Справа № 140/3223/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Євтодієвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,-

В С Т А Н О В И В :

05.12.2014 року до Немирівського районного суду звернувся старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_1 з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС Немирівського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП № 43721687 про стягнення з ТОВ « Брік» м. Немирів, вул. Горького,149 заборгованості в сумі 449797,80 гривень на користь стягувачів.

Станом на 19.11.2014 року заборгованість непогашена та несплачена боржником в особі керівника підприємства ОСОБА_2, що передбачає можливість обмеження керівника,- боржника.

Зазначена обставина на думку державного виконавця є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

В судовому засіданні старший державний виконавець Клюєв О.О. подання підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в ньому. Суду пояснив, що його вимоги полягають у виконання доручення керівництва головного управління юстиції у Вінницькій області.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що звернувшись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Клюєвим О.О., окрім самого подання, не надано жодного доказу в його обґрунтування. До подання не додані копії виконавчих документів та доказів про повідомлення боржника, про направлення подання до суду.

Із зазначених правових підстав вирішення цього подання, вбачається, що винними діями боржника, внаслідок вчинення яких, його може бути обмежено у праві виїзду за межі України, є його ухилення від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В поданому до суду поданні та в усному підтриманні цього подання, старшим державним виконавцем Клюєвим О.О. в судовому засіданні, не конкретизовано, у чому саме полягає ухилення боржника від сплати заборгованості та чому представник відділу ДВС Немирівського РУЮ звернувся з даним поданням до суду, не отримавши відповідь від Управління міграційної служби України у Вінницькій області не зясувавши даних про наявність в особи (боржника) ОСОБА_2 документа громадянина України на право виїзду з України і в'їзду в неї, перелік яких зазначений в статті 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", що унеможливлює відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 6 вказаного Закону встановлено, що громадянину України може бути тимчасово ;відмовлено у видачі паспорта або громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання, або він ухиляється від зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Пунктом 8 статті 19 Закону України „Про Державну прикордонну службу встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань, серед іншого, покладається запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яких згідно з законодавством тимчасово обмежено у праві виїзду з України, в тому числі і за дорученням правоохоронних органів.

За змістом п. 4, ч. 1 статті 20 вказаного Закону, саме на органи Державної прикордонної служби покладено завдання не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється виїзд з України або яким тимчасово обмежено право виїзду з України . Крім того, відповідно до положень статті 217 ЦПК України, забезпечення виконання рішення може бути на стадії його ухвалення і способами, передбаченими статтею 152 ЦПК України, яка не передбачає такого способу, як обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та положення ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що встановлення боржникові тимчасового обмеження у виїзді за кордон до виконання ним боргових зобов'язань за судовим рішенням не є тим процесуальним питанням, що вирішується в порядку, передбаченому Розділом VІ ЦПК України. Жодна інша норма ЦПК України також не передбачає ні права, ні обов'язку суду розглядати питання про встановлення боржникові тимчасового обмеження у виїзді за кордон до виконання ним боргових зобов'язань.

Застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, - відмовити.

Порядок та строк апеляційного оскарження ухвали суду визначено ст.ст. 293,294 ЦПК України.

Суддя: (підпис)

Згідно оригіналу:

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_3