ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/2194/13-ц
Провадження № 2/210/165/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" травня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі -
Бендас І. І.

за участю позивача
ОСОБА_2

за участю представника позивача
ОСОБА_3

за участю свідка
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення боргу за
договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, у
якому просила стягнути з відповідача
ОСОБА_5 на її користь борг у сумі 15986 грн,
проценти за користування позикою за
період з 30.11.2006 року по 30.06.2013 року у сумі
63144 грн 70 коп, моральну шкоду у сумі 3000
грн та судові витрати.

В ході слухання справи ухвалою від
11.11.2013 року (а.с.27) у якості
співвідповідача залучено ОСОБА_6

В судовому засіданні представник
позивача позов та її представник
підтримали позов щодо ОСОБА_5 та
показали, що у 2006 році позивач дала у
борг ОСОБА_5 200 доларів США з умовою
сплати щомісяця їй 5% суми боргу.

Про вказане складено розписку.

Відповідач ОСОБА_5 свої обов'язки не
виконував, відсотки не платив, але вона
вважала його порядною людиною, яка
обов'язково віддасть борг.

Проте він ані відсотків, ані боргу не
повернув. Він повідомив, що брав у борг
гроші для ОСОБА_6, яка і повинна
віддавати борг.

ОСОБА_6 їй ніяких коштів не платила,
гроші у борг вона брала у ОСОБА_5 і
вважає, що він і повинен віддавати
гроші.

Заперечувала при залученні минулим
складом суду ОСОБА_6 у якості
співвідповідача.

Вона у 2011 році зверталася до ОСОБА_5 з
письмовою претензією поштою, проте він
так і не виконав своїх зобов'язань за
позикою.

Поросила позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися. Про час та місце слухання
справи неодноразово повідомлялися
належним чином.

Відповідач ОСОБА_5 неодноразово
звертався до суду з клопотаннями про
перенесення розгляду справи.

Надав до суджу заяву про розгляд справи
без його участі (а.с.105) та заперечення
(а.с.99-102), згідно яких з позовом не
погоджується, оскільки вважає, що він є
неналежним відповідачем.

Гроші він отримував, як посадова особа -
директор благодійного фонду - для
ОСОБА_6 (яка є головою цього фонду),
після отримання одразу ж передав їй, а
тому вона і повинна була сплачувати
відсотки та повертати борг.

Йому відомо, що ОСОБА_6 сплачувала
відсотки позивачу а також надавала їй
іншу матеріальну допомогу.

Факт отримання ОСОБА_6 грошей та факт
визнання нею свого боргу перед
позивачем підтверджується розписками
ОСОБА_6, що маються у справі.

Вважає, що таким чином відбулася
передача його боргових зобов'язань
ОСОБА_6

Крім того, вважає, що, оскільки у справі
відсутній оригінал боргової розписки,
це свідчить про те, що боргові
зобов'язання боржниками виконано і
після цього боргову розписку позивачем
передано відповідачу ОСОБА_6

Крім того, позивач до нього з письмовою
претензією поштою не зверталася,
поштова претензія сфабрикована, а тому
нею пропущено строк позовної давності.

Просив у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання
неодноразово не з'являлася, надала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності та письмові пояснення,
згідно яких визнає факт отримання нею
грошових коштів від ОСОБА_5

Визнає свій борг перед позивачем та
позовні вимоги у відношенні неї,
просить у відношенні ОСОБА_5 у позові
відмовити, у відношенні неї -
задовольнити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
показала, що у 2006 році позивач у її
присутності позичала ОСОБА_5 2000 доларів
США.

У 2011 році вона разом з позивачем ходили
на пошту, відправляли ОСОБА_5 письмову
претензію. Претензію позивач писала
разом з нею.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши документи та
матеріали, що маються у справі. вважає,
що позов у відношенні ОСОБА_6
задоволенню не підлягає, а позов у
відношенні ОСОБА_5 підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом до початку розгляду справи по
суті сторонам було докладно роз'яснено
обов'язок доказування, строки та
порядок подання доказів та строки та
порядок подання до суду заяв про
забезпечення доказів (зокрема - щодо
витребування доказів та виклику
свідків).

Вказане зафіксовано звукозаписом
судового засідання.

При цьому, відповідачі вказаними
правами належним чином не скористалися
та належних доказів на підтвердження
заявлених ними заперечень не надали.

Так, як видно з матеріалів справи та
підтверджується поясненнями позивача
та свідка ОСОБА_4, 30.11.2006 року відповідач
ОСОБА_5 отримав від позивача 2000 доларів
США за умови сплати 5% щомісяця та
повернення основної суми боргу за
першою вимогою.

Про вказане відповідач ОСОБА_5 написав
розписку, яка долучена до справи (а.с.4).

При цьому, до справи долучено саме
оригінал розписки, у зв'язку з чим суд
критично сприймає пояснення
відповідача ОСОБА_5 щодо відсутності
розписки у матеріалах справи.

Сам факт отримання грошових коштів від
позивача ОСОБА_5 не заперечується.

Суд також критично сприймає пояснення
ОСОБА_5 щодо того, що він, отримував
грошові кошти, як посадова особа
благодійного фонду, оскільки будь-яких
даних щодо цього у розписці не
міститься.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що 30.11.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_5 укладено договір
позики, згідно якого сторонами у
вказаному зобов'язанні є позивач
(кредитор, позикодавець) та відповідач
ОСОБА_5 (боржник, позичальник).

Будь-які інші сторони або учасники
договору відсутні.

Відповідно до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема, свобода
договору, яка полягає у визнанні за
суб'єктом цивільного права можливості
укладати договори (або утримуватись
від укладення договорів) і визначати їх
зміст на свій розсуд відповідно до
досягнутої з контрагентом
домовленості.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що
договір є обов`язковим до виконання
сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це.

Як видно з матеріалів справи та
пояснень позивача та свідка ОСОБА_4,
09.02.2011 року позивач звернулася до
відповідача ОСОБА_5 з вимогою про
повернення позики (а.с.5).

Доказом належного вручення вказаної
вимоги відповідачу є оригінал
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.7), врученого 22.02.2011
року особисто ОСОБА_5

На підставі викладеного, суд критично
сприймає пояснення відповідача про те,
що поштові відправлення є
сфальсифікованими, вимогу за позикою
він не отримував, і, отже, позивач
пропустила строк звернення до суду з
позовом.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку, що відповідачем ОСОБА_5 не
виконано своїх обов'язків за укладеним
ним договором позики, а тому позовні
вимоги щодо нього підлягають
задоволенню.

Суд також критично сприймає позицію
відповідача ОСОБА_5 щодо виконання ним
своїх зобов'язань за договором,
оскільки відповідачем не надано жодних
доказів на підтвердження вказаного
факту.

Крім того, суд також вважає, що позиція
відповідача ОСОБА_5 щодо переведення
ним боргу та заміни боржника у
зобов'язанні на ОСОБА_6 не ґрунтуються
на вимогах закону.

Так, згідно розписки, сторонами у
зобов'язанні є виключно ОСОБА_2 та
ОСОБА_5

Факт отримання від ОСОБА_2 грошових
коштів саме ОСОБА_5 підтверджується
також свідченнями ОСОБА_4 та не
оспорюється самим відповідачем.

Таким чином, зобов'язання зо вказаним
договором повинно було бути виконано
саме ОСОБА_5, як боржником
(позичальником).

Згідно ст.520 ЦК України, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Відповідно до ст.521, 513 ЦК України,
правочин щодо заміни боржника у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання.

При цьому, відповідачем не доведено, а
позивачем заперечується надання згоди
на заміну боржника у зобов'язанні.

Правочин у відповідній формі щодо
заміни боржника відповідачем суду не
наданий.

Таким чином, одностороння заміна
боржника у зобов'язанні без згоди
кредитора заборонена законом, і, отже,
позиція відповідача ОСОБА_5 не
ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин, визнання свого боргу
перед позивачем відповідачем ОСОБА_6 є
нікчемним, оскільки між нею та
позивачем не укладалося жодних
правочинів з питань, що є предметом
розгляду у даному судовому засіданні,
і, отже, відсутні будь-які передбачені
законом підстави для виникнення
зобов'язань ОСОБА_6 перед ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_5
та відмови у задоволенні позову щодо
ОСОБА_6

При цьому, суд доходить до висновку, що
позивачем належним чином не доведено у
повному обсязі розмір спричиненої
протиправними діями відповідача
ОСОБА_5 шкоди, а тому вважає за
необхідне позовні вимоги у даній
частині задовольнити частково та
стягнути зі ОСОБА_5 на користь позивача
1000 грн в рахунок відшкодування
спричиненої моральної шкоди.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 513, 520, 521, 629, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.
10, 60, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про стягнення боргу за
договором позики - задовольнити
частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2: борг у сумі 15986 грн., 5
щомісячних процентів за користування
позикою за період з 30.11.2006 року по 30
червня 2013 року у розмірі - 63144,7 грн.,
компенсацію за моральну шкоду у
розмірі - 1000 грн..

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі
744,00 грн.

В решті позовних вимог щодо ОСОБА_5
відмовити.

В задоволенні позовних вимог щодо
ОСОБА_6 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. Є. Сільченко