Справа №580/1538/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стеценко В.А.Номер
провадження 22-ц/788/94/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 19
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І., Сибільової
Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Сумигаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»

на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 11 листопада
2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Сумигаз» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_3

про визнання договору недійсним з
моменту його укладання,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 11 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Сумигаз» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, по суті
позовних вимог. При цьому зазначає, що 15
квітня 2013 року при звірці документів в
абонентській службі було виявлено, що 16
січня 2013 року ОСОБА_3 для укладення
договору надав підроблену копію
особистого паспорта, яка не відповідає
дійсності, оскільки замість дійсного
місця реєстрації заявника по АДРЕСА_1
до неї був внесени1 запис про
реєстрацію по АДРЕСА_2. Виявлення таких
обставин на час укладення договору
однозначно перешкодило б вчиненню
правочину через те, що фізична особа
може бути стороною договору при
наявності в неї певних об'єктивно
підтверджених прав, а саме права
власності на квартиру, приватний
будинок або користування ними. Дії
ОСОБА_3 свідчать про навмисне введення
позивача в оману.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Сумигаз» - Улька О. І., який
апеляційну скаргу підтримує з мотивів
у ній викладених та пояснення ОСОБА_3,
який проти скарги заперечує, вивчивши
матеріали справи, перевіривши рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_3 в
задоволенні позову, місцевий суд з
урахуванням положень ст.4 «Правил
надання населенню послуг з
газопостачання», ст.ст. 229, 230 ЦК України,
дійшов до висновку, що станом на 16
січня 2013 року не існувало обставин, які
мали істотне значення та заважали б
укладанню спірного договору про
газопостачання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він є законним
і обґрунтованим, відповідає зібраним у
справі доказам та ґрунтується на
законі.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати відповідача у справі - ОСОБА_5, яка
проживала у АДРЕСА_2, розташованому на
земельній ділянці площею 0,2404 га,
належній їй на праві власності на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯИ
№789709 (а.с. 63).

Все належне їй на день смерті майно
ОСОБА_5 10 січня 2006 року заповіла ОСОБА_3
(а.с.64).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в
цьому ж селі, по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією його паспорту
(а.с.13).

Згідно довідки сільського голови (а.с.9)
ОСОБА_3 постійно проживає один у
АДРЕСА_2, тобто не за адресою
реєстрації.

17 квітня 2012 року ОСОБА_3 пройшов
інструктаж по техніці безпеки та
використанню газових приладів, а 18
квітня 2012 року уклав з ПАТ «Сумигаз» на
6 місяців (на період вступу до спадщини)
договір № 8101 «Про надання послуг з
газопостачання» до будинку матері.

По закінченню шестимісячного строку, 16
січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
начальника Лебединського цеху
газового господарства із заявою про
укладення договору на газопостачання
до господарства, розташованого по
АДРЕСА_2. Цього ж дня він уклав з ПАТ
«Сумигаз» договір № 8101 «Про надання
послуг з газопостачання» протягом 5
років до житлового будинку по АДРЕСА_2.

Як встановлено, відповідач надав
працівнику ПАТ «Сумигаз» разом з
іншими документами підроблену ним
ксерокопію паспорта, яка не
відповідала оригіналу цього документа,
оскільки в ній місцем реєстрації
ОСОБА_3 було зазначено АДРЕСА_2, хоча в
дійсності відповідач зареєстрований в
АДРЕСА_1 (а.с.115,116).

Посилаючись на зазначенні обставини та
зазначаючи про вчинення правочину
внаслідок обману, позивач просив
визнати недійсним укладений договір
на підставі ст. 230 ЦК України.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий
правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

За ст. 229 ЦК України істотне значення
має помилка щодо природи правочину,
прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.20 Постанови №9
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Позивачем не доведена наявність
обставин, що мають істотне значення, з
якими повязується визнання укладеного
договору недійним внаслідок обману.

Відповідно до п. 4 «Правил надання
населенню послуг з газопостачання»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 р.
послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку.
Для укладення договору або внесення
змін до нього споживач на вимогу
газопостачального підприємства
повинен пред`явити:

документ, що посвідчує особу споживача
(для громадян України - паспорт
громадянина України або тимчасове
посвідчення громадянина України (для
осіб, недавно прийнятих до
громадянства України); для іноземців та
осіб без громадянства - національний
паспорт або документ, що його замінює);

документ, що підтверджує право
власності на квартиру, приватний
будинок або право користування ними.

Газопостачальні підприємства, що
здійснюють постачання природного газу
на закріпленій території, не мають
права відмовити споживачеві, об`єкти
якого розташовані на території, в
укладенні договору.

Сама по собі відсутність реєстрації за
певним місцем проживання не може
слугувати підставою для відмови в
укладенні договору.

Факт постійного проживання
відповідача у будинку по АДРЕСА_2
підтверджено довідкою сільського
голови, про що зазначалось вище.

Правовстановлюючий документ на
спадкове майно - будинок відсутній,
оскільки відповідачем не отримане
свідоцтво про право власності в
порядку спадкування після смерті
матері, але матеріали справи свідчать
про те, що це майно належить
відповідачу у справі.

Так, 27 вересня 2012 року за заявою ОСОБА_3
про прийняття спадщини приватним
нотаріусом Лебединського районного
нотаріального округу заведена
спадкова справа №79/2012 року (а.с.66,67).

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 Цивільного кодексу
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття
спадщини є день смерті особи або день, з
якого вона оголошується померлою
(частина третя статті 46 цього Кодексу).

Вважається, що спадкоємець прийняв
спадщину через подання заяви до
нотаріуса за місцем відкриття спадщини
в строк, встановлений для цього
законодавством, тобто шестимісячний
строк. З моменту як спадкодавець подав
заяву про прийняття спадщини або
фактично прийняв її, успадковане майно
належить спадкоємцю, він має право
користуватися, управляти майном, але
слід враховувати, що доки він не
отримає на це майно свідоцтва про право
на спадщину, він не може розпоряджатися
майном (ст. 1269,1270 ЦК України).

Приватним нотаріусом Лебединського
районного нотаріального округу
Сумської області ОСОБА_6 було
перевірено наявність заповіту/
спадкового договору, що
підтверджується Інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) №31816372 від
27.09.2012, надано Інформаційну довідку зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) №31816356 від 27.09.2012 та
заведено спадкову справу після смерті
ОСОБА_5 за №79/2012 (а.с.92-92).

Відповідно до статті 29 Цивільного
кодексу України місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Фізична особа може мати кілька місць
проживання.

Таким чином, реєстрація місця
проживання є лише фактом,
підтверджуючим місцезнаходження особи
і ніяким чином не може вплинути на
володіння власною нерухомістю, право
на яке документально підтверджено в
установленому законодавством порядку

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна. Власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном (стаття
317 Цивільного кодексу України).

Цивільним кодексом України зобов'язано
власника здійснювати заходи по
утриманню свого майна (стаття 317) та
визначено, що право власності с
непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні (стаття 321).

Свідоцтво про право на спадщину не
створює ніяких нових прав у
спадкоємців на майно, а тільки
підтверджує вже існуюче право на нього,
бо право на спадкове майно у них
виникає з моменту відкриття спадщини.

Відповідач у справі не є сторонньою
особою відносно садиби, що розташована
по АДРЕСА_2, він вступив у спадщину
після смерті матері, будинок, земельна
ділянка належать йому з дня відкриття
спадщини.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів знаходить, що суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування не
вбачається.Позивачем не доведений факт
обману з боку відповідача щодо природи
оспорюваного правочину та наявності в
діях відповідача умислу ввести його в
оману щодо обставин, які мають істотне
значення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Сумигаз» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» відхилити.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту.
проголошення.

Головуючий -

Судді -