УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко
О.І.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка», третя особа -
Відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», про захист
прав споживача та зобов'язання
виконання умов договору страхування,
визнання смерті особи страховим
випадком, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 06 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ПАТ «СК «Уніка», третя особа - ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», про захист
прав споживача та зобов'язання
виконання умов договору страхування,
визнання смерті особи страховим
випадком, посилаючись на те, що вона є
дружиною ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 січня 2010 року її чоловік ОСОБА_5 на
забезпечення виконання кредитного
договору від 29 січня 2008 року №
354411/4669/0011-83з, укладеного з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», уклав договір
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
№ 024058/0136/0000061, за умовами якого
предметом договору є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з життям, здоров'ям
та працездатністю застрахованої особи.
Страховими випадками є: стійка втрата
страхувальником працездатності
внаслідок нещасного випадку та
хвороби; смерть страхувальника
внаслідок нещасного випадку та
хвороби.

Вигодонабувачем за даним договором
страхування є ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», оскільки при настанні
страхового випадку саме банк набуває
права на одержання суми страхової
виплати у розмірі заборгованості
застрахованої особи за кредитним
договором, що існує на день настання
страхового випадку (п. 4.3.1).

Після смерті ОСОБА_5 вона зібрала
необхідні документи, визначені в п. 4.4
договору, та надала відповідачу для
отримання страхового відшкодування.

У лютому 2010 року вона отримала від
відповідача листа, в якому зазначено,
що на підставі листа від 12 лютого 2010
року № 03-14/191 КУ «Черкаське обласне бюро
СМЕ» та довідки військової частини А 3122
від 02 липня 2007 року № 503 з'ясовано, що
ОСОБА_5 помер внаслідок ускладнень
гіпертонічної хвороби, яку було
діагностовано задовго до початку дії
договору страхування. На підставі п. 1.6
договору страхування ПрАТ «СК
«Кредо-Класик» їй було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування.

На повторне звернення позивача до
відповідача про виплату страхового
відшкодування вона отримала повторну
відмову з формальних підстав.

Зазначала, що такі дії відповідача
завдали їй моральної шкоди, яка полягає
у переживаннях за сплату кредиту та
позбавлення можливості отримати
страхове відшкодування, тривалому
психологічному стресі щодо втрати
близької людини, яку вона оцінює в 15
тис. грн.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_5 страховим
випадком за договором добровільного
страхування від нещасних випадків та
здоров'я на випадок хвороби
позичальника кредиту від 05 січня 2010
року № 024058/0136/0000061, укладеному між
ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Кредо-Класик».

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 06 березня 2014 року зазначене
судове рішення в частині задоволення
позовних вимог скасовано.

У цій частині ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ПАТ «СК «Уніка» як правонаступника
ПрАТ «СК «Кредо-Класик» про визнання
смерті особи страховим випадком
відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Установлено, що 05 січня 2010 року ОСОБА_5
на забезпечення виконання кредитного
договору від 29 січня 2008 року
№ 354411/4669/0011-83з, укладеного
з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», уклав
договір добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
№ 024058/0136/0000061, за умовами якого
предметом договору є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з життям, здоров'ям
та працездатністю застрахованої особи.
Страховими випадками є: стійка втрата
страхувальником працездатності
внаслідок нещасного випадку та
хвороби; смерть страхувальника
внаслідок нещасного випадку та
хвороби.

Вигодонабувачем за даним договором
страхування є ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», оскільки при настанні
страхового випадку саме банк набуває
права на одержання суми страхової
виплати у розмірі заборгованості
застрахованої особи за кредитним
договором, що існує на день настання
страхового випадку (п. 4.3.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Суд першої інстанції, визнаючи факт
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 страховим випадком, посилався
на те, що смерть ОСОБА_5 настала під час
дії договору страхування, відповідно
до п. 1.1 умов договору та договору
добровільного страхування від
нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту,
в якому зазначено, що страховими
випадками є смерть страхувальника
внаслідок хвороби (загострення
хвороби), а також наслідки хвороб, що
сталися у строк та у місці дії договору,
які підтверджені документами.

На думку суду, саме загострення
гіпертонічної хвороби у ОСОБА_5 настало
в часі строку договору страхування від
05 січня 2010 року, перші ознаки якої були
виявлені при проходженні медичної
військової комісії.

Крім того, суд взяв до уваги, що
рішенням військово-лікарської комісії
у 2007 році ОСОБА_5 був визнаний придатним
до військової служби, отже ознаки
наявної у ОСОБА_5 гіпертонічної хвороби
не були такими, що могли призвести до
встановлення групи інвалідності чи
інших негативних явищ у стані його
здоров'я станом на 2007 рік.

Загострення гіпертонічної хвороби у
ОСОБА_5, що сталося в строк дії договору,
є причиною його смерті та страховим
випадком.

З огляду на такі обставини та положення
ст. ст. 979, 985 ЦК України суд першої
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
вимог про визнання смерті ОСОБА_5
страховим випадком.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволених вимог,
апеляційний суд виходив із того, що
виходячи з умов договору та ст. 526 ЦК
України у страховика виникло грошове
зобов'язання, яке при його порушенні
захищається у спосіб, визначений ст. 16
ЦК України, та дійшов висновку про те,
що такий спосіб захисту на виконання
умов укладеного договору, як визнання
факту смерті страховим випадком за
договором добровільного страхування
від нещасних випадків та здоров'я на
випадок хвороби позичальника кредиту
не передбачений ні умовами договору, ні
ст. 16 ЦК України.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна з таких
підстав.

У ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України
«Про страхування» визначено, що за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальникові або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Тобто, виходячи зі змісту цих норм,
можна дійти висновку, що коли виникає
страховий випадок, страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Обов'язок страховика здійснити
відшкодування закон пов'язує саме зі
страховим випадком, а не з наданням
певних доказів страхувальником.

Отже, оскільки визначення події
страховим випадком є обов'язковою
передумовою виконання страховиком
обов'язку із виплатити страхового
відшкодування чи то страхувальнику, чи
то вигодонабувачу, висновки
апеляційного суду про неналежність
такого способу захисту як визнання
події страховим випадком не
узгоджуються із наведеними
положеннями законодавства та є
помилковими.

Оскільки апеляційний суд на порушення
вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів
достатніх мотивів, за якими він вважає
неправильними висновки суду першої
інстанції; не встановив і не зазначив у
рішенні, у чому полягає порушення судом
встановленого порядку дослідження
доказів або в дослідженні яких доказів
було неправомірно відмовлено; не
визначився з тим, яку ж норму
матеріального права суд неправильно
застосував, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню з
передачею справи на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 06 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до апеляційного суду
Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко