Справа № 431/1123/14-ц
Провадження № 22ц/782/2496/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого судді - Лозко Ю.П.,

Суддів: Соловей Р.С., Медведєвої
Л.П.

При секретарі: Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу Компанії БРЕДВІН
ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (Bradwin TRADING LIMITED) на
рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 23.04.2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: компанія
Бредвін Трейдинг Лімітед (Bradwin TRADING
LIMITED) про стягнення боргу, визнання
договору недійсним та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним вище
позовом, в якому послався, що йому у
статутному капіталі ТОВ „ Ліра-2000"
належала частка у розмірі 24,7299%, інша
частка 75,2701% належала відповідачеві
ОСОБА_3, яку він домовився з ним
придбати у нього з метою подальшої
продажу 100% часток відповідачці ОСОБА_2,
з якою ним 20 липня 2013 року було
укладено про це попередній договір,
згідно умов якого ця відповідачка мала
сплатити йому завдаток у розмірі 100000
гр. не пізніше 15 серпня 2013 року, що нею
не виконано, кошти не передані. Питання
про придбання ним 75,2701% частки у
відповідача ОСОБА_3 попередньо
вирішувалося на загальних зборах
товариства 30 липня 2013 року. Однак у
подальшому відповідач ОСОБА_3 у
порушення досягнутої комерційної
домовленості на підставі договору
купівлі-продажу від 30 липня 2013 року
продав свою частку третій особі
Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (Bradwin
TRADING LIMITED), при цьому позивач ні
особисто, ні через представника згоди
на таке відчуження не давав.

Тому позивач на підставі ст..
203,215,216,525,526,570,635 ЦК України просив суд:

стягнути з відповідачки ОСОБА_2
на його користь борг в сумі 100 000, 00 грн.
(сто тисяч гривень 00 копійок);

визнати недійсним Договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліра-2000" в розмірі
75,2701%, що становить 22 581 025 грн. 00 коп.,
укладений 30 липня 2013 року між ОСОБА_3 та
Компанією БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД
(BRADWIN TRADING LIMITED);

визнати недійсною нову редакцію
Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліра-2000", яка була
зареєстрована 09.08.2013 року державним
реєстратором відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Печерського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві;
визнати за ним право власності на
частку в розмірі 75,2701% статутного
капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліра-2000», що
становить 22 581 025 гривень 00 коп.

Рішенням Старобільського
районного суду Луганської області від
23 квітня 2014 року позов задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду, третя особа - компанія
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED)
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд,
рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 23 квітня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог про визнання недійсним договору
купівлі-продажу частки, визнання
недійсним нової редакції Статуту ТОВ
«Ліра-2000», яка була зареєстрована 09.08.2013
р., та визнання за ОСОБА_1 право
власності на частку в розмірі 75,2701 %
статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000»,
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В іншій частинні рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 23 квітня 2014
року, не оскаржується.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону в
частині якої оскаржується рішення,
судом першої інстанції не виконано.

В іншій частині рішення суду, колегією
суддів не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги в
оскаржуваної частині рішення, суд
першої інстанції, виходив з того, що
договір купівлі - продажу частки в
статутному капіталі ТОВ „Ліра -2000" від
30 липня 2013 року між відповідачем ОСОБА_3
та третьою особою Компанією БРЕДВІН
ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED), в особі
Чирського Ю.В. був укладений з
порушенням норм законодавства України,
що регулюють правовідносини в сфері
укладення цивільно - правових угод та
правовідносини пов'язані з
представництвом особи на підставі
довіреності, оскільки позивач ОСОБА_1,
як власник 24,7299% частки ТОВ „Ліра -2000",
згоди на відчуження відповідачем
ОСОБА_3 своєї частки в розмірі 75,2701 % в
статутному капіталі ТОВ „Ліра -2000" на
користь 3-ї особи не надавав, інших осіб
на ці дії та щодо погодження про зміну
складу учасників ТОВ „Ліра -2000" не
уповноважував, тому оскаржуваний
договір та нова редакція Статуту ТОВ
„Ліра -2000" є недійсними, з підстав
передбачених ст.ст.203,215,216 ЦК України.

Таких висновків, суд першої
інстанції дійшов помилково, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст.. 203 ЦК України
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
наступні :

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України :

1. Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Приписами ст.. 216 ЦК України
встановлено правові наслідки
недійсності правочину:

1. Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

2. Якщо у зв'язку із вчиненням
недійсного правочину другій стороні
або третій особі завдано збитків та
моральної шкоди, вони підлягають
відшкодуванню винною стороною.

3. Правові наслідки, передбачені
частинами першою та другою цієї статті,
застосовуються, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

4. Правові наслідки недійсності
нікчемного правочину, які встановлені
законом, не можуть змінюватися за
домовленістю сторін.

5. Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з
власної ініціативи.

У справі відсутні докази
недотримання при укладенні
оскаржуваного право чину - договору
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі вимог закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 147 ЦК
України учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства. Учасники товариства
користуються переважним правом
купівлі частки (її частини) учасника
пропорційно до розмірів своїх часток,
якщо статутом товариства чи
домовленістю між учасниками не
встановлений інший порядок здійснення
цього права. Купівля здійснюється за
ціною та на інших умовах, на яких частка
(її частина) пропонувалася для продажу
третім особам. Якщо учасники
товариства не скористаються своїм
переважним правом протягом місяця з
дня повідомлення про намір учасника
продати частку (її частину) або
протягом іншого строку, встановленого
статутом товариства чи домовленістю
між його учасниками, частка (її частина)
учасника може бути відчужена третій
особі.

Судом та матеріалами справи,
встановлено, що у статутному капіталі
ТОВ „ Ліра-2000" позивачеві належить
частка у розмірі 24,7299%, інша частка -
75,2701% належала відповідачеві ОСОБА_3

Пунктом 4.6. Статуту ТОВ «Ліра-2000»,
зареєстрованого 27.10.2009 року,
передбачено, що учасник має право
продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком Учасникам
Товариства чи третім особам тільки за
згодою Учасників Товариства. Учасники
товариства користуються переважним
правом купівлі частки (її частини)
Учасника. Учасник Товариства, який
бажає відступити свою частку, повинен
повідомити про це інших Учасників
шляхом надіслання рекомендованого
листа на їх адресу. Для вирішення
питання про дачу згоди на відступ
Учасником своєї частки позачергово
скликається Вищий орган управління
Товариством.

30 липня 2013 року між відповідачем
ОСОБА_3 та третьою особою по справі -
Компанією БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД
(BRADWIN TRADING LIMITED), яка розташована за
адресою: Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1,
поверх 1, офіс 4, площа Елефтеріас, 1060,
Нікосія, Кіпр, в особі Чирського Ю.В.
був укладений договір купівлі -
продажу частки в статутному капіталі
ТОВ „Ліра -2000" у розмірі 75,2701 %
статутного капіталу Товариства, що
становить 22 581 025,00 гривень, яка на праві
власності належала ОСОБА_3, згідно
свідоцтва НОМЕР_3, виданим Товариством
30.07.2013 року, Статутом Товариства із
змінами зареєстрованими Печерською
районною у м. Києві державною
адміністрацією 25.09.2012 року (протоколом
загальних зборів учасників від 24.09.2012
року, довідкою Товариства від 30.07.2013
року)

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 у відповідності до
вимог чинного законодавства та статуту
Товариства, з метою реалізації
переважного права ОСОБА_1 як учасника
на купівлю частки, запропонував
останньому придбати належну йому
частку, що у розмірі 75,2701%, вартістю 22 581
025,00 гривень, та повідомив позивача
ОСОБА_1 про всі умови продажу цієї
частки.

Повідомлення позивачем
одержано 25.06.2013 року.

Згідно повідомлення від 29.07.2013
року позивач ОСОБА_1 відмовився від
купівлі - продажу частки у статутному
капіталі Товариства, належної ОСОБА_3
та засвідчив про відсутність будь -
яких претензій, зауважень або порушень
його прав при проведенні процедури
погодження частки, у розмірі 75,2701% в
статутному капіталі Товариства.

Згідно змісту нотаріально
посвідченої довіреності від 13.09.2012
року, зареєстрованої в реєстрі №1777,
позивач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6
представляти його інтереси пов'язані
із здійсненням його корпоративних
прав, як учасника ТОВ „Ліра-2000", з усіма
необхідними повноваженнями,
передбаченими чинним законодавством
України, в тому числі з правом участі у
Загальних зборах Товариства,
підписання відповідних протоколів
тощо... Довіреність видана без права
передоручення строком на три роки та
дійсна до 13.09.2015 року.

Згідно змісту протоколу
позачергових Загальних зборів
учасників ТОВ „Ліра -2000" від 30.07.2013 року,
що відбулись у присутності ОСОБА_7 який
діяв від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який
діяв від імені ОСОБА_1 та Компанії
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING
LIMITED), в особі Чирського Ю.В., Загальними
зборами було погоджено відчуження
ОСОБА_3 на користь компанії БРЕДВІН
ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED) частки,
що становить 75,2701% статутного капіталу
Товариства. Прийнято до складу
учасників Товариства нового учасника
вказану компанію, затверджено розподіл
між учасниками Товариства частку
статутному капіталі Товариства.
Внесено зміни до Статуту товариства та
затверджено Статут у новій редакції.
Також було уповноважено директора
Товариства на проведення комплексу
заходів, направлених на подання
державному реєстратору необхідних
документів для державної реєстрації
змін до Статуту Товариства, а також
здійснення інших необхідних дій
направлених на державну реєстрацію
змін до статуту Товариства.

Отже, рішення позачергових
Загальних зборів учасників ТОВ
«Ліра-2000», оформлене в п. 2 Протоколу від
30.07.2013 року, прийняте у відповідності із
п. 4.6. Статуту ТОВ «Ліра-2000», ст. ст. 59, 60
Закону України «Про господарські
товариства» та додатково підтверджує
домовленість та згоду всіх учасників,
на продаж відповідачем ОСОБА_3 частки у
статутному капіталі Товариства на
користь Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ
ЛІМЇТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED).

Згідно витягу з Єдиного реєстру
довіреностей № 24989100, на дату
проведення позачергових Загальних
зборів учасників Товариства 30.07.2013
року, видана позивачем довіреність від
13.09.2012 року була чинною, тому ОСОБА_6 мав
усі повноваження діяти від імені
ОСОБА_1 на позачергових Загальних
зборах учасників ТОВ «ЛІРА-2000», що
відбулися 30.07.2013 року, брати участь у
голосуванні з усіх питань порядку
денного зборів, у тому числі щодо
рішення про погодження відчуження
ОСОБА_3 частки на користь Компанії
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМЇТЕД (BRADWIN TRADING
LIMITED).

Таким чином, посилання позивача на
ті обставини, що ним згода на купівлю -
продаж спірної частки в статутному
капіталі Товариства на користь третьої
особи та згода про зміну складу
учасників Товариства не надавалась, та
він не уповноважував на це інших осіб,
не знайшли свого підтвердження з
досліджених судом письмових доказів,
оскільки з виданої позивачем 13 вересня
2012 року довіреності, яка досліджена
судом, на ім'я ОСОБА_6 останній діяв від
імені позивача ОСОБА_1 з усіма
передбаченими діючим законодавством
України правами та повноваженнями.

За таких обставин висновки суду
про порушення закону при укладенні
оскаржуваного договору
купівлі-продажу, є помилковими.

Посилання позивача про те, що
відповідачем ОСОБА_3 було порушено їх
домовленість про те, що він продасть
свою частку позивачеві, на увагу не
заслуговують, оскільки ця обставина не
підставою для визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до п. 31 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2008 року № 13 „Про практику розгляду
судами корпоративних спорів" продаж
учасником частки (її частини) з
порушенням переважного права купівлі
інших учасників (частина друга статті
147 ЦК України, частина друга ст. 53 Закону
України „Про господарські товариства")
не зумовлює недійсність такого
правочину. У цьому разі будь-який
учасник товариства має право
пред'явити до суду позов про
переведення на нього прав та обов'язків
покупця за аналогією з нормою частини
четвертої статті 362 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 362 ЦК України, у разі
продажу частки у праві спільної
часткової власності з порушенням
переважного права купівлі співвласник
може пред'явити до суду позов про
переведення на нього прав та обов'язків
покупця. Одночасно позивач
зобов'язаний внести на депозитний
рахунок суду грошову суму, яку за
договором повинен сплатити покупець.

В п. 18 Постанови № 5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ зазначив, що під час розгляду
позову про переведення на підставі
статті 362 ЦК України прав та обов'язків
покупця за договором купівлі-продажу,
укладеним з порушенням переважного
права купівлі частки у праві спільної
часткової власності, суду слід
виходити з дійсної вартості частки на
час розгляду справи. Невнесення
одночасно з пред'явленням позову на
депозитний рахунок суду грошової суми,
яку за договором повинен сплатити
покупець, є підставою для відмови в
позові.

Матеріали справи не містять
відомостей, що позивач заявляв про
реалізацію свого переважного права на
придбання частки, що віджувалась, та в
подальшому не погоджувався із продажем
частки Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ
ЛІМЇТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED) а також щодо
внесення позивачем на депозитний
рахунок суду грошової суми, яку за
договором повинен сплатити покупець,
або належних доказів сплати позивачем
на користь відповідача - ОСОБА_3
вартості частки у розмірі 75,2701 %
статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000».

З урахуванням вказаного,
посилання позивача щодо порушення його
прав відповідачем ОСОБА_3 по продажу
вказаної вище частки у статутному
капіталі Товариства на користь третьої
особи, оскільки відповідач ОСОБА_3
уклавши спірний договір, порушив
існуючі раніше між ними домовленості,
за якими саме позивач мав виступити
покупцем належних на той час ОСОБА_3
часток в статутному капіталі
Товариства, на увагу не заслуговують,
оскільки спростовуються встановленими
по справі обставинами та дослідженими
колегією суддів доказами.

На вищевказані обставини, суд
першої інстанції не звернув уваги, та
дійшов хибного висновку про порушення
під час укладення оскаржуваного
договору, вищевказаних норм закону, та
прав позивача як власника частки в
статутному капіталі Товариства, що на
думку суду є підставою для визнання
недійсним спірного договору.

Окрім того, судом безпідставно
визнано встановленим та доведеним факт
укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
цивільно-правової угоди про продаж
частки у розмірі 75,2701% статутного
капіталу TOB «Ліра-2000», оскільки дані
обставини не знайшли свого
підтвердження з досліджених колегією
суддів письмових доказів.

Більш того, факт укладення
зазначеної угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
не може бути доведеним лише на підставі
тверджень представників позивача та
відповідача ОСОБА_2 про наявність
укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
цивільно-правової угоди про продаж
частки у розмірі 75,2701% статутного
капіталу TOB «Ліра-2000», що також
суперечить вимогам ч.3 ст. 208 ЦК України,
яка передбачає, що у письмовій формі
належить вчиняти правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, та ч.1 ст. 218 ЦК України, яка
передбачає, що недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Заперечення однією із сторін
факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо - відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, оскільки позивачем не
надано суду належних доказів на
підтвердження вказаних обставин, у
суду не було підстав для таких
висновків.

Під час вирішення судом спору що
виник між сторонами по суті, судом
першої інстанції були порушені також
норми процесуального права, з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 76 ЦПК
України, особам, які проживають за
межами України, судові повістки
вручаються в порядку, визначеному
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

23 квітня 2014 року, розгляд справи
по суті відбувся без участі
представника третьої особи компанії
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМЇТЕД (BRADWIN TRADING
LIMITED).

. Судом першої інстанції у
порушення вказаних норм, особи які
беруть участь у справі, зокрема третя
особа БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМЇТЕД (BRADWIN
TRADING LIMITED)місцезнаходження: Стасіну 1,
Мітсі Білдінг 1, ПОВЕРХ 1, ОФІС 4, ПЛОЩА
Елефтеріас, 1060, Нікосія, Кіпр, не були
повідомлені про час та місце розгляду
справи належним чином, у порядку
передбаченому діючим законодавством
України, ст. 1 Конвенції про вручення за
кордоном судових та позасудових
документів у цивільних справах, яка
ратифікована Верховною Радою України,
що призвело до порушення процесуальних
прав апелянта, пов'язаних із захистом
їхніх прав та інтересів, оскільки саме
третя особа по даній справі є
власниками спірного майна.

Окрім того, колегія суддів
зауважує, що матеріали справи не
містять жодних відомостей про
направлення судом першої інстанції,
після відкриття провадження по справі,
особам які беруть участь у справі усіх
необхідних документів, у відповідності
до вимог ст. 127 ЦПК України.

В якості можливості розгляду
справи без участі представника
апелянта, суд першої інстанції
зазначив наявність у справі телеграми
надісланої нібито від імені третьої
особи, про розгляд справи за
відсутності представника компанії
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМЇТЕД (BRADWIN TRADING
LIMITED), що також свідчить про порушення
судом вищевказаних норм закону про
повідомлення осіб, що перебувають за
межами України, у порядку і спосіб
визначений законом.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судове
рішення у цивільній справі" від 18.12.2009
року №14 рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права. У зв'язку з цим суди повинні
неухильно додержувати вимог про
законність і обґрунтованість рішення у
цивільній справ. При цьому, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК України, а
також правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що оскаржуване судове рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині , не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору в цій частині.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду;

5) постановити ухвалу про повне або
часткове скасування рішення суду
першої інстанції і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі ст.. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням вищевказаних
обставин по справі, судова колегія,
вважає, що рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.

При цьому судова колегія вважає
можливим задовольнити заяву апелянта
про поворот виконання рішення.

Як встановлено під час розгляду
справи в апеляційній інстанції рішення
суду в цій частині виконано, на
підставі рішення проведено реєстрацію
змін щодо юридичної особи ТОВ
„Ліра-2000".

Відповідно до ст.. 380 ЦПК України
Питання про поворот виконання вирішує
суд апеляційної чи касаційної
інстанції, якщо, скасувавши рішення,
він закриває провадження у справі,
залишає позов без розгляду, відмовляє в
позові повністю або задовольняє
позовні вимоги в меншому розмірі.

За судовим рішенням про поворот
виконання видається виконавчий лист у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, судова колегія
вважає, що є підстави для повороту
виконання рішення, оскільки проведені
записи перешкоджають нормальній
господарській діяльності юридичної
особи ТОВ „ Ліра 2000" та порушуються цим
законні права та інтереси апелянта.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 380ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Компанії БРЕДВІН
ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (Bradwin TRADING LIMITED) (Bradwin
TRADING LIMITED) задовольнити.

Рішення Старобільського
районного суду Луганської області від
23.04.2014 року, в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
частки в статутному капіталі
товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліра-2000" () в розмірі 75,2701%, що становить 22 581 025
гривень 00 коп. (двадцять два мільйони
п'ятсот вісімдесят одна тисяча
двадцять п'ять гривень 00 копійок), що
укладений 30.07.2013 року між ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1) та Компанією
БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (Bradwin TRADING
LIMITED); в частині визнання недійсною
редакції Статуту товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліра-2000"
(), яка була
зареєстрована 09.08.2013 року державним
реєстратором Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Печерського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві; в
частині визнання за ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_2) права
власності на частку в розмірі 75, 2701%
статутного капіталу товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліра-2000"
(), що становить 22 581 025
гривень 00 коп. (двадцять два мільйони
п'ятсот вісімдесят одна тисяча
двадцять п'ять гривень 00 копійок) -
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Компанія БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (Bradwin
TRADING LIMITED) в частині визнання недійсним
договору купівлі-продажу частки в
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліра-2000"
() в розмірі 75,2701%, що
становить 22 581 025 гривень 00 коп.
(двадцять два мільйони п'ятсот
вісімдесят одна тисяча двадцять п'ять
гривень 00 копійок), що укладений 30.07.2013
року між ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1) та Компанією БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ
ЛІМІТЕД (Bradwin TRADING LIMITED); в частині
визнання недійсною нової редакції
Статуту товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліра-2000" (), яка була зареєстрована 09.08.2013
року державним реєстратором Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Печерського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві; в частині визнання за
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків: НОМЕР_2) права
власності на частку в розмірі 75, 2701%
статутного капіталу товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліра-2000"
(), що становить 22 581 025
гривень 00 коп. (двадцять два мільйони
п'ятсот вісімдесят одна тисяча
двадцять п'ять гривень 00 копійок) -
відмовити.

Допустити поворот виконання
рішення суду.

Скасувати державну реєстрацію
реєстраційних дій, що були проведені
державним реєстратором Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Печерського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Орел JI.B. шляхом внесення
запису № 0044889 від 20 травня 2014 року
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про зміну відомостей
про юридичну особу - Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЛІРА-2000»
(), що не пов'язані зі
змінами в установчих документах: зміна
керівника юридичної особи.

Скасувати державну реєстрацію
реєстраційних дій, що були проведені
державним реєстратором Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Печерського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Орел JI.B. шляхом внесення
запису № 1044889 від 23 травня 2014 року
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про внесення змін до
установчих документів юридичної особи
- Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛІРА-2000» (): зміна до установчих документів
юридичної особи, у тому числі зміна
місцезнаходження, зміна складу або
інформації про засновників.

Скасувати державну реєстрацію нової
редакції статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліра - 2000"
(місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул..
Грабовського,11 корпус 19-А, ), яка проведена 23.05.2014 року номер
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців 1044889.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді: