Справа № 761/3045/14-ц
Провадження №2/761/2451/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді:
Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Булах
Л.В.,

за участю:

від позивача: представник ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2, представник
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім`єю чоловіка і
жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т АН О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_4 (далі по тексту -
позивачка) звернулася до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач, ОСОБА_2), з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просить встановити
факт проживання однією сім'єю чоловіка
і жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004
року по 28.10.2005 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що в 2000 році вона познайомилась з
відповідачем, у них почали складатися
теплі стосунки, які ґрунтувались на
взаємоповазі та любові, у в'язку з чим
вони вирішили проживати разом.
Орендуючи квартиру АДРЕСА_1, сторони
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, про що
свідчить факт спільної оренди квартири
задля сумісного проживання. Разом з
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживала дитина
позивача від іншого шлюбу - ОСОБА_5,
доглядом та вихованням якої займалися
як позивач так і відповідач. Усі
витрати, як на оренду квартири, так і на
ведення домашнього господарства та
побуту, на відпочинок сторони
вирішували за рахунок спільного
бюджету. В 2004 році позивач та
відповідач за спільні кошти купили
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, вартістю
22 тис. доларів, з яких 12 тисяч доларів
зароблені спільно позивачем та
відповідачем за час спільного
проживання, 10 тис. доларів, яких не
вистачало, сторони взяли у кредит, який
був оформлений на відповідача, однак
погашення його відбувалося за спільні
кошти. Лише після того, як сторони вже
мали власне спільне житло, вони 29.10.2005
року зареєстрували шлюб у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції. Враховуючи те, що
встановлення факту проживання однією
сім`єю без реєстрації шлюбу в
подальшому необхідне для поділу
спільного майна подружжя, позивачка
звернулася до суду з даним позовом.

В судових засіданнях представник
позивачки ОСОБА_1 позов підтримав в
повному обсязі, просив його
задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_3
в судових засіданнях заперечили з
приводу задоволення позову. Зазначили,
що відповідач перебував з 1998 року по 2004
рік у зареєстрованому шлюбі з іншою
жінкою, після розірвання якого він
продовжував проживати з колишньою
дружиною до 2005 року. З позивачкою він
був знайомий, проте стосунки у них
склались виключно робочі, вона
допомагала збільшити йому обсяги
поставки товару на ринок, а він
перейнявся її проблемою щодо скрутного
матеріального становища та
неможливістю в подальшому винаймати
квартиру. Теплі стосунки у них виникли
лише в середині 2005 року, він фактично
почав проживати з позивачкою в
квартирі, яка була куплена ним за його
особисті кошти. Враховуючи те, що
позивачкою не надано жодного доказу на
придбання квартири за спільні кошти, а
копії документів вона отримала за час
спільного їхнього проживання, оскільки
мала до них безперешкодний доступ,
сумісне поживання сторін почалося
після придбання квартири, тому просили
відмовити в позові в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що вона є донькою позивачки, з
2003 року вона переїхала до Києва, та
проживала з позивачем та відповідачем
в квартирі АДРЕСА_1. Після переїзду до м.
Києва, їй було дуже тяжко, оскільки вона
не знала української мови, однак
відповідач займався з нею, водив її до
школи, вона називала його батьком, та
всі її друзі знали, що ОСОБА_2
приходиться їй як батько. Крім того,
зазначила, що відповідач ходив майже на
всі батьківські збори, всією сім`єю
вони спільно відпочивали, ходили по
крамницям за продуктами харчування та
одягом. Відповідач ставився до неї, як
до рідної дитини, вважав її своєю
донькою.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона була сусідкою
позивача та відповідача за адресою:
АДРЕСА_2. Зазначила, що сторони постійно
проживали разом, вона часто бачила їх
разом з донькою, та всі сусіди вважали,
що позивач та відповідач проживають в
зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_5 називала
відповідача батьком.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є
колишньою дружиною відповідача.
Зазначила, що з 1998 по 2004 роки вони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
однак після розлучення продовжували
жити разом ще близько 6 місяців.
Уточнила, що відповідач купляв
квартиру для себе, для її купівлі
вимушений був взяти кошти в банку,
також, тітка допомагала йому в цьому
фінансово. Свідок зазначила, що знала
про жінку, якій відповідач допомагає,
але на той час він проживав у своєї
матері, тоді вони вже були розлучені. На
даний час відповідач приїздить до
дитини та сплачує аліменти. Свідок
ОСОБА_7 вказала, що ніяких майнових
вимог на квартиру не має, їй однаково,
кому відповідач залишить квартиру,
вона не буде вимагати частки квартири
для спільної дитини, оскільки це воля
відповідача та йому вирішувати, кому
залишати своє майно.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що вона приходиться тіткою
відповідачу. Зазначила, що відповідач в
2004 році приїжджав до неї та просив дати
5000,00 доларів США для купівлі квартири.
На даний час ці кошти не повернуті
відповідачем, при передачі їх розписки
вона не брала з відповідача. Вказала, що
відповідач разом з позивачем та
дитиною ОСОБА_5 приїжджали до неї на
море влітку на відпочинок, на той час
відповідач вже був розлучений.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що вона приходиться класною
керівницею ОСОБА_5 Зазначила, що
відповідач по справі дійсно трепетно
опікувався дитиною, водив її до школи,
приймав активну участь у житті школи,
шляхом виконання ремонтних робіт у
класі, відносився до дитини як до
рідної. Неодноразово приходив на
шкільні збори, оскільки позивачка
постійно працювала та не мала вдосталь
часу для опіки над своєю дитиною, проте,
дівчинка з любов'ю ставилась до
відповідача та називала його батьком.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що позивачка орендувала у неї
кімнату, де сторони проживали як
чоловік та дружина, мали теплі і ніжні
стосунки, разом купляли продукти,
їздили відпочивати, відповідач
займався уроками з дитиною позивачки,
водив її до школи, називав її донькою, а
вона його батьком. Крім того, зазначила,
що на даний час вона не спілкується та
не підтримує зв'язку ні з позивачкою ні
з відповідачем.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, відповідача та його
представника, покази свідків: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Із пояснень представника позивачки
вбачається, що з січня 2004 року по 28
жовтня 2005 року позивачка перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем, а тому з метою
об'єктивного вирішення питання в
частині поділу майна подружжя просить
встановити факт її проживання з ОСОБА_2
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

За змістом ст. 59 ЦПК України, суд не бере
до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

З наведеного положення випливає
основна ознака подружніх відносин:
наявність факту ведення спільного
господарства, тобто прийняття участі у
спільних витратах, спрямованих на
забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України
слід виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких,
що перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 підтверджується матеріалами
справи, зокрема фотографіями, показами
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11

Слід зазначити, що суд критично
ставиться до показів свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, оскільки остання є рідною
тіткою відповідача, а ОСОБА_7 -
колишньою дружиною, яка має дитину,
батьком якої є відповідач, який не
систематично сплачує аліменти на
утримання дитини, що було з'ясовано в
судовому засіданні.

Протягом всього часу розгляду справи в
суді, в порушення вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України, відповідачем не було надано
жодних належних і допустимих доказів
на спростування позовних вимог про
встановлення факту, що має юридичне
значення проживання позивача однією
сім'єю з відповідачем, відсутності
спільного побуту та бюджету, взаємних
прав та обов'язків, допитані за
клопотанням відповідача свідки не
спростували факту проживання
позивачки з відповідачем.

Крім цього, суд вважає, що встановлення
даного факту підлягає розгляду саме в
порядку позовного провадження, так як
фактично між сторонами виник спір про
право, тобто від встановлення даного
факту залежить виникнення прав на
майно, придбане за час проживання
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Беручи до уваги встановлені у судовому
засіданні обставини справи, досліджені
докази, пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, свідків, суд приходить до
висновку про те, що позовна заява
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
знайшла своє обґрунтоване доведення в
ході судового розгляду у зв'язку з чим
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації
шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 з
ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації
шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 28
жовтня 2005 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: