Справа № 372/2997/13-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/520/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 21
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 11 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
треті особи: управління
Держземагенства в Обухівському районі
Київської області, ОСОБА_2, про
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, визнання недійсними та
скасування державних актів та
зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Григорівської
сільської ради Обухівського району
Київської області, треті особи:
управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області,
ОСОБА_2, про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, визнання
недійсними та скасування державних
актів на право власності на землю та
зобов'язання вчинити дії, посилаючись
на те, що він проживає в АДРЕСА_1 який
належить йому на праві приватної
власності. Рішеннями Григорівської
сільської ради Обухівського району
Київської області № 5 від 01 серпня 2007
року та № 7 від 05 квітня 2007 року було
надано дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
для ведення особистого селянського
господарства та на земельну ділянку
для обслуговування жилого будинку та
сільськогосподарських споруд ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_2 У подальшому згідно
даних рішень Григорівської сільської
ради ОСОБА_2 отримав державні акти на
право власності на зазначені земельні
ділянки. Не маючи відповідного дозволу
ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 встановив шиферну
огорожу захопивши частину дороги, що
зробило неможливим належний прохід та
проїзд до ставу. Дії Григорівської
сільської ради та ОСОБА_2 порушують
права позивача, як жителя села
Григорівка на користування ставком за
призначенням та ведуть до забруднення
та засмічення річки Красна та струмка.
У зв'язку з викладеним позивач просив

визнати незаконним та скасувати
рішення Григорівської сільської ради
№ 5 від 01 серпня 2007 року та рішення
Григорівської сільської ради № 7 від 05
квітня 2007 року; визнати недійсними та
скасувати державні акти на право
власності на земельні ділянки, видані
на ім'я ОСОБА_2 на підставі оспорюваних
рішень сільської ради та зобов'язати
останнього знести незаконно збудовані
шиферну огорожу, металеві ворота та
калітку за адресою: АДРЕСА_2 та
звільнити дорогу загального
користування.

Рішенням Обухівського районного суду
від 11 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що рішенням 8
сесії 5-го скликання Григорівської
сільської ради Обухівського району
Київської області № 7 від 05 квітня 2007
року надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_2
розміром 0,25 га для обслуговування
жилого будинку та
сільськогосподарських споруд (а. с. 80).
Рішенням 10 сесії 5-го скликання
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
№ 5 від 03 серпня 2007 року надано дозвіл
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_2
площею 0,07 га для ведення особистого
селянського господарства в межах
сільської ради (а. с. 81). Рішенням 13 сесії
5-го скликання даної сільської ради № 6
від 25 січня 2008 року затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують право власності на спірні
земельні ділянки і передано ОСОБА_2
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,25 га для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
розміром 0,0625 га для ведення особистого
селянського господарства за рахунок
земель не наданих у власність чи
користування (а. с. 82). Вказані земельні
ділянки належать ОСОБА_2 на праві
приватної власності (а. с. 71-72). ОСОБА_2 27
вересня 1989 року придбав житловий
будинок, розташований на присадибній
земельній ділянці розміром 0, 15 га, що
розміщений в АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу (а. с. 108).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з недоведеності позовних
вимог, оскільки позивач не надав
належних та допустимих доказів
порушення саме його прав з посиланням
на ст. 393 ЦК України, оскільки в позовній
заяві не вказано, яким саме чином
ОСОБА_2 та відповідач по справі
порушують право власності позивача на
належну останньому земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення становища, яке
існувало до видання цього акта.

Встановивши вищезазначені обставини
та застосувавши до спірних
правовідносин положення ст. ст. 373, 393 ЦК
України та ст. ст. 125, 152 ЗК України, суд
першої інстанції правильно визначив,
які правовідносини виникли між
сторонами, застосував до них необхідні
норми матеріального права та прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позову.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: