АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22- ц/774//798/14
Головуючий у 1-й інстанції - Скрипник
Доповідач - Болтунова Л.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Болтунової Л.М.

суддів -
Тамакулової В.О., Макарова М.О.

при секретарі -
Гасановій С.Д.к

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ПАТ
«Дніпровськпромбуд» на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року по справі за позовом ПАТ
«Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги , -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ПАТ
«Дніпровськпромбуд» звернулося до
суду із вказаним позовом. В
обґрунтування, позивач посилався на те,
що гуртожиток для одиноких, який
розташований за адресою: м.
Дніпропетровськ, пр. Петровського, 43 до
21 жовтня 2011 року був державною
власністю і знаходився на його балансі.
З січня 2001 року в ньому була
зареєстрована ОСОБА_2, яка проживає
разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 та
дочкою. Відповідачі фактично в період з
1 липня 2008 року по 20 жовтня 2011 року
використовували три ліжко-місця. За
вказаний період ними було сплачено за
житлово-комунальні послуги 10 750 грн.,
тоді як заборгованість склала 25 761,48
грн., а тому просили стягнути солідарно
з відповідачів залишок - в сумі 15 011,48
грн.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 вересня 2012 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2013 року, позовні вимоги були задоволені
в повному обсязі.

Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 серпня 2013 року зазначені
заочне рішення районного суду та
ухвалу апеляційного суду скасовано і
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

При новому розгляді,
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 листопада 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно на користь ПАТ
«Дніпровськпромбуд» заборгованість в
розмірі 1150 грн. Вирішено питання щодо
судових витрат. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального права і не погоджуючись
з висновками суду, просив рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Зазначене судове рішення відповідає
вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів
справи, з 2003 року по 21 жовтня 2011 року
гуртожиток, що розташований на АДРЕСА_1,
знаходився на балансі ВАТ
«Дніпровськпромбуд», правонаступником
якого є ПАТ «Дніпровськпромбуд». Даний
будинок має статус гуртожитку для
проживання одиноких громадян.

Відповідачка ОСОБА_2 з 2001 року
зареєстрована та мешкає у вказаному
гуртожитку. 01 серпня 2006 року між ДП ВАТ
«ДПБ» «Дніпровськпромбудсервіс» та
ОСОБА_2 був укладений договір найму
житла.

Згідно п. 1.1 договору найму
відповідачці, як наймачу, у строкове
платне користування у гуртожитку по
АДРЕСА_1, площею 17,7 кв.м., для проживання
сім'ї з двох чоловік. За п.3.3. плата за
житло становить на момент підписання
договору 200 грн. за кімнату.

За довідкою завідуючої
гуртожитком у кімнаті АДРЕСА_1
постійно мешкають три особи: ОСОБА_2, її
чоловік - ОСОБА_1 та їх неповнолітня
дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вказаного договору також
вбачається, що в ньому позивачем
останній запис був зроблений 10.09.2007
року за яким, у зв'язку з підвищенням
мінімальної заробітної плати та на
підставі калькуляції собівартості
ліжко-місця, проживання в АДРЕСА_1
коштує 300 грн. в місяць з 01 жовтня 2007
року.( т.1 а.с.90-91)

Виконуючи зазначений договір
відповідачкою проводилася сплата
комунальних послуг з серпня 2008 року по
жовтень 2011 року в розмірі 300 грн.
щомісячно.

Із розрахунку заборгованості по
сплаті за житлово-комунальні послуги,
наданого ПАТ «Дніпровськпромбуд»
вбачається, що нарахування за
проживання у АДРЕСА_1 здійснювалось за
три ліжко-місця і, заборгованість за
період з липня 2008 року по жовтень 2011
року, з урахуванням виплачених сум
відповідачкою, складає 15 011,48 грн.

Розглядаючи спір по суті, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що договір найму житла
від 01.08.2006 року укладений строком до 01
серпня 2007 року, вважається укладеним
на такий самий строк з урахуванням
положень ч.2 ст.822 ЦК України.

Суд першої інстанції, керуючись п.38
Примірного положення про гуртожитки та
ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
обґрунтовано послався на
безпідставність здійснення
нарахування ПАТ «Дніпровськпромбуд»
відповідачам плати за комунальні
послуги за три ліжко-місця та, вірно
дійшов висновку про стягнення з них
заборгованості за спірний період,
згідно до договору найму житла, з
урахуванням сплачених сум, в розмірі 1150
грн.

Колегія суддів вважає, що при
розгляді справи, судом першої
інстанції були виконані всі вимоги
процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
права. Рішення є обґрунтованим, з
повним відображенням обставин, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків,
зроблених районним судом та не містять
правових підстав для скасування
судового рішення. Отже апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ
«Дніпровськпромбуд» відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: