
обов'язків, передбачених п. 34 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005
року № 22-1 (далі - Порядку), щодо
повідомлення про виникнення права на
пенсію, йому було несвоєчасно
призначено пенсію, в результаті чого
ним була недоотримана пенсія у сумі 137
164,55 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 31 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове,
яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь
ОСОБА_3 111 250, 25 грн недоплаченої
пенсії.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
залишити в силі рішення місцевого суду
від 31 січня 2014 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області з 30
липня 2013 року та отримує пенсію
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», розрахованої
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пенсія позивачу призначена при
загальному стажі 27 років 7 місяців 26
днів, в тому числі стаж на підземних
роботах - 27 років 6 місяців 26 днів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відсутні правові підстави для
покладення на ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» відповідальності за
шкоду, завдану неправомірними діями
працівника відповідача під час
виконання ним своїх службових
обов'язків, на підставі ст. 1172 ЦК
України. Безпосереднього причинного
зв'язку між недоотриманням пенсії та
бездіяльністю відповідача щодо
неповідомлення позивача про
виникнення у останнього права на
пенсію немає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив з того, що позивач із вини
товариства не отримував пенсію
протягом 30 місяців та 25 днів, а тому
наявні підстави для стягнення шкоди за
вказаний період часу відповідно до
вимог ч. 2 ст. 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», ч.1 ст.1172
ЦК України.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Так, правовідносини, що склалися між
сторонами, врегульовано ст.
ст. 60, 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із особливо шкідливими
і особливо важкими, та із шкідливими і
важкими умовами праці, за Списком № 1 і
№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваними Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, а саме: пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Відповідно до п. п. 34, 35 постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 «Про
затвердження Порядку надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» посадова особа
зобов'язана не пізніше місяця до дня
досягнення працівником пенсійного
віку письмово повідомити його про
виникнення права на пенсію за віком, у
тому числі на пільгових умовах.

Згідно з цією постановою заява про
призначення пенсії працюючим
громадянам подається працівником до
управління Пенсійного фонду України у
районах, містах і районах у містах
через уповноважену посадову особу
підприємства, установи, організації
(далі - посадова особа).

Посадова особа, відповідальна за
підготовку документів для призначення
пенсій працівникам, має вести облік
осіб, які набувають права на пенсію, та
не пізніше ніж за місяць до дня
досягнення працівником пенсійного
віку письмово повідомити його про
виникнення права на пенсію, у тому
числі на пільгових умовах.

Відповідно до п. 2 зазначеного вище
Порядку заява про призначення пенсії
працюючим громадянам і членам їх сімей
(у зв'язку з втратою годувальника) та
про відстрочку часу її призначення
відповідно до Закону подається
працівником (членом його сім'ї у зв'язку
з втратою годувальника) до управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах через
уповноважену посадову особу
підприємства, установи, організації
(далі - посадова особа). За бажанням
особи така заява може бути подана
особисто за місцем проживання
(реєстрації).

За таких обставин, саме по собі
неповідомлення не означає, що позивач
був позбавлений можливості отримувати
пенсію з моменту, коли його стаж
підземних робіт склав 25 років, оскільки
останній наділений правом особисто,
згідно з п. 2 Порядку звертатися до
управління Пенсійного фонду України з
відповідною заявою за місцем
проживання (реєстрації).

Доказів звернення позивача до
відповідача та третьої особи у 2011 році,
тобто на момент, коли у нього виникло
право на призначення пенсії на
пільгових умовах, матеріали справи не
містять.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що безпосереднього причинного зв'язку
між недоотриманням пенсії та
бездіяльністю відповідача щодо
неповідомлення позивача про
виникнення у останнього права на
пенсію немає, оскільки надане йому
право респондується з його обов'язком
подати заяву до відповідного органу,
який він особисто не виконав.

Встановлені судом обставини
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовані сторонами під час
апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції
вищевказаних обставин та норм чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не врахував,
безпідставно скасував законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, у зв`язку з чим рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2014 року скасувати.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 31 січня 2014 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко