Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/296/14-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права спільної часткової власності на
об'єкт нерухомого майна після
реконструкції та реальний розподіл
об'єкта нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 28.02.2014 року звернувся в
суд із позовною заявою, в якій просить
визнати за ним право спільної
часткової власності, зокрема у розмірі
2/3 частини житлового будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
загальною площею 134, 9 кв. м., житловою
площею 90, 9 кв. м., що розташований по
АДРЕСА_1. Також просить провести між ним
та відповідачем ОСОБА_2 реальний
розподіл вказаного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
з урахуванням їхніх ідеальних долей у
зазначеному об'єкті нерухомого майна -
2/3 та 1/3 відповідно. Просить виділити
йому наступні приміщення у житловому
будинку по першому поверху: 1 - коридор
площею 10, 1 кв. м., 4 - бар площею 24, 9 кв. м., 5
- зал площею 19, 1 кв. м., 9 - коридор площею
5, 5 кв. м., 10 - кухня площею 13. 3 кв. м., 11 -
туалет площею 1, 0 кв. м., 12 - душова площею
1, 5 кв. м., 13 - кладова площею 13, 2 кв. м. та
по мансарді: І - коридор площею 6, 2 кв. м.,
6 - коридор площею 9, 6 кв. м., 7 - кухня
площею 15, 1 кв. м., 8 - житлова кімната
площею 15, 4 кв. м.; відповідну частину
господарських будівель та споруд.
Відповідачу ОСОБА_2 просить виділити
наступні приміщення у житловому
будинку по першому поверху: 2 - склад
площею 17, 4 кв. м. та 3 - магазин площею 25, 4
кв. м.; відповідну частину
господарських будівель та споруд. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що йому та
відповідачу на праві спільної
часткової власності належить житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, розташований у АДРЕСА_1 у
частинах 2/3 та 1/3 відповідно. У 2012 році
ними одержано дозвіл на реконструкцію
належного їм житлового будинку з
добудовою, після чого частина житлових
приміщень була реконструйована у
нежитлові - приміщення бару та
магазину. На даний час спільне
володіння, користування та
розпорядження вказаним нерухомим
майном є неможливим, а тому є
необхідність проведення його
реального розподілу. Порядок реального
розподілу, що пропонується у позовній
заяві, був спершу погоджений з
відповідачем у добровільному порядку,
відповідає належним їм ідеальним
частинам об'єкта нерухомого майна та є
технічно можливим відповідно. Однак, на
даний час відповідач у добровільному
порядку відмовляється провести
реальний розподіл житлового будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
бару та магазину та з господарськими
будівлями і спорудами, у зв'язку з чим
він був змушений звертатися до суду із
даним позовом.

Належним чином повідомлений позивач
ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,
однак до початку розгляду справи по
суті подав суду заяву вх. № 1466 від 04.04.2014
року (а. с. 18), в якій просив проводити
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі та просить їх задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві (а.
с. 3).

Належним чином повідомлена
відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, однак до початку розгляду
справи по суті її належним чином
уповноважений представник ОСОБА_3
подав суду заяву вх. № 1465 від 04.04.2014 року
(а. с. 21), в якій просив проводити розгляд
справи у його відсутності та
відсутності позивача, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував. Повноваження
представника відповідача підтверджені
належним чином (а. с. 23).

Таким чином, у судове засідання не
з'явилися всі учасники судового
розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи у
разі, якщо відповідно до положень
вказаного Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутністю осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу
даної справи за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи та давши
належну оцінку доказам по справі, суд
вважає, що позовні вимоги є підставними
та підлягають до задоволення.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивачу на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
посвідченого державним нотаріусом
Сколівської державної нотаріальної
контори Львівської області Батлюком
В.І. 04.04.2006 року, реєстр № 567 (а. с. 7)
належить 2/3 ідеальних частин
будинковолодіння, розташованого по
АДРЕСА_1. Інша 1/3 ідеальна частина
вказаного будинковолодіння належить
відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу частини житлового
будинку, посвідченого державним
нотаріусом Сколівської державної
нотаріальної контори Львівської
області Батлюк Ю.П. 24.07.1998 року, реєстр №
958 і зареєстрованого 27.07.1998 року КП ЛОР
«Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» за № 869 (а. с. 24).

У цілому, згаданий вище житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами розташований на земельній
ділянці площею 0, 0764 га. із відповідним
цільовим призначенням, що належить на
праві власності позивачу згідно
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 873685,
виданого Верхньосиньовидненською
селищною радою Сколівського району
Львівської області 05.03.2012 року (а. с. 5).

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Верхньосиньовидненської
селищної ради Сколівського району
Львівської області № 103 від 06.06.2012 року
«Про надання дозволу на добудову кухні
по АДРЕСА_1» (а. с. 4) позивачу, після
виготовлення відповідного
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку, надано дозвіл на
добудову кухні розміром 3, 90 х 9,90 кв. м.
до належної йому частини житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Іншої дозвільної документації з
вказаного приводу позивачем не
отримано.

Судом встановлено, що сторонами
завершені роботи по реконструкції
належного їм у певних частках
житлового будинку із добудовою
нежитлових приміщень. Ремонтні роботи,
роботи по реконструкції із добудовою
завершені позивачем у 2012 році.

Враховуючи, що такі роботи були
проведені власником земельної ділянки
та частини об'єкта нерухомого майна, що
на ній розміщений, а власник іншої
частини такого об'єкта нерухомого
майна заперечень з вказаного приводу
немає, враховуючи також відсутність у
даному випадку порушень будівельних
норм та правил і узаконення таких дій
органом місцевого самоврядування,
спірне будинковолодіння після його
реконструкції слід визнати спільною
частковою власністю сторін, не
змінюючи їхніх ідеальних долей у ньому.

Згідно довідки, виданої
Верхньосиньовидненською селищною
радою Сколівського району Львівської
області 06.02.2014 року за вих. № 367 (а. с. 6),
адреса житлового будинку по АДРЕСА_1
змінена на АДРЕСА_1 згідно схематичного
плану.

Згідно копії технічного паспорта,
виготовленого 19.07.2012 року КП ЛОР
«Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» (а. с. 8-12), до складу
зазначеного вище будинковолодіння
після реконструкції входить житловий
будинок з вбудованими нежитловими
приміщеннями кафе та магазину (перший
поверх та мансарда) загальною площею 177,
7 кв. м., позначений на плані літерою А-2,
куди входять мансарда «а», веранда «а1»,
сходи «а2», прибудова «а3»; два сараї,
позначені на плані літерами Б, В;
убиральня, позначена на плані літерою
Г; огорожа та ворота, позначені на плані
№2, №3 та № 4.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Сторони погоджуються, що позивачу
належить наступні приміщення у
житловому будинку, зокрема по першому
поверху: 1 - коридор площею 10, 1 кв. м., 4 -
бар площею 24, 9 кв. м., 5 - зал площею 19, 1 кв.
м., 9 - коридор площею 5, 5 кв. м., 10 - кухня
площею 13. 3 кв. м., 11 - туалет площею 1, 0 кв.
м., 12 - душова площею 1, 5 кв. м., 13 - кладова
площею 13, 2 кв. м. та по мансарді: І -
коридор площею 6, 2 кв. м., 6 - коридор
площею 9, 6 кв. м., 7 - кухня площею 15, 1 кв.
м., 8 - житлова кімната площею 15, 4 кв. м..
Відповідачу належать наступні
приміщення у житловому будинку,
зокрема по першому поверху: 2 - склад
площею 17, 4 кв. м. та 3 - магазин площею 25, 4
кв. м.. Господарські будівлі та споруди
належать їм у відповідних
співвідношеннях до належних їм
ідеальних часток. Такий розподіл є
технічно можливим, так як після
реконструкції кожна із частин спірного
об'єкта нерухомого майна має окремий
вхід, є фактично відокремленою одна від
одної.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання, а одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд,
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи те, що визнання належним
чином уповноваженим представником
відповідача позовних вимог є
безумовним, не суперечить вимогам
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд приходить до
висновку про те, що позов слід
задовольнити.

Таким чином, суд приходить до висновку
про можливість проведення реального
розподілу будинковолодіння АДРЕСА_1
між сторонами у відповідності до
вказаного вище погодження між ними,
оскільки такий є технічно можливим і не
буде суперечити правам та інтересам
будь-кого із співвласників.

Судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 174, 197, 209,
212-215, 218 ЦПК України та враховуючи ст. ст.
15-16, 356, 367, 376 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
після реконструкції на 2/3 частини
житлового будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями кафе та
магазину та з відповідною частиною
господарських будівель і споруд,
розташованого у АДРЕСА_1

Провести реальний розподіл житлового
будинку з вбудованими нежитловими
приміщеннями кафе та магазину та з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого у АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 наступні приміщення
на першому поверсі: 1 - коридор площею 10,
1 кв. м., 4 - бар площею 24, 9 кв. м., 5 - зал
площею 19, 1 кв. м., 9 - коридор площею 5, 5 кв.
м., 10 - кухню площею 13. 3 кв. м., 11 - туалет
площею 1, 0 кв. м., 12 - душову площею 1, 5 кв.
м., 13 - кладову площею 13, 2 кв. м. та на
мансарді: І - коридор площею 6, 2 кв. м., 6 -
коридор площею 9, 6 кв. м., 7 - кухня площею
15, 1 кв. м., 8 - житлова кімната площею 15, 4
кв. м., а всього приміщень по будинку
загальною площею 134, 9 кв. м., житловою
площею 90, 9 кв. м. та нежитловою площею 44,
0 кв. м..

Виділити ОСОБА_1 2/3 частини
господарських будівель та споруд.

Виділити ОСОБА_2 наступні приміщення
на першому поверсі: 2 - склад площею 17, 4
кв. м. та 3 - магазин площею 25, 4 кв. м., а
всього приміщень по будинку загальною
площею 42, 8 кв. м., нежитловою площею 42, 8
кв. м..

Виділити ОСОБА_2 1/3 частину
господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин