Справа № 343/20/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1451/2014
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої: Шалаути Г.І.

суддів: Матківського Р.Й., Ковалюка
Я.Ю.

секретаря: Бойчука Л.М.

з участю сторін: представника апелянта
ПАТ КБ «Приватбанку» -Рокецької С.В. та
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "
Приватбанк ") до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника ПАТ КБ " Приватбанк " на
рішення Долинського районного суду від
08 травня 2014 року

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ПАТ КБ " Приватбанк "
звернувся до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору від
13.10.2006 року ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Згідно умов укладеного
договору, останній складається із
заяви позичальника,Умов та Правил
надання банківських послуг, а також
тарифів банку. Відповідач був
ознайомлений з умовами надання
кредиту, погодився з ними, що
підтверджується його підписом в заяві.
Так, Умовами і правилами надання
банківських послуг, зокрема у ст.6
«Обов'язки клієнта» визначено, що до
таких входить: обов'язок погашати
заборгованість по кредиту,
заборгованість по процентах за
користування кредитом, а також
сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором (п.6.5.). Пунктом
8.6 Умов і правил передбачено, що при
порушенні клієнтом строків повернення
платежів по будь-яких із грошових
зобов'язань, передбачених договором,
більш як на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.
(фіксована частина) плюс 5% від суми
позову (процентна складова). У зв'язку з
порушенням зобов'язань за кредитним
договором станом на 30.11.2013 року у
відповідача виникла заборгованість в
розмірі 25254.11 грн., яка складається з:
6170.84 грн. - заборгованості за
кредитом,17404.50 грн. заборгованості по
процентах за користування кредитом, та
штраф (500 грн.фіксована частина та 1178
грн.77 коп. процентна складова).
Розрахунок зроблено за період з
моменту надання та отримання кредитної
послуги. Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 509 ЦК України). Просив задовольнити
позов і стягнути з відповідача 25254.11
грн. заборгованості за кредитним
договором від 13.10.2006 року та судові
витрати.

Рішенням Долинського районного суду
від 08 травня 2014 року в позові
відмовлено за спливом строку позовної
давності.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ПАТ КБ
"Приватбанк" подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на те, що воно
ухвалене з порушенням норм
процесуального і матеріального права,
за невідповідності висновків суду
обставинам справи та наданим доказам.
Апелянт зазначив, що відповідач
отримав кредитні кошти на підставі
власної заяви, підписаної ним, в якій
виразив своє волевиявлення на
одержання кредиту та своїм особистим
підписом засвідчив той факт, що
відповідна заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами між ним та Банком складає
договір про надання банківських
послуг. Пунктом 9.12 Умов визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не подасть
письмову заяву іншій стороні про
припинення Договору, він автоматично
пролонговується на такий же строк.
Пунктом 9.3 Умов передбачено, що
картрахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями,
передбаченими п.п. 9.6, 9.7 цих Умов.

Апелянт зазначив, що ОСОБА_4 не надав
письмової заяви про закриття
картрахунку, у зв'язку із чим на
підставі умов, передбачених Правилами,
строк дії картки відповідача було
продовжено на такий же період, а тому
він діє і на даний час. Подавши заяву,
відповідач погодився на отримання
кредиту на умовах сплати 3% щомісячно
від неповернутої суми кредиту, а також
з умовами сплати відповідних штрафів
за неналежне виконання кредитних
зобов'язань, визначених Умовами та
правилами, а також тарифами банку.
Також апелянт вважає, що оскільки
відповідача у 2009 році по судовому
наказу сплатив 1208 грн. заборгованості,
то строк позовної давності
переривається, а отже банк його не
пропустив. Вважає рішення суду першої
інстанції не обгрунтованим, а висновки
суду в цій частині такими, що
суперечать встановленим обставинам
справи та умовам договору.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги Банку в
повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
доводи апеляційної скарги підтримала,
просила апеляційну скаргу
задовольнити.

Представник відповідача апеляційної
скарги не визнав. Заперечення
мотивував тим, що відповідно до п.3.1.1
Правил користування платіжною карткою
строк дії платіжної картки (місяць і
рік). Строк дії платіжної картки, яку
відповідач отримав у позивача
становить 2 роки, про що було зазначено
на лицевій стороні картки (п.3.1.1 Правил).
Строк дії карткового рахунку
закінчувався 13.10.2008 року. У вересні
позивач звернувся в суд з вимогою про
видачу судувого наказу на
заборгованість по картковому рахунку
відповідача в сумі 12080 грн, з яких 6000
грн.- тіло кредиту.У грудні 2009 року
відповідач весь зазначений борг
погасив. Оскільки судовий наказ видано
26.09.2008 року, а погашення боргу відбулося
в грудні 2009 року, то за період з вересня
2008 року по грудень 2009 року
нараховувалися проценти. Отримавши
заборгованість по судовому наказу в
грудні 2009 року, позивач мав три роки
позовної давності для звернення до
суду про стягнення заборгованості з
процентів за вказаний період, однак до
суду звернувся в січні 2014 року, а тому
суд на законних підставах відмовив
йому в позові за пропуском строку
позовної давності.

Просив апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши їх доказами, апеляційну
скаргу знаходить не обгрунтованою та
приходить до висновку, що її слід
відхилити, виходячи з таких доводів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 13.10.2006 року ПАТ КБ
" Приватбанк ") уклав договір без номера
з ОСОБА_4, згідно якого останній отримав
кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 3 %
на місяць (або 36% на рік ) на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. З пояснень
представника апелянта встановлено, що
з 10000 грн.за період дії картки
відповідач 4000 грн. використав і
повернув, а кредит в розмірі 6000 грн не
повернув.

Згідно п.3.1.3 Правил після закінчення
строку дії, картка продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії,
якщо раніше (до закінчення строку дії
картки не поступало письмової заяви
держателя про закритя картрахунку.

В п.3.1.5 Правил зазначено, що картки, в
тому числі продовжені з новим строком
дії, але не отримані, зберігаються в
банку для видачі клієнту по кредитній
схемі 6 місяців. ОСОБА_4 після
закінчення строку дії картки не
звертався до банку для отримання
картки з новим строком дії, а банк не
надав доказів того, що останній отримав
картку з новим строком дії. Отже, якщо
картковий рахунок було відкрито 13.10.2006
року, то строк його дії закінчився за
спливом 2-х років-13.10.2008 року. У вересні
2008 року позивач звернувся в суд з
вимогою про видачу судового наказу та
26.09.2008 року було видано судовий наказ
про стягнення 12081 грн. заборгованості
за крединим договором, з яких 6000
грн.-тіло кредиту. 26.09.2008 року
Долинським районним судом був виданий
судовий наказ про стягнення з
відповідача 12080 грн.заборгованості за
кредитним договором (а.с.36)

Постановою ст.державного виконавця
Долинського РУЮ Шмеги Л.Б.21.12.2009 року
було (а.с.37) закрито виконавче
провадження за повним погашенням
боргу.

З 26 вересня 2008 року по 21 грудня 2009 року
утворилася заборгованість зі сплати
процентів, оскільки заборгованість з
тіло кредиту та процентів за
користування кредитом, що виникли
станом на вересень 2008 року була
погашена 21.12.2009 року. З цього часу
позивач не звертався до відповідача
про існування заборгованості № б/н за
кредитним договором від 13.10.2006 року, а
відповідач, погасивши борг за судовим
наказом, теж жодної проплати більше не
вніс, а тому доводи апелянта про
переривання строку позовної давності
не відповідають обставинам справи, а
тому підлягають відхиленню, як
необгрунтовані.

Відповідно до змісту ст.256 ЦК України
позовна давність це строк, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Оскільки такий
строк позивач пропустив без поважної
причини, колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову в позові за пропуском строку
позовної давності.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки

Відповідно до положень ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Про порушення свого права банк
дізнався 21 грудня 2009 року.

Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

З огляду на викладене колегія не вбачає
підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ,319,323-324 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк " Приватбанк
"відхилити. Рішення Долинського
районного суду від 08 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.І. Шалаута

Судді:
Р.Й. Матківський

Я.Ю. Ковалюк