Справа № 463/470/14
Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/3800/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.,

з участю позивача ОСОБА_3, представника
позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду міста
Львова від 03 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про усунення від права на спадкування,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Рішенням Личаківського районного
суду міста Львова від 03 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення
ОСОБА_5, як особу, що має право на
спадкування на обов"язкову частку, від
права на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3.
Вважає рішення суду незаконним і
необгрунтованим, яке підлягає
скасуваннюяк таке, що ухвалене без
урахування всіх обставин справи.
Просить оскаржуване рішення скасувати
і постановити нове рішення, яким позов
задовольнити. Апелянт вважає, що суд
помилково прийшов до висновку, що ним
жодним належним та допустимим доказом
не доведено перед судом факту
перебування ОСОБА_7 у безпорадному
стані в силу похилого віку, чи тяжкої
хвороби внаслідок яких він не міг себе
обслуговувати, а також того, що
спадкодавець потребував допомоги
відповідача, остання мала можливість
її надати, проте ухилялась від
обов"язку щодо її надання.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
до задоволення не підлягає із
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається із свідоцтва про
смерть (а.с.7) ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року у м. Львові.

Судом безспірно встановлено, що на час
смерті ОСОБА_7 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Його дітьми являються ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно з заповітом від 07.12.2006 року,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори (а.с.6), ОСОБА_7
заповів усе своє майно, що буде
належати на час його смерті своєму
синові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із заяви про прийняття
спадщини від 16.05.2013 року (а.с.53), ОСОБА_3
звернувся до приватного нотаріуса
ОСОБА_6 із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_7

Крім цього судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_5, будучи спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
батька ОСОБА_7 та в силу досягнення
пенсійного віку являється
непрацездатною особою, звернулася у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття обов'язкової частки у
спадщині.

Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України
визначено, що повнолітні непрацездатні
діти спадкодавця спадкують, незалежно
від змісту заповіту, половину частки,
яка належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

Позивач оспорюючи право відповідача на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті батька, вважає, що вона повинна
бути усунена від права на спадкування,
оскільки ухилялася від надання
допомоги батькові, який через похилий
вік та стан здоров'я потребував
стороннього догляду та допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Крім цього, в силу вимог ст.ст. 58,59 ЦПК
України подані сторонами докази
повинні бути належними та допустимими.

Положеннями ч.5, 6 ст. 1224 ЦК України
передбачено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ' ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на
всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов'язкову частку у
спадщині.

При цьому, у п.6 Постанови «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7 Верховний Суд України
роз'яснює, що під безпорадним станом
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування. При встановленні факту
ухилення особи від утримання
спадкодавця слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів
того, що перед смертю ОСОБА_7 через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
перебував у безпорадному стані, а
ОСОБА_5 ухилялася від надання допомоги
останньому.

Допитані в судовому засіданні судом
першої інстанції в якості свідків на
стороні позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, близькі родичі та сусіди
ОСОБА_7, а також свідки на стороні
відповідача ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 близькі родичі та
сусіди покійного ОСОБА_7, ствердили, що
добре знали сторін та ОСОБА_7 Останній
проживав сам, але вів активний спосіб
життя, святкував дні народження,
особисто себе обслуговував. Зокрема,
він майже щоденно ходив в магазин
інколи їздив на ринок, у вихідні та
свята відвідував церкву. Обоє із дітей
допомагали батькові. При цьому свідки
позивача зазначили, що дійсно між
відповідачем та її батьком існували
конфлікти, вони інколи сварилися. Вони
показали, що позивач надавав допомогу
батькові у більшому розмірі ніж
відповідач, але в той же час не
підтвердили факт ухилення відповідача
від обов'язку по утриманню батька.

Крім цього, як вбачається із свідоцтва
на поховання (а.с.65) та квитанцій про
оплату (а.с.65, 83) відповідач особисто
здійснювала організаційні заходи щодо
поховання померлого батька ОСОБА_7.,
несла витрати по захороненню.

Також судом враховується, що в
провадженні Личаківського районного
суду м. Львова з 13.12.2011 року по 26.12.2013
року перебувала на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, реальний поділ
будинковолодіння (а.с.72). В цьому ж
провадженні було об'єднано позов
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю та поділ земельної ділянки,
який ухвалою суду від 01.10.2013 року
провадженням закрито.

Під час розгляду вказаної справи
ОСОБА_16 не перебував у безпорадному
стані, був присутній на судових
засіданнях, вільно давав пояснення та
не зазначав про те, що відповідач
ОСОБА_5 не надає йому допомоги. Під час
розгляду справи батько в однаковій
мірі відносився до обох дітей, даний
позов подав з метою виділення його
частки та дарування її синові.

Згідно довідки (а.с.54), а також письмових
заперечень ОСОБА_5 на апеляційну
скаргу, ОСОБА_3 на час смерті батька -
ОСОБА_7 проживали разом, а отже сама
надавала йому необхідну допомогу,
забезпечувала усім необхідним.

Судом першої інстанції вірно з'ясовані
фактичні обставини справи та дана їм
належна оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

З урахуванням
вищенаведеного, колегія приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 не спростовують висновків суду.

Рішення суду
ґрунтується на повно і всебічно
досліджених обставинах справи та
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_3 слід відмовити, а рішення
Личаківського районного суду міста
Львова від 03 квітня 2014 року залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
міста Львова від 03 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я.Мельничук

Судді:
Н.М.Курій

Н.П. Крайник