АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2642/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/128/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк»

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 04 жовтня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» про
стягнення депозитного вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 04 жовтня
2013 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 550000 грн.

Зобов'язано Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» виконати умови договору
№ SAMDN08000 від 29 листопада 2012 року
про дострокове розірвання договору, а
саме виплатити передбачені відсотки.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» на користь держави
судовий збір в розмірі 3441 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилося
ПАТ КБ «Приватбанк» та подало на нього
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення, за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 29 листопада 2012
року між позивачем та відповідачем
Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «Приватбанк»
укладено договір про заощадження №
SAMDN08000 Вклад «ДепозитVIP», у
відповідності до якого ОСОБА_2 передав
банку вклад на строк 12 місяців з 29.11.2012
року по 29.11.2013 року, та позивачеві
видано електронну ощадну книжку
НОМЕР_1. Для внесення суми вкладу банк
відкрив позивачеві депозитний рахунок
НОМЕР_2 із процентною ставкою за
вкладом 18% річних з періодом
нарахування процентів один місяць.

04 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» щодо видачі готівкою
грошових коштів в сумі 550000 грн. з
депозитного рахунку в зв'язку з
сімейними обставинами терміново, але
ні грошових коштів, ні відповіді
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» не
надало.

Пунктом 16 договору передбачено, що при
розірванні договору з ініціативи
Клієнта до закінчення терміну даного
договору, у Клієнта виникає
зобов'язання повернути Банку суму
нарахованих процентів, включаючи суму
фактично виплачених процентів. У
такому випадку Банк здійснює
нарахування процентів на суму вкладу
за ставкою вкладу «до запитання» за
фактичний термін користування вкладом
та виплачує Клієнту суму вкладу та суму
процентів за ставкою вкладу «до
запитання». Суму надлишково виплачених
Клієнту процентів Клієнт доручає Банку
утримати із суми вкладу. Сума
нарахованих процентів за цілу
кількість термінів вкладу, що пройшли
до моменту укладання договору
виплачується в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунку ( гл. 72 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» вклад (депозит) - це кошти в
готівковій або у безготівковій формі, у
валюті України або в іноземній валюті,
які розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно ст. 1060 ЦК України, за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах
повернення, які встановлені договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та
цивільного законодавства.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

За таких обставин суд першої інстанції
вірно виходив з того, що банком не
виконано зобов'язань за договором
банківського вкладу щодо повернення
суми вкладу і процентів, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
банківського вкладу та процентів.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду та не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність.

Так, колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта стосовно невиконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором поруки від 23.09.2003 року, який
був укладений між останнім та ПАТ КБ
«Приватбанк», в якості забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ
«Полтавакомплектсервіс» за кредитним
договором № 359 вл від 23.09.2003 року, що
дало підстави для перерахування коштів
по вкладу та відсотках в рахунок
погашення заборгованості по
зазначеному кредиту, оскільки дані
обставини не підтвердженні належними
доказами, а саме: розрахунком
заборгованості по кредитному договору
та меморіальним ордером про
перерахування коштів по вкладу та
відсотках в рахунок погашення
заборгованості по кредиту.

Не підтверджена також і наявність
будь-якого судового рішення щодо
задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
за рахунок коштів ОСОБА_2

Решта доводів апеляційної скарги також
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального і
процесуального права, яке б могло
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 04 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : ____________ О.О.
Панченко

Судді: ___________ О.І. Обідіна ____________ В.П.
Пікуль