У х в а л а

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А. Леванчука А.О.
Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Шкарівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, 3-ті особи ОСОБА_6, Управління
Держземагенства у Білоцерківському
районі Київської області про визнання
неправомірним та скасування рішення
Шкарівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області від 07 серпня 2003 року №08-112,
визнання недійсним та скасування
державного акту про право власності на
землю

за позовом прокурора Білоцерківського
району Київської області в інтересах
держави до Шкарівської сільської ради
Білоцерківського району, 3-тя особа
Управління Держземагенства у
Білоцерківському районі про визнання
незаконним та скасування рішення від 07
серпня 2003 року № 08-112, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_7
в інтересах ОСОБА_5 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 24 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5, Шкарівської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області, 3-ті особи
ОСОБА_6, Управління Держземагенства у
Білоцерківському районі Київської
області про визнання неправомірним та
скасування рішення Шкарівської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області від 07 серпня
2003 року №08-112, визнання недійсним та
скасування державного акту про право
власності ОСОБА_5 на землю. Вважає, що
при вирішення цього питання
відповідачами були порушені вимоги
чинного законодавства, а державний акт
виданий протягом доби з моменту
прийняття оскарженого рішення.

У грудні 2013 року прокурор звернувся до
суду із самостійними вимогами про
визнання незаконним та скасування
рішення від 07 серпня 2003 року № 08-112,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності відповідача
на землю. Вказав, що при передачі
спірної земельної ділянки у приватну
власність відповідачами були порушені
вимоги ст.. 25 Закону України «Про
землеустрій», ст. 118 ЗК України та
вимоги інших нормативних актів з
питань земельного законодавства.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 24 лютого 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Позовні вимоги Прокурора
Білоцерківського району Київської
області в інтересах держави
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення 8-ї сесії 24 скликання
Шкарівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність» від 07
серпня 2003 року в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,10 га для
індивідуального будівництва по
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним Державний акт про
право власності на землю серії 111-КВ №
111497 на право приватної власності
ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,20 га
для будівництва, обслуговування
жилого будинку і господарський споруд
за адресою АДРЕСА_1, виданий на підставі
рішення Шкарівської сільської ради від
07 серпня 2003 року, який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 504/1 від 08 серпня
2003 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в
інтересах ОСОБА_5 просить рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 цього ж Кодексу
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Згідно з ч.3 с. 116 ЗК України в редакції
станом не день прийняття оскарженого
рішення, безоплатна передача земельних
ділянок у власність громадян
провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6-8 ст. 118 цього ж Кодексу,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка),
індивідуального дачного
будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або
сільської, селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
У заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Судом встановлено і фактично не
заперечується у скарзі, що спірна
земельна ділянка не перебувала у
користування ОСОБА_5 до передачі її
йому у власність і при прийнятті
рішення від 07 серпня 2003 року № 08-112
орган місцевого самоврядування не
приймав рішень щодо надання дозволу на
розробку проекту її відведення, а
відповідач не виготовляв таких
документів.

Судом також встановлено, що державний
акт виданий на бланку, який не був
чинний на день його виготовлення, а в
архіві не виявлено документів
технічної документації із землеустрою
на ім'я відповідача.

Встановивши такі обставини, місцевий
суд прийшов до правильного висновку
про порушення відповідача вимог ст..118
ЗК України щодо процедури порядку
надання зацікавленим особам земельних
ділянок у власність та обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги прокурора.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій і ґрунтуються на
переоцінці доказів у справі.

Судові рішення постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в
інтересах ОСОБА_5 відхилити, рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 24 лютого
2014 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Макарчук М.А. Леванчук А.О.
Нагорняк В.А.