АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8158/14 Справа № 206/236/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 53
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и л а :

14.01.2014р. ОСОБА_2 звернулась до КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради з позовом про скасування наказу №74-ос про відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати, посилаючись на його необґрунтованість та на те, що про вказаний наказ вона дізналась 23.12.2013р. при розгляді іншої судової справи. Пізніше ОСОБА_2 доповнила позов вимогою про стягнення заробітної плати за період з 6.08.2013р. по 31.12.2013р. (а.с.15,86).

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 14.03.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати. Витрати по оплаті судового збору віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2Є просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

З матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія з 2000 року та, зокрема, займала посаду сторожа господарчообслуговуючого персоналу. З приводу не проходження ОСОБА_2Є медичного дообстеження керівником медичного закладу винесено декілька наказів про відсторонення її від роботи: №72-ос від 5.08.2013р. та №74-ос від 13.08.2013р.

Законність наказу №72-ос від 5.08.2013р. була предметом судового розгляду по іншій цивільній справі.

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 23.12.2013р. ухвалено, зокрема, визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора комунального закладу №72-ос від 5.08.2013р. в частині відсторонення ОСОБА_2 від роботи без збереження заробітної плати у період з 6 по 12.08.2013р. При цьому вказаним судовим рішенням встановлено, що на підставі складеного у 2012 році комісією КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників комунального закладу ОСОБА_2 підлягала дообстеженню. За наказом №119 від 20.05.2013р. визначено графік обстеження, згідно якого ОСОБА_2 мала зявитись у Центрі професійних захворювань КЗ Дніпропетровська медична академія МОЗ України 3.07.2013р. Неявка ОСОБА_2 у вказану медичну установу КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія розцінена як ухилення від медичного огляду у вигляді дообстеження та стала підставою для наказу №72-ос від 5.08.2013р. Судом встановлено, що ОСОБА_2 виконала відповідний свій обовязок та у період з 20 по 22.02.2013р. пройшла медичний огляд в усіх необхідних медичних фахівців. У передбачений законом місячний строк заключний акт за результатами медичного огляду компетентною комісією не видано та не наведено підстав необхідності дообстеження ОСОБА_2 в іншій медичній установі. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку про незаконність наказу №72-ос від 5.08.2013р. в частині відсторонення ОСОБА_2 від роботи без збереження заробітної плати у період з 6 по 12.08.2013р. (а.с.87,88). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6.02.2014р., яка набрала законної сили, вказане судове рішення залишено без змін (а.с.31,32).

Іншим наказом директора закладу №74-ос від 13.08.2013р. ОСОБА_2 з 13.08.2013р. відсторонена від роботи без збереження заробітної плати у звязку з ухиленням її від обовязкового медичного огляду у Центрі професійних захворювань м.Дніпропетровськ та проходження наступної лікарської комісії з остаточним висновком щодо діагнозу та наданням трудових рекомендацій та отримання нею допуску до роботи за результатами медичного огляду (а.с.42).

Фактично другий наказ пов'язаний з першим наказом про відсторонення ОСОБА_2 від роботи у період з 6 по 12.08.2013р. та відображає відсторонення від роботи ОСОБА_2 на тих же підставах за наступний період часу з 13.08.2013р.

Враховуючи те, що правова оцінка факту відсторонення від роботи ОСОБА_2 у звязку з не проходженням нею медичного добстеження надана судовим рішення, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про його незаконність.

Проте відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Як свідчать матеріали справи з оспорюваним наказом ОСОБА_2 ознайомлена 13.08.2013р., що засвідчено її особистим підписом (а.с.42). Тобто, про порушення свого права вказаним наказом вона дізналась в день його винесення 13.08.2013р. Між тим, з заявою про визнання його незаконним ОСОБА_2 звернулась до суду лише 14.01.2014р., пропустивши передбачений законом тримісячний строк.

Представник відповідача просив застосувати позовну давність на підставі вимог ч.3 ст.267 ЦК України.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про пропуск ОСОБА_2Є строку звернення до суду та відсутність поважних причин пропуску цього строку, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі вимог ч.4 ст.267 ЦК України відмовив їй у задоволенні позову про скасування наказу від 13.08.2013р.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення у цій частині безпідставні, суперечать наведеним обставинам та нормам чинного законодавства. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що строк звернення до суду нею не пропущено у звязку з невидачею їй копії наказу від 13.08.2013р. не можуть бути прийняті до уваги. Положеннями ч.1 ст.233 КЗпП України передбачено, що перебіг строку звернення до суду починається від дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого трудового права. Виключенням з цих положень є звернення до суду у справах про звільнення, перебіг строку за яким починається, зокрема, з видачі працівнику відповідного наказу про звільнення. Тобто, у даному випадку законодавець не повязує перебіг строку звернення до суду з видачею працівнику копії наказу. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що відсутність копії наказу утруднило їй звернення до суду не можуть бути прийняті до уваги, оскільки фактично при відсутності копії цього наказу подана нею 14.01.2014р. позовна заява прийнята судом та в той же день призначена до судового розгляду (а.с.1,6).

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати стосувались періоду з 6.08.2013р. по 31.12.2013р. з розрахунку її середнього заробітної плати у цей період.

Наказом КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія від 7.02.2014р. №14-ос вирішено виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за період з 6 по 12.08.2013р. у звязку з набранням законної сили рішення Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 23.12.2013р. про скасування наказу №72-ос від 5.08.2013р. про її відсторонення від роботи без збереження заробітної плати (а.с.39). За довідкою КЗ ДОККЛПО Фтизіатрія заробітна плата за вказаний період ОСОБА_2Є фактично виплачена у сумі 428грн.30коп. (а.с.79), а тому і підстав для стягнення заробітної плати за період з 6 по 12.08.2013р. дійсно не вбачалось.

Наказом №74-ос від 13.08.2013р. ОСОБА_2 була відсторонена від роботи з 13.08.2013р. без збереження заробітної плати, а наказом від16.08.2013р. звільнена з роботи. Фактично відсторонена від роботи вона була з 13 по 16.08.2013р. Хоча відсторонення від роботи не обуло обґрунтованим, наказ у судовому порядку не скасований у звязку з пропуском ОСОБА_2 строку звернення до суду з позовом відносно нього. Оскільки наказ №74-ос від 13.08.2013р. у судовому порядку не визнано незаконним, підстав для стягнення заробітної плати у період з 13 по 15.08.2013р. не вбачалось.

Враховуючи встановлені обставини , судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2Є про стягнення заробітної плати за період з 6 по 15.08.2013р. і підстав для його скасування у цій частині не вбачається.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати за період з 16.08. по 31.12.2013р., то воно підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення за такими підставами.

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 21.11.2013р. визнано незаконним та скасовано наказ КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія від 16.08.2013р. №79-ос про звільнення ОСОБА_2 з роботи (а.с.2,3). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.12.2013р. вказане судове рішення залишено без змін (а.с.152,153).

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Наказом КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія від 24.12.2013р. ОСОБА_2 поновлено на роботі.

Враховуючи зазначені обставини та вимоги ч.2 ст. ст.235 КЗпП України, на користь ОСОБА_2 за період з 16.08.2013р. по 23.12.2013р. включно підлягає стягненню середня заробітна плата у сумі 5800грн.68коп.

При визначенні розміру вказаної заробітної плати колегія суддів керується п.2,3,4,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затв. постановою КМУ від 8.02.1995р №100 зі змінами), визначеної Міністерством соціальної політики України норми тривалості робочого часу у годинах при 40-годинному робочому тижні та виходить з наданих відповідачем відомостей про кількість фактично відпрацьованих ОСОБА_2 робочих годин та розмірів нарахованої їй заробітної плати у червні та липні 2013 року (а.с.29). У кожному з вказаних місяців ОСОБА_2 відпрацювала відповідно по 276 та 256 робочих годин та отримала заробітну плату у розмірі 2444грн.16коп. та 1737грн.46коп. З врахуванням вказаних відомостей її середньогодинна заробітна плата складає 7грн.86 коп. (4181грн.62коп. : 532 = 7,86)). Загальний розмір середнього заробітку за 738 робочих годин вимушеного прогулу складає 5800грн.68коп. (738 х 7,86 = 5800,68).

Оскільки висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати за період з 16.08. по 23.12.2013р. не відповідає обставинам справи та вимогам закону, його рішення у цій частині на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія на користь ОСОБА_2 5800грн.68коп. заробітної плати. У звязку з цим на підставі ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині розподілу судових витрат.

Вимога ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати у період з 24 по 31.12.2013р. не може бути задоволена, оскільки з 24.12.2013р. вона була поновлена на роботі і правові підстави для стягнення заробітної плати з причин її відсторонення від роботи та звільнення перестали існувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 заробітної плати за один місяць у сумі 1491грн. з присудженої до стягнення суми 5800грн.68коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з КЗ Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 580грн.

Присуджена до стягнення на користь ОСОБА_2 грошова сума середньої заробітної плати у визначена без утримання податку та інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заробітної плати за період з 16.08.2013р. по 23.12.2013р. та в частині розподілу судових витрат, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про скасування наказу від 13.08.2013р., про стягнення заробітної плати за період з 6 по 15.08.2013р. та за період з 24 по 31.12.2013р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заробітної плати та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Комунального закладу Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_2 5800грн.68коп. середньої заробітної плати з період з 16 серпня по 23 грудня 2013 року.

Стягнути з Комунального закладу Дніпропетровське обласне комунальне клінічне лікувально-профілактичне обєднання Фтизіатрія Дніпропетровської обласної ради у дохід держави 580 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 1491грн. з загальної присудженої до стягнення на користь ОСОБА_2 суми.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_3

ОСОБА_4