Справа № 357/1198/13-ц Головуючий у І
інстанції Подрєзова Г.О. Провадження №
22-ц/780/217/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 47
У Х В А Л А

іменем України

9 січня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Матвієнко Ю.О., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивачка
звернулася до суду із вказаним вище
позовом, який надалі уточнила і
мотивувала тим, що проживала з
відповідачем у цивільному шлюбі із 2004
року по лютий 2013 року. Від спільного
життя мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
батком якої є відповідач. Вказувала, що
в даний час з відповідачем вони
проживають окремо, донька мешкає разом
з нею і знаходиться на її утриманні.
Відповідач матеріальної допомоги на
дівчинку не надає, вона перебуває у
відпустці по догляду за дитиною і
отримуваних нею коштів недостатньо для
її доньки. У зв'язку з наведеним просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дитини в розмірі
1/4 частини з усіх видів його заробітку
щомісяця до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання дитини
в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та порушення
судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов та стягуючи
аліменти на утримання дитини в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки тим, що малолітня донька
сторін проживає із матір'ю і потребує
матеріального утримання, а відповідач
як батько спроможний надати таке
утримання.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст.180, 181 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття,
кошти на утримання дітей стягуються в
судовому порядку у частці від доходу
батьків чи у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується свідоцтвом про її
народження.

Також, судом встановлено, що сторони
проживають окремо, дівчинка
знаходиться на утриманні позивачки,
яка перебуває у відпустці по догляду за
дитиною. Відповідач матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
працює і має дохід.

За таких обставин, з огляду на те, що
відповідач як батько малолітньої
ОСОБА_3 не надає кошти на її утримання,
донька знаходиться на забезпеченні
позивачки, суд обгрунтовано задоволив
позов, визначивши аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм процесуального
права, що виразилося у вирішенні судом
даного позову до вирішення іншої
справи, де апелянт оспорює своє
батьківство щодо доньки ОСОБА_3
необгрунтовані. Підстав для зупинення
провадження у суду першої інстанції не
було.

Інших доводів незаконності рішення в
апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :