Єдиний унікальний номер 260/1066/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4940/2014
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді: Барсукової О.І.,

суддів: Санікової О.С., Канурної О.Д.,

при секретарі: Хохулі М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від
свого імені та в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та
піклування Ленінської районної у м.
Донецьку ради про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення без надання іншого
житлового приміщення та вселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Донецька від 30 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє від
свого імені та в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та
піклування Ленінської районної у м.
Донецьку ради про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення без надання іншого
житлового приміщення та вселення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
є власником житлових будинків АДРЕСА_1.
Зазначала, що з 1992 року по 15 липня 1997
року перебувала у зареєстрованому
шлюбі із ОСОБА_5, який на сьогоднішній
день є чоловіком відповідачки ОСОБА_2
та батьком неповнолітніх ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 02 жовтня 2013 року
задоволено її позов до ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, шляхом виселення
без надання іншого житлового
приміщення.

15 листопада 2013 року державним
виконавцем ВДВС Ленінського районного
управління юстиції у м. Донецьку
відкрито виконавче провадження та в
строк до 07 грудня 2013 року ОСОБА_5 було
запропоновано виселитись із спірного
будинку.

Вважає, що відповідачка ОСОБА_2 разом
із дітьми ОСОБА_4, 2013 року народження та
ОСОБА_3, 2009 року народження самовільно
вселилась до житлового будинку по
АДРЕСА_1 та перешкоджає їй володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

ОСОБА_2 має у власності квартиру м
Харцизск, в якій зареєстрована. ОСОБА_5
зареєстрований у гуртожитку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Просила суд усунути перешкоди у
користуванні будинками АДРЕСА_1, шляхом
виселення з них ОСОБА_2 разом із дітьми
ОСОБА_4, ОСОБА_3 без надання іншого
житлового приміщення; вселити її у
АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 30 квітня 2014 року позовні
вимоги задоволено. Усунуто перешкоди у
користуванні будинками, розташованими
по АДРЕСА_1, шляхом виселення з них
ОСОБА_2 разом із дітьми: ОСОБА_4, 2013 року
народження, ОСОБА_3, 2009 року народження
без надання іншого житлового
приміщення.

ОСОБА_1 вселена у будинки АДРЕСА_1.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права.
Вважає, що судом при вирішенні справи
не враховано, що ОСОБА_2 не має у
власності житла та не має коштів на
його придбання чи оренду. Спірний
будинок є єдиним місцем проживанням
ОСОБА_2 та її дітей.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
про розгляд справи повідомлена 05.06.2014
року телефонограмою № 6815,
зареєстрованою в журналі телефонограм
№ 2 відповідно до вимог ст. 74 ЦПК
України.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала, просила її відхилити.

Представник органу опіки та піклування
Ленінської районної у м. Донецьку ради
в судове засідання не з'явився, надав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі представника органу опіки.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи. За таких обставин апеляційний
суд вважає можливим розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
наведені у скарзі доводи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка разом із
неповнолітніми дітьми не є членом
сім'ї позивачки, мешкає у спірному
домоволодінні без згоди власника, а
тому на підставі ст. 391 ЦК України
позивач має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні нею права
користування та розпоряджання своїм
майном шляхом виселення відповідачів.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно зі ст.41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Право
приватної власності є непорушним.

У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника й об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Судом встановлено, що позивачка є
власником житлових будинків АДРЕСА_1.

З 1992 року по 15 липня 1997 року вона
перебувала зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_5, який на сьогоднішній день є
чоловіком відповідачі ОСОБА_2 та
батьком неповнолітніх ОСОБА_4, 2013 року
народження та ОСОБА_3, 200 року
народження.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 02 жовтня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 05 листопада
2013 року , ОСОБА_5 виселено без надання
іншого житлового приміщення.

Виходячи з норм діючого законодавства
у разі, коли особи не є власниками
житла, право користування житлом вони
набувають, якщо є членами сім'ї
власника, у тому числі, колишніми, або
якщо вони уклали з власником житла
договір оренди (найму) житла, або
вселились у будинок з інших підстав з
дозволу власника.

Судом встановлено, що відповідачі у
справі ніколи не були членами сім'ї
власників спірного домоволодіння, не
укладали вони з власниками і договір
оренди (найму) житла, а позивачка не
надавала, як власник спірного будинку
своєї згоди на вселення відповідачів у
цей будинок.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч.1ст.321 ЦК України).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1
вказувала, що вона позбавлена
можливості користуватись та
розпоряджатись своєю власністю,
належне їй домоволодіння потрібне їй
для власної потреби, проте вона не може
скористатись своїм правом власності у
повному обсязі, оскільки їй у цьому
перешкоджають відповідачі, які без
законних підстав, без її дозволу
проживають у будинку.

Апеляційній суд не може прийняти
доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачка не має у власності жилого
приміщення,не має коштів на придбання
або оренду житлового приміщення, а тому
не може бути виселена з вома дітьми без
надання іншого житлового приміщення,
оскільки ці доводи не ґрунтуються на
законі та не мають правового значення.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно та правильно
встановив обставини справи та
відповідні їм правовідносини, з'ясував
доводи і заперечення сторін,
встановленим обставинам та доказам дав
належну оцінку та дійшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції було допущено неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 30 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді: