АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц/796/7793/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 05 травня 2014 року по справі за заявою
ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, третя особа: Державне
підприємство «Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості» про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення компенсації за моральну
шкоду.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року заявник ОСОБА_1
звернувся в суд із заявою про перегляд
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2013 року (а.с. 246-250
том 1), мотивуючи тим, що постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06 серпня 2013 року визнано
протиправним та скасовано наказ
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 17 жовтня 2012 року
№1146 «Про забезпечення ведення Реєстру
державної систем сертифікації».
Заявник вважає, що суд дійшов висновку
про те, що Державне підприємство
«Український наукове дослідний і
навчальний центр проблем
стандартизації, сертифікації та
якості» ОСОБА_1 не відповідали за
ведення Реєстру державної системи
УкрСЕПРО, а тому він звільнений за
невиконання функцій, які не
відносяться до компетенції ввіреного
йому підприємства та не входять до його
обов'язків. Заявник також зазначав як
нововиявлену обставину пояснення
ОСОБА_2

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 05 травня 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, третя особа: Державне
підприємство «Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості» про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення компенсації за моральну
шкоду, відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою суду першої інстанції заявник
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвали суду
першої інстанції, постановленої з
порушенням норм процесуального та
матеріального права та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що суд першої інстанції не
взяв до уваги, що істотними
обставинами для перегляду справи
позивач вважав не тільки сам факт
скасування наказу Мінекономрозвитку
за № 1146, а й висновки, яких дійшов в
своїй постанові Окружний
адміністративний суд м. Києва, а саме:
про те, що функції та обов′?язки по
веденню реєстру належать
Мінекономрозвитку та Департамент
технічного регулювання того ж
Міністерства. Таким чином, суд першої
інстанції повинен був виходити з
преюдиційного зв'язку судових рішень,
зокрема, із того, що між рішеннями має
існувати матеріально-правовий зв'язок,
факти, встановлені в одній із справ,
мають значення для іншої справи.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримала доводи
апеляційної скарги. Представник
відповідача Кілеса П.В. та третьої
особи Зорева Н.В. - заперечували,
просили ухвалу суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2013
року, суд першої інстанції виходив із
того, що на момент звільнення позивача
з роботи, законність якого
перевірялася судом, наказ
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 17 жовтня 2012 року
№1146 «Про забезпечення ведення Реєстру
державної системи сертифікації» був
чинний.

Такий висновок суду першої інстанції є
правильним.

Відповідно до приписів статті 361 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є,
зокрема, істотні для справи обставини,
що не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 05 червня 2013 року, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, третя особа: Державне
підприємство «Український
науково-дослідний і навчальний центр
проблем стандартизації, сертифікації
та якості», про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення компенсації за моральну
шкоду.

Зазначене рішення постановлено на
підставі наданих сторонами доказів,
яким суд дав оцінку.

При вирішенні спору з приводу
припинення трудового договору з
працівником з підстав, передбачених
контрактом - п.8 ст. 36 КЗпП України, судом
встановлено, що у відповідності до
п.п.3.3.11 Статуту ДП «УкрНДНЦ» на
підприємство покладені функції із
забезпечення створення, ведення та
функціонування автоматизованих систем
нагляду за дотриманням вимог
нормативних документів, реєстру
державної сертифікації УкрСЕПРО та
інших автоматизованих систем. Згідно з
п.18.6 контракту № 9 від 10 травня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_1 та державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
Держспоживстандарт делегував ОСОБА_1
як керівнику ДП «УкрНДНЦ» повноваження
на забезпечення створення, ведення та
функціонування автоматизованих систем
нагляду за дотриманням вимог
нормативних документів, реєстру
державної системи сертифікації
УкрСЕПРО, баз даних термінологічних
стандартів. ДСТУ, ГОСТ, інших
нормативних документів. Пунктом 18.7
Контракту ОСОБА_1 делеговані
повноваження із забезпечення ведення
державного реєстру Системи УкрСЕПРО та
інших реєстрів за дорученням
керівництва Держспоживастандарту.
Відповідач, як правонаступник
Держспоживстандарту, у тому числі у
відносинах за контрактом № 9 від 10
травня 2011 року, не відкликав делеговані
повноваження керівнику ДП «УкрНДНЦ»
щодо забезпечення ведення Реєстру.
Протягом спірного періоду не
змінювався Статут підприємства, у
відповідності до якого на ДП «УкрНДНЦ»
покладені функції із забезпечення
створення, ведення та функціонування
автоматизованих систем нагляду за
дотриманням вимог нормативних
документів, реєстру державної
сертифікації УкрСЕПРО та інших
автоматизованих систем.

Наказом Мінекономрозвитку №59-п
ОСОБА_1, згідно з п.8 ст. 36 КЗпП України
було звільнено з посади генерального
директора ДП «УкрНДНЦ» 30 листопада 2012
року з підстав, передбачених
контрактом (систематичне невиконання
керівником державного підприємства
покладених на нього обов'язків
контрактом - незабезпечення ведення
державного реєстру Системи УкрСЕПРО
згідно вимог ДМТУ 3415-96 «Система
сертифікації УкрСЕПРО. Реєстр Системи).

На підставі встановлених судом
обставин, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що працівника звільнено на
законних підстав та з додержанням
встановленого порядку.

У поданій заяві про переглянуті у
зв'язку з нововиявленими обставинами
судового рішення, заявник, як на
нововиявлену обставину посилався на
постанову Окружного Адміністративного
суду м. Києва від 06 серпня 2013 року про
скасування наказу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 17.10.2012 № 1146 «Про
забезпечення ведення Реєстру
державної системи сертифікації».

Перевіряючи обгрунтованість заяви про
перегляд судових рішень, колегія
суддів виходить із загальних положень
про докази, у тому числі про належність
і допустимість засобів доказування,
обов'язку доказування і подання
доказів. При цьому, враховує, що як
нововиявлені можуть розглядатися
обставини, що обгрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, які існували на час
постановлення судового рішення, але
про них не знали і не могли знати
заявник і суд. Не можуть бути визнані
нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після
постановлення рішення обставини.

Як встановлено судом першої інстанції
у ході розгляду заяви та
підтверджується матеріалами справи, що
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2013 року не
ґрунтувалося на положеннях наказу
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 17.10.2012 № 1146 «Про
забезпечення ведення Реєстру
державної системи сертифікації» і на
момент звільнення позивача з роботи
даний наказ був чинним.

Отже, наведені в заяві факти не мають
істотного значення для справи та не
можуть вплинути на юридичну оцінку
обставин, здійснену судом у судовому
рішенні, а тому суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2013
року.

Доводи апеляційної скарги заявника про
те, що суд першої інстанції повинен був
виходити з преюдиційного зв'язку
судових рішень є необґрунтованими,
оскільки підставою скасування
судового рішення може бути лише
ухвалене судом судове рішення, а не
рішення іншого державного органу і
лише в тому випадку, коли суд
обґрунтував ухвалене судове рішення
скасованим (воно було підставою для
ухвалення такого судового рішення) або
виходив із нього, хоча прямо й не
посилався на нього на підтвердження
наявності вказаних обставин, а також
якщо наслідком скасування судового
рішення є інше за змістом вирішення
спору.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог процесуального законодавства, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: