Справа № 581/819/13-ц
Провадження № 2/581/10/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2014 року Липоводолинський
районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної
ради Сумської області, треті особи:
Комунальне підприємство «Сумське
міське БТІ, ОСОБА_2,

про визнання права власності на
частину житлового будинку та
господарських споруд за набувальною
давністю,

в с т а н
о в и в :

18 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом.

Вимоги мотивувала тим, що 11 серпня 1988
року виконавчим комітетом
Липоводолинської районної ради їй було
видано ордер на право зайняття
службового жилого приміщення -
двокімнатної, площею 20,1 кв.м, квартири
АДРЕСА_1

Рішенням загальних зборів колгоспу
«Липоводолинський» (на балансі якого
знаходився будинок) від 08 лютого 1992
року їй вирішено продати 1/3 частини
(НОМЕР_1) будинку з господарськими
спорудами за вказаною адресою.

20 травня 1992 року вказана квартира взята
на облік для оподаткування у зв'язку з
її продажем у приватну власність, і у
той же день вона сплатила 50% її вартості
у розмірі 5283 крб.

19 грудня 1992 року на базі колгоспу
«Липоводолинський» створено асоціацію
фермерів та сільськогосподарських
кооперативів «Хорол» і КСП
«Липоводолинське».

01 лютого 1993 року колгосп
«Липоводолинський» уповноважив
працівника господарства належним
чином оформити вказаний договір
купівлі-продажу 1/3 частини зазначеного
будинку.

22 грудня 1997 року рішенням правління КСП
«Липоводолинське» позивачці та іншій
жительці будинку ОСОБА_2 порівну
виділено середню квартиру по АДРЕСА_2
для розширення житлової площі.

Після цього вона спільно зведеною з
ОСОБА_2 стіною розподілили вільну
квартиру на дві рівні частини, у які
облаштували окремі входи зі своїх
квартир. Спору між ними не виникало.

16 квітня 1998 року розпорядженням
Липоводолинської
райдержадміністрації асоціацію
фермерів та сільськогосподарських
кооперативів «Хорол» і КСП
«Липоводолинське» було об'єднано у ТОВ
агрофірму «Хорол».

20 вересня 2001 року ТОВ агрофірма «Хорол»
ліквідована та створено ТОВ
«Світанкове».

04 жовтня 2007 року припинено державну
реєстрацію ТОВ «Світанкове» у зв'язку з
банкрутством, без визначення
правонаступника.

Через ліквідацію колгоспу та
відсутність правонаступника цієї
юридичної особи, сплатити решту коштів
та виготовити правовстановлюючі
документи на вказану квартиру позивач
не має можливості.

Добросовісно володіючи квартирою
АДРЕСА_2 більше 24 років, позивач вважає,
що набула право власності на неї у
зв'язку з набувальною давністю
володіння, у зв'язку з цим, уточнивши
вимоги, просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину житлового
будинку по АДРЕСА_2 а саме на визначену
в технічному паспорті будову (літ.
«А-1»), та право власності на прибудови
літ.«а2», літ.«а3», і на господарські
споруди: сарай літ.«Г», погріб літ. «Д»,
гараж літ.«Е», вбиральню літ.«У».

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, у своїй заяві просив розглядати
справу за його відсутності, позов
визнав.

Представник КП «Сумське міське БТІ» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

ОСОБА_2 у судовому засіданні не
заперечувала проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, матеріали
інвентаризаційної справи на будинок,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02 вересня 1988 року і по
даний час зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с.6
зворот). Із довідок виконкому селищної
ради вбачається, що разом з нею, але вже
в квартирі АДРЕСА_2 проживають її
чоловік та син (а.с.11, 17).

Виконавчим комітетом Липоводолинської
районної Ради народних депутатів 11
серпня 1988 року ОСОБА_1 видано ордер №5
на зайняття сім'єю у складі трьох
чоловік службового жилого приміщення -
двокімнатної, площею 20,1 кв.м, квартири
АДРЕСА_1, підстава видачі ордеру -
рішення районного виконавчого
комітету від 20 липня 1988 року №106 (а.с.22).

08 лютого 1992 року зборами уповноважених
колгоспу «Липоводолинський» вирішено
продати ОСОБА_1 1/3 частину в будинку
садибного типу АДРЕСА_1 та відповідну
частину господарських будівель, що
знаходяться на балансі колгоспу, з
оплатою 100% його балансової вартості
(а.с.19).

Згідно з довідкою Державної податкової
інспекції по Липоводолинському району,
виданої у травні 1992 року №136, квартиру
АДРЕСА_1 яка належала колгоспу, узято на
облік для оподаткування в зв'язку з її
продажем ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до виданої колгоспом копії
накладної від 19 травня 1992 року №1144,
вартість вказаної квартири №3 з
урахуванням відсотку зносу становить
10566 крб. (а.с.20).

20 травня 1992 року ОСОБА_1 здійснила
платіж шляхом сплати 5283 крб. до каси
колгоспу «Липоводолинський» в рахунок
придбання квартири (а.с.18).

01 лютого 1993 року правління колгоспу
видало доручення на ім'я ОСОБА_3, яким
уповноважило її продати ОСОБА_1 за 10566
крб. 1/3 частину будинку з
господарськими будівлями за вказаною
адресою (а.с.9).

Згідно з довідкою правління колгоспу
«Липоводолинський» від 22 лютого 1993
року №639 балансова вартість 1/3 частини
будинку з господарським будівлями за
вказаною адресою, який із 14 листопада
1980 року знаходиться на балансі
колгоспу (радгоспу), становить 10566 крб.
(а.с.12).

15 квітня 1993 року Роменським міжміським
БТІ надано колгоспу
«Липоводолинський»
довідку-характеристику для подання до
Липоводолинської держнотконтори з
метою відчуження частини будинку за
вказаною адресою згідно з
розпорядженням представника
Президента України в
Липоводолинському районі №44 від 17
червня 1992 року (а.с.13-14).

22 грудня 1997 року рішенням правління КСП
«Липоводолинське» позивачці та іншій
жительці будинку ОСОБА_2 у рівних
частках виділено середню квартиру по
АДРЕСА_2 для розширення житлової площі
(а.с.10).

Станом на 30 жовтня 2013 року квартира
АДРЕСА_1 на балансі селищної ради не
обліковується (а.с.16)

Відповідно до технічного паспорту від
22 жовтня 2013 року, спірне домоволодіння
складається з житлового будинку
літ.«А-1» (1980 р.спорудж.), прибудов
літ.«а2», літ.«а3», літ.«а4» (усі 2005 р.
спорудж.), сараїв літ.«Б», літ.«В»,
літ.«Г» (усі 1980 р. спорудж.), погребу
літ.«Д» (1980 р.спорудж.), гаражів літ.«Е»
(2006 р.спорудж.), літ.«Ж» (2005 р.спорудж.),
вбиральні літ.«У» та літ.«У1» (обидві 1980
р.спорудж.).

Самовільно збудованими є прибудови
літ.«а2», літ.«а3», літ.«а4», гаражі
літ.«Е» та літ.«Ж».

Із викладених в акті поточних змін від
22 жовтня 2013 року відомостей вбачається,
що зазначені самовільні прибудови
збудовані замість знесених прибудов
літ.«а» та літ.«а1», а перепланування
квартир у зв'язку з розподілом квартири
АДРЕСА_2 відбулось самовільно ще у 1992
році, тому і дозволу на це не потрібно
(а.інвент.спр.32).

Відомості про наявність у спірному
будинку відокремлених приміщень за
№№1, 2 і 3 маються лише в експлікації
внутрішніх площ до плану житлового
будинку за вказаною адресою
(а.інвн.спр.8), інші дані про наявність у
будинку квартир із вказаними номерами
відсутні.

Рішенням Липоводолинської селищної
ради від 31 травня 1994 року ОСОБА_1 в
порядку дії ст.ст.6, 17, 56 ЗК України
передано у приватну власність земельні
ділянки, загальною площею 0,20 га, з яких
0,07 га для будівництва та
обслуговування її житлового будинку і
господарських будівель і 0,13 га для
ведення особистого підсобного
господарства, що розташовані по
АДРЕСА_1 Однак державного акту на
вказані земельні ділянки нею отримані
не були (а.с.7, 45).

Відповідно до наданої виконкомом
Липоводолинської селищної ради
довідки від 30 жовтня 2013 року №244,
колишній колгосп ім. Горького рішенням
Сумської обласної ради Народних
депутатів від 01 квітня 1975 року був
приєднаний до радгоспу
«Липоводолинський» Липоводолинського
району, який рішенням Сумської
обласної ради Народних депутатів від 21
травня 1990 року було реорганізовано в
колгосп «Липоводолинський».

Рішенням загальних зборів членів
колгоспу «Липоводолинський» від 19
грудня 1992 року на підставі
розпорядження представника Президента
в Липоводолинському районі від 17
лютого 1993 року на базі ліквідованого
колгоспу «Липоводолинський» створено
асоціацію фермерів та
сільськогосподарських кооперативів
«Хорол» і КСП «Липоводолинське».

Розпорядженням Липоводолинської
райдержадміністрації від 16 квітня 1998
року асоціацію фермерів «Хорол» і КСП
«Липоводолинське» об'єднано у ТОВ
агрофірму «Хорол».

На базі ліквідованої ТОВ агрофірми
«Хорол» створено ТОВ «Світанкове»,
державна реєстрація якого припинена у
зв'язку з визнанням його банкрутом
(а.с.8).

Так, відповідно до ст.ст.41, 93
Конституції України право власності
набувається в порядку, визначеному
законом; громадяни для своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної і комунальної власності
відповідно до закону; виключно
законами визначається правовий режим
права власності.

Дійсно, згідно з ч.1, 4 ст.344 ЦК України
(набрав чинності з 01 січня 2004 року)
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжувала відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, за рішенням суду
набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

В силу п.8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, правила вказаної
статті поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки приміщення, право власності
на які за набувальною давністю просить
визнати позивач мають різний правовий
режим, тому і висновки суду
викладатимуться наступним чином.

І. Набувальна давність за вказаною
нормою поширюється на випадки
фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Наявність у володільця певного
юридичного титулу, наприклад, договору
найму, оренди, зберігання тощо,
виключає застосування набувальної
давності.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі ордеру позивач отримала у 1988
році в користування службове житло -
квартиру АДРЕСА_1

Підпунктом 8 пункту 25 Положення про
порядок надання службових жилих
приміщень і користування ними в
Українській РСР, затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 4
лютого 1988 року №37, який втратив силу
згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 1992 року
№392 «Про зміну і визнання такими, що
втратили силу, деяких рішень Уряду УРСР
з питань надання жилих приміщень у
будинках радгоспів», але був чинним на
момент виникнення правовідносин щодо
надання службового житла, увесь
житловий фонд радгоспів відносився до
числа службового.

Після 11 липня 1992 року жилі приміщення в
будинках радгоспів на підставі
вказаної постанови Кабінету Міністрів
України включались до числа службових
в загальному порядку, тобто за рішенням
виконкому районної, міської, районної
в місті ради.

Із матеріалів справи вбачається, що
радгосп «Липоводолинський» 21 травня 1990
року було реорганізовано в колгосп
«Липоводолинський», і відомості про те,
що вказане житло відносилося до числа
службового житлового фонду цього
колгоспу відсутні.

Тому, вважати зазначені у технічному
плані (а.с.26) жилі приміщення 2-1, 2-2, 2-3,
які збереглись на цей час та
відповідають визначеній в ордері
квартирі №3, службовим житлом підстав
у суду немає.

Разом з тим, зважаючи на наявність у 1992
році у власника житла по АДРЕСА_1 -
колгоспу «Липоводолинський» волі на
продаж його 1/3 частини ОСОБА_1, вчинення
договірними сторонами достатньої
кількості активних дій щодо реалізації
відчуження спірного житла на її
користь, та відсутності передбачених
ст.227 ЦК УРСР підстав переходу права
власності на житло, суд вважає, що право
власності на зазначені приміщення 2-1,
2-2, 2-3 доводиться сукупністю наявних у
матеріалах справи письмових доказів.

Суд бере до уваги й ту обставину, що в
погосподарській книзі сільської ради
спірний житловий будинок з надвірними
будівлями значиться за ОСОБА_1
(квартира АДРЕСА_2).

Тому, зважаючи на те, що позивачем у
справах про набуття права власності за
набувальною давністю може бути лише
володілець чужого майна, суд приходить
до переконання, що задоволення позову
про визнання права власності за
набувальною давністю за власником не
можливе.

ІІ. Щодо позовних вимог про набуття
ОСОБА_1 права власності за набувальною
давністю на приміщення розподіленої із
ОСОБА_2 «середньої» квартири по
АДРЕСА_1, що на технічному плані
позначені як приміщення 2-5 та 2-4.

Із матеріалів справи вбачається, що
дозвіл на зайняття приміщення ще
однієї вільної квартири у вказаному
будинку ОСОБА_1 разом із сусідкою
отримали лише 22 грудня 1997 року (а.с.10), і
перепланування як вони вказували у
судовому засіданні були ними проведені
вже у 2000-х роках.

Тому, до викладених в акті поточних
змін від 22 жовтня 2013 року
(а.інвент.спр.32) відомостей про те, що
оскільки перепланування квартир у
зв'язку з розподілом квартири АДРЕСА_2
відбулось самовільно ще у 1992 році, тому
і дозволу на це не потребують, суд
відносить критично.

Не зважаючи на фактичну дату
здійснення перепланувань, визнання
права власності на утворені за рахунок
їх проведення приміщення, слід
оформляти враховуючи існуючі на цей
час Правила утримання жилих будинків
та прибудинкових територій,
затверджені наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, згідно з пунктом
1.4.1 яких переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих приміщень у будинках
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради та вимог ст.383 ЦК України.

Визнання ж права власності за
набувальною давністю на ці частини
жилого приміщення є неможливим за
відсутності у володільця ознаки
добросовісності заволодіння чужим
майном.

ІІІ. Позовні вимоги про визнання за
набувальною давністю права власності
на фактично самовільно збудовані
прибудови літ.«а2», літ.«а3» та гараж
літ.«Е» також не підлягають
задоволенню з тих же підстав.

При доведенні права власності на ці
частини житла необхідно керуватись
нормами ст.376 ЦК України. При цьому слід
враховувати наявність технічного
висновку про відповідність виконаних
робіт будівельним нормам і правилам,
висновку про відповідність
санітарно-епідеміологічним вимогам,
правилам пожежної безпеки, наявність
даних про непорушення прав власників
інших квартир та правил експлуатації
будинку, а також наявність земельної
ділянки, відведеної для цієї мети, тощо.

ІV. Право власності на інші
господарські споруди: сарай літ.«Г»,
погріб літ.«Д», вбиральню літ.«У», не
може бути визнано за набувальною
давністю за позивачем через відмову у
задоволенні позову в частині визнання
права власності з цих підстав на
головну річ - квартиру, до якої вказані
господарські будівлі є приналежністю.

Із огляду на викладене, позовні вимоги
є необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України,
суд,

в и
р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів із дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов