Справа № 189/617/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.07.2014 року Покровський районний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого судді
Пустовар О.С.

при секретарі
Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Покровське цивільну
справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа Покровська селищна рада
Покровського району Дніпропетровської
області про встановлення факту
перебування на утриманні,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з
заявою про встановлення факту
перебування на утриманні, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
тітка - ОСОБА_2, яка мешкала в АДРЕСА_1.
Згідно заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Покровського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 30
вересня 2005 року ОСОБА_2 заповіла
заявниці належну їй квартиру в АДРЕСА_1
У жовтні 2006 року вона вернулася до
нотаріальної контори з приводу
отримання спадщини, однак їй було
відмовлено, так як ?? квартири належить
ОСОБА_4, з яким ОСОБА_2 з 1997 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер.
Заявниця просить встановити факт
перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_4
з 19 лютого 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заявниця та її представник в
судовому засіданні заяву підтримали в
повному обсязі та пояснили суду, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією
сім'єю десь з 1967 року, а в квартирі, яку
вони отримали з 1997 року. ОСОБА_4 до
спільного проживання був одружений,
розлучився чи ні їй не відомо. В 2002 році
офіційно ніде не працював, хворів (рак
горла), наймався по людях. ОСОБА_2 на той
час була пенсіонером, отримувала,
пенсію. Просять заяву задовольнити.

Справу розглянуто в відсутності
представника зацікавленої особи -
Покровської селищної ради
Покровського району Дніпропетровської
області, так як до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі їхнього представника та просять
рішення винести на розсуд суду.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5
вказав, що він товаришував з ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, вони проживали однією сім'єю.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6
вказала, що вона працювала в ЛОР
відділенні, а ОСОБА_2 часто лежала в
лікарні. Вона проживала з ОСОБА_4,
спочатку в гуртожитку, а потім отримали
квартиру. В 2002 році він захворів раком
горла. Офіційно не працював, ходив
наймався по людях, за що йому люди
давали харчі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7
вказав, що він був директором
комунгоспу, де працювали ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 та підтвердив їх факт
проживання однією сім'єю, про факт
утримання пояснень не надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення заявниці,
свідків, доводи представника заявниці,
суд вважає, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до положень
ст.ст.10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які брали участь у розгляді
справи, а кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, а саме доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями частин 1-2
статті 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК
України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 30 травня
2008 року, №7 "Про судову практику в
справах про спадкування", відносини
спадкування регулюються правилами
Цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилась не раніше 1 січня
2004 року.

Оскільки спадщина відкрилася до
1 січня 2004 року, то застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Так, з матеріалів справи та
пояснень заявниці, її представника,
свідків вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
співмешкали з 1996 року по лютий 2003 року,
в період чого, вони отримали квартиру
за адресою - АДРЕСА_1 ? частка якої
належала ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
року та ? частка належала ОСОБА_4,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до вимог ст. 531 ЦК УРСР
1963 року, чинної на час відкриття
спадщини, встановлено, що до числа
спадкоємців за законом належать
непрацездатні особи, що перебували на
утриманні померлого не менше одного
року до його смерті.

Згідно заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Покровського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 30
вересня 2005 року ОСОБА_2 заповіла
заявниці належну їй квартиру в АДРЕСА_1

Для отримання спадщини
необхідно встановити вказаний
вище факт, що має юридичне значення .

Пунктом 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31 березня
1995 року, №5 "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", чинним на час
відкриття спадщини, встановлення факту
перебування особи на утриманні
померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або
відшкодування шкоди, якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
для існування. Одержання заявником
заробітку, пенсії, стипендії, інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд установить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи, яка надавала
йому утримання.

Заявниця та свідки в судовому
засіданні, пояснили, що дійсно ОСОБА_2
та ОСОБА_4 проживали в період з 1997 року
по 2003 рік без реєстрації шлюбу,
однак доказів утримання ОСОБА_4 ОСОБА_2
в судовому засіданні не наведено, так
як ОСОБА_4 не працював, жив за рахунок
тимчасових заробітків, хворів на рак,
що не заперечувалося свідками та самою
заявницею , тобто суду не доведено, що
ОСОБА_4 отримував значно більший дохід,
ніж розмір пенсії ОСОБА_2.

Тому суд приходить до висновку, що
та обставина, на яку посилається
заявниця, що доходи ОСОБА_4
перевищували доходи ОСОБА_2 не може
бути підставою для встановлення факту
перебування її на утриманні у чоловіка
та втрати джерела засобів до існування
після його смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
заяви за необґрунтованістю.

Керуючись ст.209, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

вирішив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа Покровська селищна
рада Покровського району
Дніпропетровської області про
встановлення факту перебування на
утриманні - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не булиприсутні у
судовому засіданніпід час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цьогорішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.С. Пустовар