АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6263/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабаніна В.А. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Городничої
В.С.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача.

Позовні вимоги неодноразово були
уточнені, в обґрунтування позову
позивач посилалася на те, що восени 2012
року вона навчалася та мешкала у місті
Чернівці. 16 листопада 2012 року на номер
її мобільного телефону зателефонував
працівник банку та привітав її з
відкриттям кредитної картки, вона
здивувалася цій інформації та
відповіла, що не відкривала кредитної
картки. 19 листопада 2012 року вона
звернулася з письмовою заявою до
керуючого Чернівецької філії ПАТ КБ
«ПриватБанк» про проведення
службового розслідування за фактом
відкриття на її ім'я кредитної картки. У
заяві зазначила про те, що НОМЕР_1,
виданий Нікопольським ГО УМВД у
Дніпропетровській області на її ім'я,
був викрадений 28.08.2010 року, за даним
фактом Нікопольським ГО УМВД відкрита
кримінальна справа, про що свідчить
довідка вих.№1463 від 24.01.2011 року. У
Чернівецькому відділенні банку їй
повідомили, що по викраденому паспорту
у місті Одеса на її ім'я відкрита
кредитна картка НОМЕР_2, з якої 16.11.2012
року знято грошові кошти у розмірі 475,00
грн. 21.11.2012 року вона отримала відповідь
банку на свою заяву, яку вважає лише
формальною відпискою працівників
банку, де вбачається, що останні
бажають перекласти борг кредитної
картки на неї і стягнути грошові кошти.
Вказує на те, що у період з вересня 2008
року по липень 2013 року вона навчалася у
місті Чернівці та отримувала стипендію
на картку НОМЕР_3, яка видана їй
відповідачем. Починаючи з 29.12.2012 року
відповідач безпідставно почав
відраховувати грошові кошти з
зазначеного карткового рахунку. Вона
декілька разів зверталася з письмовою
заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» з
проханням провести службове
розслідування з приводу незаконної
видачі на її ім'я кредитної картки та
припинити безпідставне стягнення з неї
грошових кошт, але отримувала
відповіді про необхідність погасити
кредитні грошові кошти. Просила
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 2000 грн. у
іншому відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення, яким відмовити у позові в
повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явилася
з невідомих суду причин, про час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням.

Вислухавши представника відповідача
Яковенко Т.А., перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити, а
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на
положення ст. 23 ЦК України та на те, що
ПАТ КБ «ПриватБанк» своєю
бездіяльністю щодо проведення
службового розслідування з приводу
незаконного оформлення кредитної
картки та відрахування грошових
коштів з карткового рахунку ОСОБА_3,
завдав їй моральних страждань, які
підлягають відшкодування в сумі 2 000
грн.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 листопада 2012
року ОСОБА_3 звернулася з письмовою
заявою до керуючого Чернівецької філії
ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення
службового розслідування за фактом
відкриття на її ім'я кредитної картки, в
якій також вказала, що її НОМЕР_1,
виданий Нікопольським ГО УМВД у
Дніпропетровській області був
викрадений 28.08.2010 року, за даним фактом
Нікопольським ГО УМВД відкрита
кримінальна справа (а.с.3-4).

Згідно листів ПАТ КБ «ПриватБанк», що
надіслані на адресу ОСОБА_3 від 21.11.2012
року, 20.02.2013року, 30.01.2013 року останній
повідомляється про наявність
кредитної картки відкритої на її ім'я
та роз'яснюється процедура звернення
до правоохоронних органів у разі факту
укладення кредитного договору в
результаті шахрайських дій.

Листом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» від 19.03.2014 року
повідомляється, що за результатами
перевірки встановлено, що кредитний
договір № SAMDN6314 від 16.11.2012 року
було оформлено на ім'я ОСОБА_3, але іншою
особою, отже він визнаний шахрайським
та недійсним (а.с.50).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 20.05.2014 року,
відповідач повернув їй безпідставно
стягнуті грошові кошти в розмірі 1162,47
грн. (а.с.51).

Ухвалою суду першої інстанції від
20.05.2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
залишено без розгляду в частині
визнання неукладеним кредитного
договору та зобов'язання відповідача
повернути їй безпідставно стягнені з
її картки гроші (а.с.54).

Згідно постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для відшкодування
ПАТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди
ОСОБА_3 на підставі саме ст. 23 ЦК України
є помилковим та ґрунтується на
припущеннях.

Відповідно зазначеної статті, моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Проте матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів
завдання відповідачем моральної шкоди
за вказаними ознаками, заходи
останнього щодо проведення службового
розслідування відносно факту
незаконного оформлення кредитної
картки та повернення ОСОБА_3 грошових
коштів в розмірі 1162,47 грн., свідчать про
активні дії відповідача щодо
ліквідування негативних наслідків
шляхом відшкодування особі збитків.

Крім того, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди, позивачка посилалася на
положення Закону України «Про захист
прав споживачів».

Згідно постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, зокрема: при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Згідно п.п.1,2 постанови Пленуму ВСУ від
12 квітня 1996 року № 5 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів»,
споживачем, права якого захищаються на
підставі Закону, є лише громадянин
(фізична особа), котрий придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити товари (роботи,
послуги) для власних побутових потреб.
Закон регулює відносини споживача з
підприємством, установою, організацією
чи громадянином-підприємцем, які
виготовляють та продають товари,
виконують роботи і надають послуги,
незалежно від форм власності та
організаційних форм підприємництва.

До відносин, які регулюються Законом,
належать ті, що виникають із договорів,
в тому числі із договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (про надання кредитів,
відкриття і ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).

Як вбачається з матеріалів справи,
договорів між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» з приводу відносин, які є
предметом спору, не укладалося, отже ці
відносини не підпадають під дію Закону
України «Про захист прав споживачів».

При таких обставинах, у суда першої
інстанції не було законних підстав для
часткового задоволення вказаного
позову, а тому рішення суду, як ухвалене
з неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог позивача про відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживачів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: