Номер провадження № 2/243/143/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- адвоката ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір -
ОСОБА_4, яка до дня смерті мешкала та
була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1
разом з відповідачем, її батьком -
ОСОБА_3.

Згідно Договору купівлі-продажу від
21 листопада 1983 року, посвідченого
старшим державним нотаріусом Першої
Слов»янської Державної нотаріальної
контори Семейко С.І. і зареєстрованого
в реєстрі під № 1-2955 її батьками було
придбано у власність домоволодіння
АДРЕСА_1. Житловий будинок саманний,
обкладений цеглою жилою площею 25,3 кв.м,
загальною площею 42,0 кв.м, який
складається із кухні, тамбура, ванної,
трьох кімнат, коридору.

На земельній ділянці знаходиться
літня кухня, яка позначена в технічному
паспорті літерою «З» саманна,
обкладена цеглою, душ «Д»- цегляний,
вбиральня «Е», сарай - літ. «Ж», гараж
«Г», огорожа і водопровід.

Договір купівлі-продажу житлового
будинку зареєстрований в КП «БТІ міста
Слов»янська» в реєстрі під № 1042/22 від 19
грудня 1983 року, Вказане домоволодіння
її батьками було придбане в
зареєстрованому шлюбі і в період
спільного мешкання.

У відповідності з п.1 ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, придбане
подружжям за час перебування у шлюбі,
належить чоловікові та дружині на
праві спільної загальної власності.

Вона є спадкоємцем першої черги на
спадщину, яка відкрилася після смерті
її матері і на момент смерті мешкала
разом з нею. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
мешкав разом зі спадкодавцем на момент
відкриття спадщини, вважається
прийнявшим спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від
спадщини. Вона не заявляла про відмову
від спадщини протягом встановленого
шестимісячного строку, тому
вважається, що вона прийняла спадщину.
Більше того, у встановлений законом
шестимісячний строк вона звернулася до
Першої Слов»янської Державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а її брат - ОСОБА_6 з
заявою про відмову від прийняття
спадщини на її користь, було заведено
спадкову справу № 1551/2001. За спливом
вказаного строку вона звернулася з
заявою про видачу Свідоцтва про право
на спадщину, однак державний нотаріус
своєю Постановою від 29 жовтня 2013
відмовив їй в видачі Свідоцтва з причин
невизначеності часток кожного із
співвласників.

Їй відомо, що якщо її батько дасть
згоду на виділ материної частки
приналежного їм на праві спільної
власності домоволодіння, то та частка
буде спадкуватися нею на загальних
підставах, однак він такої згоди не дає
і вона змушена звернутися до суду.

Їй також відомо, що за життя між
батьком та матір»ю ніяких суперечок
про частку кожного в праві власності на
домоволодіння не існувало, ніякої
домовленості про ці частки також не
було.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послалася на
обставини, викладені у позовній заяві,
та просить суд визнати за нею в порядку
спадкування за законом право власності
на 1/3 частину домоволодіння з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами - літньою
кухнею, позначеною в Технічному
паспорті літерою «З», саманною,
обкладеною цеглою, душем літера «Д»-
цегляним, вбиральнею літера «Е», сараєм
- літера «Ж», гаражом літера «Г»,
огорожею і водопроводом, яке
розташоване за адресою- АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_2,
що діє на підставі Договору на
представництво інтересів від 12 грудня
2013 року просить суд задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідач-ОСОБА_3 в судовому
засіданні вказав, що позивачка ніякого
відношення до будинку не має. Він
перебував 35 років у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 В період шлюбу, за
спільні кошти він та його дружина, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 придбали житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою- АДРЕСА_1.
Вказане домоволодіння належало їм з
дружиною на праві спільної власності,
вважає, що по ? частині кожному.

Після смерті його дружини- ОСОБА_4 є три
спадкоємці - він, його син та позивач.
Оскільки його син відмовився від своєї
частки спадщини на користь ОСОБА_1, то ,
згідно з законом, вона має право на 1/3
частину спадкового майна. Не заперечує
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, хоча вважає, що ОСОБА_1 не може
мати відношення до домоволодіння.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом підлягають
задоволенню з огляду на їх законність
на обгрунтованість.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідача
ОСОБА_3 ( а.с.10,11).

В період шлюбу, спільного
проживання, за спільні кошти на
підставі Договору купівлі-продажу від
21 листопада 1983 року, посвідченого
старшим державним нотаріусом Першої
Слов»янської Державної нотаріальної
контори і зареєстрованого в реєстрі
під № 1-2955 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали у
власність домоволодіння АДРЕСА_1.
Домоволодіння складається з житлового
будинку загальною площею 42,0 кв.м,
житловою площею 25,3 кв.м., літньої кухні,
позначеної в плані літ. «З», душа літ.
«Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж»,
гаражу літ. «Г», огорожі та водопроводу.

Договір купівлі-продажу
домоволодіння зареєстрований в КП «БТІ
м. Слов»янська» в реєстраційній книзі
під № 1042-7/22 від 19 грудня 1983 року на ім»я
відповідача ОСОБА_3. ( а.с. 12-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла ( а.с.11).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи, часом
відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, відповідно до вимог
цивільного законодавства спадкоємець,
який не мешкав разом зі спадкодавцем на
момент його смерті, у разі прийняття
спадщини, до складу якої входить
нерухоме майно, повинен в
шестимісячний термін з часу смерті
спадкодавця звернутися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та видачею йому
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови в її прийнятті спадкоємцями за
заповітом, а також у разі не охоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК
України. Право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено і
не спростовано у належних спосіб
відповідачем, що у встановлений
законом шестимісячний строк ОСОБА_1
звернулася до Першої Слов»янської
Державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті своєї матері- ОСОБА_4, а її брат-
ОСОБА_8 з заявою про відмову від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_1,
було заведено спадкову справу № 1551/2001.
За спливом вказаного строку позивач
звернулася з заявою про видачу
Свідоцтва про право на спадщину.

Вказані обставини підтверджені в
судовому засіданні Довідкою Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори нотаріальної контори № 2557/01-16
від 17 жовтня 2013 року що за Заявою ОСОБА_1
30 листопада 2001 року була заведена
спадкова справа № 1551/2001 після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Іншим спадкоємцем
за законом є ОСОБА_6, син, який
відмовився від спадщини на користь
ОСОБА_1. ( а.с.21).

Згідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»

п.1 «Слід звернути увагу на наявність у
матеріалах справи обгрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема,
відмови у видачі Свідоцтва про право на
спадщину».

Як вбачається з матеріалів справи
Державним нотаріусом була надана
позивачці письмова відповідь № 2005 01-14
від 16 серпня 2013 року, в якій вказано, що
ОСОБА_1 відмовлено в видачі Свідоцтва
про право на спадщину у зв»язку з
причин невизначеності часток кожного
із співвласників. Було запропоновано
звернутися до суду ( а.с. 8).

Постановою від 29 жовтня 2013року
Державний нотаріус Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори ОСОБА_10 відмовив їй в видачі
Свідоцтва з причин невизначеності
часток кожного із співвласників. ( а.с.7).

Главою 86 ЦК України, а також
спеціальним законодавством, зокрема
Законом України «Про нотаріат»,
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику в справах
про спадкування».

«У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження».

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та
відповідач ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу,
спільного проживання, за спільні кошти
на підставі Договору купівлі-продажу
від 21 листопада 1983 року, посвідченого
старшим державним нотаріусом Першої
Слов»янської Державної нотаріальної
контори і зареєстрованого в реєстрі
під № 1-2955 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали у
власність домоволодіння АДРЕСА_1.
Домоволодіння складається з житлового
будинку загальною площею 42,0 кв.м,
житловою площею 25,3 кв.м., літньої кухні,
позначеної в плані літ. «З», душа «Д»,
вбиральні «Е», сараю літ. «Ж», гаражу
«Г», огорожі та водопроводу. ( а.с.12-15).

Договір купівлі-продажу
домоволодіння зареєстрований в КП «БТІ
м. Слов»янська» в реєстраційній книзі
під № 1042-7/22 від 19 грудня 1983 року на ім»я
відповідача ОСОБА_3. ( а.с. 12-15).

Вказані обставини в судовому
засіданні підтвердив відповідач
ОСОБА_3

У відповідності до ч.1 ст. 22 Кодексу
про шлюб та сім»ю УРСР (1969 року) «Майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном».

У відповідності до ч.1 ст. 28 Кодексу
про шлюб та сім»ю УРСР ( 1969 року) «В разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними».

У відповідності до ч.2 ст. 370 ЦК
України « У разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду».

Згідно до п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року « Про судову практику у справах
про спадкування» «У разі смерті
співвласника приватизованого будинку (
квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними (
частина друга статті 370, частина друга
статті 372 ЦК України). Частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду. Для оформлення права на
спадщину закон не вимагає рішення суду
про визначення частки спадкодавця».

У відповідності до ч.3 ст. 368 ЦК
України «Майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом».

Таким чином, суд приходить до
висновку, що фактично ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачу
ОСОБА_3 належить по ? частині
домоволодіння кожному з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Вказані висновки суду відповідачем
в судовому засіданні належними
доказами не спростовані і на наявність
таких доказів відповідач не
посилається.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.11).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України
«Спадкуванням є перехід прав та
обов»язків ( спадщина) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця), до
інших осіб ( спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України
« Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом».

У відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК
України « У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки».

Як встановлено в судовому засіданні,
у встановлений законом шестимісячний
строк позивач ОСОБА_1 звернулася до
Першої Слов»янської Державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а її брат - ОСОБА_6 з
заявою про відмову від прийняття
спадщини на її користь, було заведено
спадкову справу № 1551/2001. За спливом
вказаного строку позивач звернулася з
заявою про видачу Свідоцтва про право
на спадщину.

