РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2014 року Кобеляцький районний суд
Полтавської області у складі:

головуючого -
судді Мороз Т.М.

за участі секретаря -
Любовської О.М.

представника позивача
- адвоката ОСОБА_1

представника
відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кобеляки
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа Кобеляцька
державна нотаріальна контора про
усунення від права на спадкування та
визнання права на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, із вищевказаним
позовом, в якому зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6,
після якого залишилося спадкове майно -
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 3,17 га, що розташована на
території Бутенківської сільської
ради Кобеляцького району Полтавської
області. До нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини
звернулася вона та їхні діти ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 Пізніше ОСОБА_7 відмовилася від
спадщини на її користь. ОСОБА_6 з 1994 року
страждав на хворобу серця, часто
лікувався та перед смертю потребував
стороннього догляду. Відповідачка
ОСОБА_4 останні десять років з померлим
ОСОБА_6 не спілкувалася, не цікавилася
його здоров'ям, матеріальної допомоги
не надавала, участі в утриманні батька
не приймала, тобто ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві у
необхідний для нього момент життя, а
отже не має права на спадкування.
Прохала усунути від права на
спадкування за законом ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_6 Визнати за ОСОБА_3 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
та право власності на земельну ділянку
розміром 3,17 га, що розташована на
території Бутенківської сільської
ради Кобеляцького району Полтавської
області та покласти на відповідача
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та пояснив
суду, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
мав 11 дітей, однією з старших з яких
була відповідачка ОСОБА_4 Останні 10
років між відповідачкою та ОСОБА_6
склалися непрості відносини, донька з
батьком не спілкувалася, ніякої
допомоги йому не надавала, хоча жила по
сусідству з ним і мала можливість
допомагати батькові. Фактично
відповідачка ухилялася від обов'язку
надання ОСОБА_6 допомоги. ОСОБА_6
потребував допомоги саме від
відповідачки. Прохав позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала
та пояснила, що з батько у неї були
нормальні взаємовідносини.
Матеріальної допомоги вона не могла
надавати, оскільки з 2010 року є
інвалідом 3 групи, а з 2011 - другої групи.
Батьки утримували велике підсобне
господарство, біля якого, в основному,
порався батько. Інші діти допомагали
батькам фізичною працею.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_2 пояснив суду, що ОСОБА_4
не ухилялася від обов'язку щодо
утримання батька ОСОБА_6, оскільки
відсутнє рішення суду щодо покладення
на неї такого обов»язку. ОСОБА_6 не
перебував у безпорадному стані через
свій похилий вік, оскільки самостійно
забезпечував умови свого життя.
Останній також отримував допомогу від
інших своїх дітей. Крім того,
відповідачка ОСОБА_4 не мала змоги
надавати батькові матеріальної та
фізичної допомоги, оскільки сама є
інвалідом другої групи, єдиним
джерелом доходів якої є пенсія.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_6 (а.с.27), після смерті якого
відкрилася спадщина на житловий
будинок по АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку площею 3,17 га, розміщену на
території Бутенківської сільської
ради Кобеляцького району Полтавської
області, призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.9-13,23-24).

Відповідно до ст.1261 ЦК України ОСОБА_4 є
спадкоємцем першої черги. Заяви про
прийняття спадщини після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 подали ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Заяву про відмову від спадщини
подала ОСОБА_7 (а.с.59).

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 пояснили суду,
що ОСОБА_6 хворів на хворобу серця,
однак ходив, пересувався, самостійно
забезпечував умови свого життя,
утримував підсобне господарство,
порався біля нього, джерелом доходу
була пенсія та орендна плата за
земельну ділянку. Вони, як його діти,
надавали допомогу як матеріальну, так і
фізичну. Батьки були самозабезпечені.
Допомоги батько ні в кого просив.
Безпорадний стан полягав в моральному
аспекті, оскільки ОСОБА_6 дуже
переживав через відносини, які виникли
між ним та відповідачкою. Свідок ОСОБА_7
пояснила суду, що постійно проживала
разом з батьками. ОСОБА_6 матеріальної
допомоги ні від кого не потребував, він
потребував лише моральної підтримки
від ОСОБА_4

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадний стан слід розуміти як
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Тобто, ухилення характеризується
умисною формою вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проживав
разом з дружиною ОСОБА_3 та донькою
ОСОБА_7(а.с.28), не перебував у
безпорадному, безпомічному стані, не
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування. ОСОБА_6 мав
одинадцять дітей, десять з яких йому
регулярно надавали як матеріальну так
і фізичну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
інвалідом 2 групи, з 2005 року постійно
хворіє (а.с.64-102,90,109-130), єдиним джерелом
її доходу є пенсія по інвалідності. У 2012
році відповідачка отримала пенсію в
розмірі 10908 грн. (а.с.90).

Враховуючи це суд вважає, що відповідач
ОСОБА_4 не мала можливості надавати
допомогу спадкодавцеві.

Та обставина, що сторони не
спілкувалися протягом тривалого часу,
не свідчить про факт умисного ухилення
від надання допомоги.

Позивач також просить суд визнати за
нею право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку,
що належали померлому ОСОБА_6

За змістом п.п. 23, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.08 року
за №7 «Про судову практику у справах
про спадкування» за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. При
розгляді справ про визнання права
власності в порядку спадкування
повинна бути наявна спадкова справа
стосовно спадкодавця у державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до довідки Кобеляцької
державної нотаріальної контори у
Полтавській області №1372/01-16 від 11.10.2013
року заведена спадкова справа після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. Заяви
про прийняття спадщини подали ОСОБА_3
та ОСОБА_4. Заяву про відмову від
спадщини подала ОСОБА_7 (а.с. 59).

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Позивачем ОСОБА_3 не надані суду
відомості, згідно яких би вбачалося, що
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, тому
її звернення до суду з цих підстав є
передчасним.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

На підставі викладеного, суд керуючись
ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя: