Провадження №2/761/4329/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Кравець
Д.І.,

при секретарі:
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації,
треті особи: Комунальне підприємство
«Керуюча дирекція Шевченківського
району», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київська
міська державна адміністрація, про
припинення права власності та визнання
права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва із позовом до
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, треті особи:
Комунальне підприємство «Керуюча
дирекція Шевченківського району»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київська міська
державна адміністрація, про припинення
права власності та визнання права
власності на нерухоме майно. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що відповідно
до Договору дарування від 27 березня 2001
року позивач є власником квартири
АДРЕСА_1 Разом з тим, розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації № 422 від 26 лютого 1998 року
«Про заходи щодо реконструкції
мікрорайонів житлової забудови
перехідного періоду індустріального
домобудування» та від 07 серпня 2000 року
№ 1352 «Про заходи щодо прискорення
реконструкції житлового будинку № 20-Д
по вул. Туполєва у Шевченківському
районі» було розпочато реконструкцію
зазначеного будинку.

Разом з тим, відповідно розпорядження
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації № 1865 від 20
грудня 2006 року «Про надання житлової
площі громадянам після реконструкції
п'ятого під'їзду будинку № 20-Д по вул.
Туполєва», з урахуванням повторної
інвентаризації, колишнім власника
квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
була надана житлова площа в рівних
частках кожному - двокімнатна квартира
АДРЕСА_3, площею 20,4/69,6 кв.м., на першому
поверсі зазначеного будинку (надалі -
квартира АДРЕСА_3). При цьому, позивач
зазначає, що після реєстрації права
власності за Договором дарування у 2001
році, він один примірник передав до
ЖЕКу для попередження УЖХ щодо зміни
прізвища власника квартири АДРЕСА_1.
Однак, не зважаючи на це, в 2006 році нова
квартира АДРЕСА_3 була надана колишнім
власникам квартири АДРЕСА_1

Після цього, позивач неодноразово
зверталась до відповідача та третіх
осіб з заявою про внесення змін у
розпорядження № 1865 від 20 грудня 2006
року, проте, листами від 31 жовтня та 27
грудня 2013 року йому було відмовлено, у
зв'язку з чим, позивач змушена була
звернутися до суду.

На підставі зазначеного та посилаючись
на положення ст.ст. 316, 328, 331, 347
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) позивач просив визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_3 та
припинити право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідач та треті особи
в судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Представники
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації та
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району», а
також ОСОБА_2, ОСОБА_3, надали до суду
заяви, в яких просять справу розглядати
за їх відсутності, проти задоволення
позову не заперечують. Київська міська
державна адміністрація про причини
неявки представника суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 27 березня 2001 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_1
прийняла в дар - квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 45,30 м2, житловою площею
29,60 м2, про що свідчить Договір
дарування від 27 березня 2001 року, Серії
АВР № 880104, зареєстрований в реєстрі за
№ 4-1563 (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва про одруження
Серії НОМЕР_1 від 31 березня 2001 року
позивач у зв'язку з укладенням шлюбу
змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1» (а.с. 7).

Разом з тим, згідно розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації № 422 від 26 лютого 1998 року
«Про заходи щодо реконструкції
мікрорайонів житлової забудови
перехідного періоду індустріального
домобудування» та від 07 серпня 2000 року
№ 1352 «Про заходи щодо прискорення
реконструкції житлового будинку № 20-Д
по вул. Туполєва у Шевченківському
районі» було розпочато реконструкцію
зазначеного будинку та відселення у
встановленому законом порядку
мешканців даного житлового будинку
(а.с. 8-10).

При цьому, відповідно п.п. 2.2
розпорядження Шевченківської районної
у м. Києві державної адміністрації № 1865
від 20 грудня 2006 року «Про надання
житлової площі громадянам після
реконструкції п'ятого під'їзду будинку
№ 20-Д по вул. Туполєва» ОСОБА_2 та ОСОБА_3
була надана двокімнатна квартира
АДРЕСА_3, для постійного проживання з
метою відселення з будинку, що підлягає
реконструкції (а.с. 16-19). При цьому,
відповідно до п. 3 даного розпорядження
звернуто прохання до Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» та Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації відповідно, враховуючи
згоду громадян, зазначених у п. 2 цього
розпорядження, на переселення в інші
жилі приміщення, які надаються їм на
праві власності, анулювати реєстрацію
права власності на раніше займані жилі
приміщення, зокрема, двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, площею 29,9/44,7 кв.м. та
видати свідоцтво про право власності
на жилі приміщення після передачі
відселеними правовстановлюючих
документів на раніше займані жилі
приміщення.

22 березня 2010 року Шевченківською
районною у м. Києві державною
адміністрацією прийнято розпорядження
№ 172 «Про затвердження акту державної
приймальної комісії від 17 грудня 2009
року про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта
«Реконструкція 5-го під'їзду житлового
будинку № 20-Д на вул. Туполєва» та,
серед іншого, зазначено, що внаслідок
реконструкції в 5-му під'їзді будинку
утворено 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_3,
загальною площею 69,6 м2, в тому числі
житловою площею 20,4 м2, замість квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Разом з тим, відповідно до листа
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Шевченківського району» №
868/вих. від 23 липня 2013 року після
проведення зазначеної реконструкції
склалася ситуація, що в не
реконструйованій частині будинку № 20-Д
по вулиці Туполєва були зареєстровані 8
квартир з тими самими номерами, що були
присвоєні новим (реконструйованим)
квартирам, а саме квартири АДРЕСА_4,
АДРЕСА_3, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7,
АДРЕСА_8, АДРЕСА_9, АДРЕСА_10. За таких
умов виникло дублювання нумерації
квартир в одному будинку, що
унеможливлює реалізацію мешканцями
права власності на майно. З метою
недопущення порушень житлових прав
мешканців будинку Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Шевченківського району» просила
провести технічну інвентаризацію
під'їзду № 5 зазначеного будинку, за
результатами якої змінити нумерацію
квартир, зокрема, квартири АДРЕСА_3 на
відповідну АДРЕСА_3 (а.с.24-25).

Таким чином, була проведена повторна
інвентаризація будинку та
новозбудованій квартирі АДРЕСА_3 було
присвоєно номер АДРЕСА_3, про що також
свідчить виготовлений 17 січня 2013 року
КП «Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3
(а.с. 26-27).

Звертаючись з позовом до суду позивач
зазначає, що незважаючи на його заяви
щодо помилкового визначення в
розпорядженні № 1865 від 20 грудня 2006 року
власниками квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, оскільки на час реконструкції
будинку № 20-Д по вул. Туполєва саме він
був власником квартири АДРЕСА_1,
замість якої була виділена квартира
АДРЕСА_3 (а.с. 20, 21), відповідачем було
неправомірно відмовлено позивачу у
внесені відповідних змін до даного
розпорядження (а.с. 23).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України
за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

При цьому, як вже зазначалось вище, 21
березня 2001 року позивач на підставі
Договору дарування (а.с. 6) набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку визначеному законодавством
України, про що також свідчить
реєстрований напис КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» від 28 березня 2001 року
(а.с. 6 - зворотна сторінка).

Разом з тим, незважаючи на зазначене,
при наданні житлової площі громадянам
після реконструкції п'ятого під'їзду
будинку № 20-Д по вул. Туполєва
відповідачем у своєму розпорядженні
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації № 1865 від 20
грудня 2006 року було неправомірно
зазначено надання нової квартири №
АДРЕСА_3, замість квартири АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

При цьому, положеннями ст.ст. 316, 329 ЦК
України визначено, що правом власності
є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 2
ст. 331 ЦК України право власності на
новостворене майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Також слід зазначити, що положеннями
ст. 392 ЦК України регламентовано, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 346
ЦК України право власності
припиняється у разі відмови власника
від права власності.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 347 ЦК України особа
може відмовитися від права власності
на майно, заявивши про це або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності. У разі відмови від
права власності на майно, права на яке
підлягають державній реєстрації, право
власності на нього припиняється з
моменту внесення за заявою власника
відповідного запису до державного
реєстру.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилався позивач як
на підставу для задоволення позову,
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації, треті особи: Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Шевченківського району», ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Київська міська державна
адміністрація, про припинення права
власності та визнання права власності
на нерухоме майно, підлягає
задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 41
Конституції України, ст.ст. 316, 329, 331, 346,
347, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11,
57-61, 64, 169, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,7
м2, житловою площею 29,5 м2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 69,6
м2, житловою площею 20,4 м2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я: