АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу судді Шевченківського
районного суду міста Києва від 28 квітня
2014 року та копії наданих матеріалів по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, додаткових витрат
на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач звернулася із
зазначеним позовом. У цей ж день
позивачка подала заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все майно відповідача і
заборону будь-яким особам у будь-який
спосіб вчиняти будь-яки дії щодо майна
відповідача.(а.с.1-3)

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду міста Києва від 28 квітня
2014 року відкрито провадження у
зазначеній справі.

Ухвалою судді Шевченківського
районного суду міста Києва від 28 квітня
2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
вжиття заходів забезпечення позову
відмовлено. (а.с.11-12)

Позивач подала апеляційну скаргу, в
обґрунтування якої зазначила, що
оскаржувана ухвала є незаконною та
необґрунтованою, постановлена з
порушенням норм процесуального права,
оскільки судом не враховано, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Просила ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову.(а.с.16-24)

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_3 підтримав скаргу і
просив її задовольнити. Інші особи до
суду не прибули, були повідомлені
належним чином про що у справі є докази.
(а.с. 30-32)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
такою, що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб, а
також забороною вчиняти певні дії.

При цьому, забезпечення позову
допускається, якщо невжиття таких
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в
п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову».

Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову, суддя районного
суду виходила з того, що позивачкою не
зазначено, а судом не встановлено
доказів наявності у відповідача майна
на яке міг бути накладений арешт або
вчинена заборона його відчуження.

Крім того, заявником не наведено
наявності складнощів щодо отримання
доказів належності відповідачу
рухомого або нерухомого майна, зокрема,
що заявник або його представник
звертались та їм було відмовлено у
наданні таких доказів.

Обов`язок зазначити такі докази,
відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України,
покладено на особу, яка подає заяву про
забезпечення позову. Накладення арешту
на усе майно взагалі або заборона
вчиняти дії щодо невизначеного майна
не можна визнати обґрунтованим.

Оскільки позивач у заяві не надала
належних доказів належності майна
відповідачу, на яке просить накласти
арешт, колегія суддів дійшла висновку,
що районний суд дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
заяви.

За таких обставин, ухвала судді
районного суду є законною і
обґрунтованою, доводи скарги цих
висновків не спростовують, тому
колегія суддів їх відхилила.

При цьому колегія суддів враховує, що
таке рішення не позбавляє права
заявника та його представника повторно
звертатись до суду із клопотанням про
забезпечення доказів, коли щодо їх
отримання є складнощі та заявляти про
забезпечення позову.

Ухвала колегії суддів апеляційного
суду не перешкоджає подальшому
провадженню у справі і відповідно до ч.
1 ст. 324 ЦПКУкраїни у касаційному
порядку оскаржена бути не може.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Шевченківського
районного суду міста Києва від 28 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/8871/2014

Головуючий у першій інстанції -
Маліновська В.М.

Доповідач Левенець Б.Б.