УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р.Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
поданням головного державного
виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві Макаренко С.В. про примусове
проникнення до житла, -

у с т а н о в и в :

04.03.2014 року головний державний
виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києва Макаренко С.В. звернувся до суду
із поданням про примусове проникнення
до житла, в якому просить надати дозвіл
на примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Вимоги подання мотивовано тим, що на
примусовому виконанні у ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві перебуває
виконавчий напис №510 виданий 24.06.2011
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 за рахунок коштів отриманих
від реалізації майна задовольнити
вимоги ПАТ «Платинум Банк» в розмірі
1125572,66 грн. Боржником виконавчий
документ в наданий для добровільного
виконання строк не виконано. Як
зазначає державний виконавець,
з'явившись на виклик державного
виконавця боржник з виконавчим
провадженням ознайомився про що
свідчить його підпис на супровідному
листку постанови про відкриття
виконавчого провадження та повідомив,
що за порадою адвоката він не має
наміру надавати доступ до свого житла.
При неодноразовому виході державного
виконавця за місцем знаходження майна
боржника, з метою здійснити опис майна,
що належить боржнику, доступу
державному виконавцю надано не було,
про що складено відповідні акти
державного виконавця від: 24.01.2012, 09.02.2012,
28.03.2013, 21.05.2013, 20.11.2013 та 16.01.2014. Державний
виконавець вказує на те, що складність
виконання виконавчого напису полягає у
тому, що при виконанні державним
виконавцем обов'язків і прав щодо
примусового виконання шляхом
здійснення заходів, що передують
примусовій реалізації майна, боржником
чиняться перешкоди. Не виконання
боржником виконавчого напису, тим
більше перешкоджання у його
примусовому виконанні є порушенням ст.
11 Закону України «Про судоустрій» та
ст. 124 Конституції України.

Ухвалою суду від 12.03.2014 року у
задоволенні подання було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
14.05.2014 року вказану ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
було скасовано та направлено справу на
новий розгляд.

Зокрема, у своїй ухвалі суд апеляційної
інстанції вказав на те, що суд першої
інстанції не дослідив матеріали
виконавчого провадження, не з'ясував
обставини, що мають значення для
вирішення справи, і передчасно дійшов
висновку про необґрунтованість
подання.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду подання повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив. На адресу суду державний
виконавець надіслав належним чином
завірену копію матеріалів виконавчого
провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та
виконавчого провадження, оцінивши всі
наявні у справі доказу у їх сукупності,
приходить до висновку про те, що в
задоволенні подання слід відмовити, з
огляду на наступне.

Згідно положень ст. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця. Суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень, у зв'язку
з чим та зокрема має право
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Згідно положень п.9 ч.3 ст.5 вказаного
Закону, державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про постановлення вмотивованого
рішення про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або іншої особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб.

Як зазначено у поданні державного
виконавця та вбачається з доданих до
нього документів, у встановлений строк
боржник виконавчий напис нотаріуса
добровільно не виконав, при виході за
адресою місця проживання боржника
двері квартири ніхто не відчинив, що
підтверджується складеними державним
виконавцем актами від 24.01.2012, 09.02.2012,
28.03.2013, 21.05.2013, 20.11.2013 та 16.01.2014, проте в
матеріалах подання відсутні докази, що
боржник був попереджений про
необхідність бути присутнім за адресою
квартири АДРЕСА_1 у вказані дати.

Крім того, 07.06.2014 року набув чинності
Закон України «Про мараторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Таким чином, суд вважає подання
головного державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко
С.В. про примусове проникнення до житла
необґрунтованим, тому не вбачає
підстав для задоволення подання про
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 376, 293, 294 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
Законом України «Про мараторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві Макаренко
С.В. про примусове проникнення до житла
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -