АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2666/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3541/14
Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М.
Доповідач Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого - судді: Карнауха П.М.

суддів: Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтаві справу
за апеляційною скаргою старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Миргородського міськрайонного
управдління юстиції

на ухвалу Мирогородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 16 жовтня 2014 року

по справі за заявою старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Миргородського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Миргородського
міськрайонного управління юстиції
Горбань Людмила Анатоліївна звернула
до суду з заявою. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1.

Ухвалою від 16 жовтня 2014 року відмовлено
у задоволені даної заяви.

Не погодившись з даним рішенням, його в
апеляційному порядку оскаржив заявник,
в якій просив дану ухвалу скасувати, та
ухвалити нову, якою задовольнити заяву
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника.

Зазначає, що, суд не надав належного
обґрунтування матеріалам справи, не
перевірив, не з'ясував обставини справи
та не встановив факти, що підтверджують
вимоги, викладені у поданні державного
виконавця.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що у старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Миргородського
міськрайонного управління юстиції
перебуває зведене виконавче
провадже6ння № 37199424 від 22.03.2013 року до
складу якого входить шість виконавчих
проваджень про стягнення із ОСОБА_1
боргу на загальну суму 17463 грн. (а.с. 7-38).

Відповідно до ст. 6 цього Закону
передбачено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта та громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов»язання - до
виконання зобов»язань, або розв»язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, а він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у листі від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо). Відповідно до
положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність
умислу та обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

23.12.2011 року по виконавчому провадженю
№26900347 від 21.11.2011 року винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошено заборону його відчушення, що
належить боржниці ОСОБА_1, а саме
зареєстрована за нею на праві
власності ? частини квартири АДРЕСА_1.

13.05.2014 року державним виконавцем був
здійсненний вихід за адресою АДРЕСА_2,
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та проведено
опис і арешт майна боржниці на суму 4055
грн.

25.05.2014 року боржницею було сплачено на
депозитний рахунок відділу ДВС
Миргородського МРУЮ 1000 грн.

Прийнято до виконання акціонерним
товариством «УкрСиббанк» постанова
про арешт коштів боржника ОСОБА_1
(ЄДРПОУ НОМЕР_1) б/№ від 21 листопада 2011
року та ПАТ КБ «Приватбанк» згідно до
гл. 10 Інструкції про безготівкові
розраіхунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 року, арешт
накладений в сумі 1471 грн. 80 коп.

Державний виконавець при зверненні до
суду не зазначає, які саме дії боржника
свідчать про її умисне ухилення від
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали. Враховуючи вищевикладене,
апеляційна скарга старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Миргородського
міськрайонного управління юстиції
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст.
312, ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Миргородського
міськрайонного управління юстиції -
відхилити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 16 жовтня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Головуючий у справі:
/підпис/ П.М.
Карнаух

Судді:
/підпис/ Т.О.
Кривчун

/підпис/ Ю.В.
Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
П.М. Карнаух