Вказані обставини підтверджені в
судовому засіданні Довідкою Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори нотаріальної контори № 2557/01-16
від 17 жовтня 2013 року що за Заявою ОСОБА_1
30 листопада 2001 року була заведена
спадкова справа № 1551/2001 після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. Іншим спадкоємцем
за законом є ОСОБА_6, син, який
відмовився від спадщини на користь
ОСОБА_1. ( а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи
Державним нотаріусом була надана
позивачці письмова відповідь № 2005 01-14
від 16 серпня 2013 року, в якій вказано, що
ОСОБА_1 відмовлено в видачі Свідоцтва
про право на спадщину у зв»язку з
причин невизначеності часток кожного
із співвласників. Було запропоновано
звернутися до суду ( а.с. 8).

Постановою від 29 жовтня 2013року
Державний нотаріус Першої
Слов»янської державної нотаріальної
контори ОСОБА_10 відмовив їй в видачі
Свідоцтва з причин невизначеності
часток кожного із співвласників. ( а.с.7).

Таким чином, позивач, відповідач та
брат позивача - ОСОБА_6 є спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_4.

Син спадкодавця - ОСОБА_6 відмовився
від своєї частини спадщини на користь
своєї сестри - позивача ОСОБА_1 ( а.с.8).

Вказані обставини в судовому
засіданні відповідачем не спростовані.

Як встановлено в судовому засіданні,
до спадкового майна після смерті
ОСОБА_4 входить ? частина домоволодіння
з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ( а.с.
12-15).

У відповідності до ч.1 ст. 1278 ЦК
України « Частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними, якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину
між ними».

В силу ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю
УРСР ( 1969 року) спадкодавцю ОСОБА_4
належить ? частка зазначеного
домоволодіння, відповідно всі
спадкоємці- позивач, відповідач та син
спадкодавця мають право кожен на 1/6
частку вказаного домоволодіння.
Оскільки син спадкодавця- ОСОБА_8
відмовився від своєї частки спадщини
на користь позивача ОСОБА_1, то доля
позивача ОСОБА_1 в спадковому
домоволодінні складає 1/3 частку, а доля
відповідача ОСОБА_3- 2/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1

У відповідності до вимог ст. 372 ЦК
України ч.1 «Майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними» ч.3 « У разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється».

Таким чином, суд приходить до
висновку, що слід проізвести розділ
спадкового майна спадкоємців визнавши
за позивачем ОСОБА_1 право власності і
передати їй в натурі 1/3 частину
домоволодіння з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, яка складається з :житловий
будинок саманний, обкладений цеглою
жилою площею 25,3 кв.м, загальною площею
42,0 кв.м, який складається із кухні,
тамбура, ванної, трьох кімнат, коридору.

На земельній ділянці знаходиться
літня кухня, яка позначена в технічному
паспорті літерою «З» саманна,
обкладена цеглою, душ «Д»- цегляний,
вбиральня «Е», сарай - літ. «Ж», гараж
«Г», огорожа і водопровід.

Припинити право власності
відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частину
домоволодіння, яке складається з
житлового будинку загальною площею 42,0
кв.м, житловою площею 25,3 кв.м з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами - літньою
кухнею, позначеною в Технічному
паспорті літерою «З», саманною,
обкладеною цеглою, душем літера «Д»-
цегляним, вбиральнею літера «Е», сараєм
- літера «Ж», гаражом літера «Г»,
огорожею і водопроводом, яке
розташоване за адресою- АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,10, 60, 209,210, 212,213,214,215 ЦПК України,
Главою 86 ЦК України, ст.ст. 22,28 Кодексу
про шлюб та сім»ю УРСР ( 1969 року), ст.ст.
368, 370,372, 1216,1218,1220,1258, 1261, 1268 ЦК України,
Листом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16
травня 2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на 1/3 частину домоволодіння, яке
складається з житлового будинку
загальною площею 42,0 кв.м., житловою
площею 25,3 кв.м з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами -
літньою кухнею, позначеною в
Технічному паспорті літерою «З»,
саманною, обкладеною цеглою, душем
літера «Д»- цегляним, вбиральнею літера
«Е», сараєм- літера «Ж», гаражом літера
«Г», огорожею і водопроводом, яке
розташоване за адресою- АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_3 на
1/3 частину домоволодіння, яке
складається з житлового будинку
загальною площею 42,0 кв.м, житловою
площею 25,3 кв.м з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами -
літньою кухнею, позначеною в
Технічному паспорті літерою «З»,
саманною, обкладеною цеглою, душем
літера «Д»- цегляним, вбиральнею літера
«Е», сараєм- літера «Ж», гаражом літера
«Г», огорожею і водопроводом, яке
розташоване за адресою- АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова