22-ц/775/885/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

Іменем України

25 червня 2014 року

м.Маріуполь

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Головуючого - Ткаченко
Т.Б.,

Суддів -
Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.

При секретарі -
Макаровій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК», в особі його
представника Шуліка А.В., на рішення
Тельманівського районного суду
Донецької області від 10 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось з
даним позовом до ОСОБА_2, просило
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором № б/н від 21
червня 2005 року в сумі 46762 грн.57 коп. та
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 467 грн.63 коп.

Посилалось на те, що 21 червня 2005 року
між сторонами укладено договір б/н, на
підставі якого відповідачу надано
кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач, отримавши кредит,
систематично порушував свої договірні
зобов'язання, після виникнення боргу,
такий не погасив. Станом на 30 березня 2013
року розмір заборгованості
позичальника становить 46762 грн.57 коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом - 8383 грн. 22 коп., за процентами
за користування кредитом - 38379 грн.35 коп.

Рішенням Тельманівського районного
суду Донецької області від 10 січня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості відмовлено у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції і посилаючись в апеляційній
скарзі на порушення норм матеріального
і процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, позивач ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, задовольнив позов
в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що Банк звернувся з
позовом у межах позовної давності, так
як правовідносини між Банком та
відповідачем не припинилися, оскільки
відповідач ОСОБА_2 не надав до Банку
письмової заяви про припинення
договору, і він, відповідно до умов
договору, автоматично лонгується на
той же строк та правовідносини між
сторонами тривають до повного
погашення клієнтом кредиту.

Судом не взято до уваги докази, що
надавалися позивачем у справі та
свідчили про наявність в Кредитному
договорі п.9.3, 9.12, де міститься
домовленість сторін про лонгацію
Кредитного договору, про те, що
картрахунок відкрито на необмежений
строк.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», яке належним чином
повідомлено про дату, час і місце
судового розгляду справи. Із заявою про
відкладення розгляду справи до суду не
звернувся.

Заслухавши суддю - доповідача,
заперечення відповідача ОСОБА_2, який
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивачем пропущений
загальний строк позовної давності в
три роки. Відповідач з лютого 2006 року
припинив вносити будь-які платежі на
погашення кредиту. Позивачу було
достовірно відомо про порушення його
права і з цієї дати протягом 3 років, а
саме до 21 червня 2009 року у позивача було
право звернутися з відповідним позовом
про стягнення з відповідача наявної
заборгованості. Однак, позивач цей
строк звернення з позовом до суду
пропустив, оскільки звернувся до суду з
позовом лише 30 травня 2013 року, тобто
після спливу трирічного строку
позовної давності.

З таким висновком не можна не
погодитися.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.ст.527, 530 ЦК України,
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені між ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідні для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнута згода.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі. Кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи, 21
червня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та відповідачем ОСОБА_2 укладено
договір № SAMDN7823 (далі - Договір)
(а.с.12-14).

Відповідно до п.1 частини 1 Договору
Банк надає ОСОБА_2 пакет послуг, для
чого відкриває і видає останньому
платіжну картку - Універсальна,
карткові рахунки і видає йому
кредитний ліміт Фінансовий фіксований
в сумі 10000 грн. у вигляді поновлюваної
кредитної лінії зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 3,00%
на місяць із розрахунку 360 днів у році.
Тариф за зняття готівки - 3% списується з
картрахунку в момент проведення
операції. Дія кредитного ліміту
припиняється останнім днем місяця, до
якого діє кредитна картка, якщо інше не
передбачено цим договором. Погашення
заборгованості по кредитному ліміту
відбувається щомісячними платежами у
розмірі 7 % від загальної суми
здійснених транзакції. Дія кредитного
ліміту припиняється останнім днем
місяця до якого діє платіжна картка,
якщо інше не передбачено цим договором.

В обов'язки Банку, відповідно до п. п.3.7
ч.3 Договору, входило продовження дії
картки з новою датою закінчення строку
дії картки, при наявності коштів в
межах платіжного ліміту на
відповідному Картрахунку для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по Картрахунку.

В обов'язки ОСОБА_2, як клієнта Банка,
відповідно до п.5.5 ч.5 Договору входило
погашення заборгованості по
кредитному ліміту, відсоткам за його
використання, по перевитрачанню
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісії на умовах, передбачених
Договором, Правилами користування
платіжними картами і тарифами банку.

Договір діє до моменту належного
виконання сторонами зобов'язання (п.8.10
ч.8 Договору).

Доводи апеляційної скарги про
наявність в Кредитному договорі п.9.3,
9.12, де міститься домовленість сторін
про лонгацію Кредитного договору, про
те, що картрахунок відкрито на
необмежений строк являються
неспроможними, оскільки по - перше не
містять зазначених пунктів та умов про
лонгацію договору на новий термін, по -
друге містить інші вищезазначені
умови.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_2 свої
зобов'язання по погашенню кредитної
лінії належним чином не виконував, а з
лютого 2006 року взагалі припинив
вносити будь-які платежі. Але Банк,
незважаючи на порушення з боку
відповідача взятих на себе зобов'язань,
коли у нього виникло право на звернення
до суду про стягнення заборгованості,
їм в той час і протягом трьох років, не
скористався.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, розмір заборгованості
позичальника станом на 30 березня 2013
року становить 46762 грн.57 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом - 8383 грн.22 коп., за процентами
за користування кредитом - 38379 грн.35
коп.(а.с.4-11).

Отже, як вбачається з Договору, що також
підтверджується розрахунком
заборгованості поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення платежів, сплата
відсотків), що входить до змісту
зобов'язання, які виникли на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось 30 травня 2013 року, включивши
до позовних вимог як суму
заборгованості по кредиту, так і суму
процентів (а.с. 1 - 3).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК
України).

Отже, відповідно до умов Договору дія
кредитного ліміту припиняється
останнім днем дії платіжної картки.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту, перебіг позовної давності
(ст. 257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Такий висновок узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, висловленою у постанові від 19
березня 2014 року № 6-14цс14.

Банк не надав суду належних
доказів, щодо дії платіжної картки, та
що ОСОБА_2 було видано нову картку після
спливу дії старої, та не спростовано
пояснення відповідача, що платіжну
картку йому фактично не видали.

Умови договору не містять даних
про строк дії платіжної картки.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що з лютого
2006 року у відповідача виникла
заборгованість за кредитом, і з цього
часу він перестав виконувати
зобов'язання по поверненню кредиту,
зобов'язання по сплаті процентів
відповідач також виконував
нерегулярно, останній платіж здійснено
18 квітня 2006 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Під час розгляду справи судом першої
інстанції відповідач 04 грудня 2013 року
та 10 січня 2014 року зробив заяву про
застосування строку позовної давності
(а.с.40-41, 43).

Таким чином, оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повертати борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
застосування строку позовної давності
до вимог банку та відмови у
задоволенні його позову, оскільки вини
заявлені поза межами строку позовної
давності.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог, в межах
апеляційного оскарження та на підставі
доказів, наданих сторонами, які
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів не вбачає апеляційних
підстав для скасування чи зміни
рішення суду, тому рішення суду
підлягає залишенню без зміни, у зв'язку
з чим апеляційна скарга позивача
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК», в особі
представника Шуліка А.В., відхилити.

Рішення Тельманівського районного
суду Донецької області від 10 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Т.Б.Ткаченко

Судді :
Л.Л.Баркова

Г.Л.Гаврилова