АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції -
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
07 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі
гідності ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 14.04.2014 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Зазначав, що в провадженні Дарницького
районного суду м. Києва перебувала
цивільна справа №02/2-7122/11 за позовом ТОВ
«Пролайн ТМ» до ОСОБА_2 про захист
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації;
відповідачкою ОСОБА_2 в межах справи
№02/2-7122/11 було подано письмове
заперечення від 25.11.2011 року на позовну
заяву, в якому вона зазначала, у тому
числі, наступну інформацію: «У 2010 році
після перших програних судів фірма
пропонувала мені взамін на мовчанку
уже 25 тисяч доларів і переходити до них
на роботу. Гроші пропонував ОСОБА_1...».

Стверджуючи, що зазначена інформація
стосується особисто його (позивача), як
працівника ТОВ «Пролайн ТМ», зазначена
інформація є недостовірною, оскільки
не відповідає дійсним обставинам
справи та є такою, що ганьбить його
честь та гідність, завдає шкоди його
діловій репутації; поширення
зазначеної інформації у такій спосіб (у
межах розгляду судом цивільної справи)
відповідачкою є прагненням зіпсувати
його (позивача) ділову репутацію та
репутацію підприємства загалом;
поширена відповідачкою інформація
поставила під сумнів дотримання
позивачем моральних та правових норм,
створила враження вчинення ним
неправомірних дій, а саме -
пропонування грошей за мовчання;
внаслідок зазначених неправомірних
дій відповідачки позивач зазнав витрат
немайнового характеру - пригнічений
стан, ускладнення подальшої роботи на
посаді тощо, чим позивачеві завдано
моральної шкоди, яку він (позивач)
оцінює грошовою сумою у розмірі 20000,00
грн., тому він просив суд постановити
судове рішення, яким: «визнати
недостовірною інформацію, поширену
ОСОБА_2 про ОСОБА_1 у запереченнях на
позовну заяву від 25.11.2011 року у
цивільній справі №02/2-7122/11, що
перебувала в провадженні Дарницького
районного суду м. Києва, а саме про те,
що «У 2010 році після перших програних
судів фірма пропонувала мені взамін на
мовчанку уже 25 тисяч доларів і
переходити до них на роботу. Гроші
пропонував ОСОБА_1...»; стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 20000,00 грн. та судові витрати».

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просив про його скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Суд не надав належної оцінки змісту
письмових заперечень відповідача з
яких вбачається, що поширена
недостовірна інформація саме про
позивача, а не про якусь іншу особу.

Висновок суду про те, що відповідач не
мала на меті поширювати недостовірну
інформацію, а лише обґрунтовувала свою
позицію по справі є невірним, тому, що
надаючи заперечення відповідачка
принизила честь та гідність позивача, а
тому суд був зобов`язаний захистити
права останнього на підставі ст.. 297 ЦК
України та ст. 68 Конституції України.

Висновок суду про недоведеність
позивачем порушення його немайнових
прав є помилковим, тому, що поширена про
позивача інформація є негативною,
позивач довів факт поширення
негативної інформації, а доводити її
достовірність зобов`язана була
відповідачка. Суд не врахував п.4
Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах
про захист честі та гідності» ,
відповідно до якої зміст заперечень
відповідача зачіпав гідність позивача,
а суд мав би виходити з презумпції
добропорядності, та врахувати, що
відповідачка не надала жодного доказу,
які б підтверджували достовірність
інформації, викладеної в запереченнях.
В скарзі позивач зазначає , що ним
доведено склад правопорушення, а саме
те, що інформація є поширеною,
стосується його, не відповідає
дійсності, тобто є недостовірною, і
порушує його особисті немайнові права,
а тому висновок суду про недоведеність
позову не ґрунтується на законі та
наданих суду доказах.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримала.

Відповідачка заперечувала проти
доводів скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та членів її сім`ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї
інформації.Негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного;
спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
вважав встановленими такі обставини.

08.08.2011 року Дарницьким районним судом
м. Києва було відкрито провадження у
справі №02/2-7122/11 за позовом ТОВ «Пролайн
ТМ» до ОСОБА_2 про захист ділової
репутації та спростування
недостовірної інформації (а.с.5).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10.06.2013 року у справі №2-1447/12
(№02/2-7122/11) за позовом ТОВ «Пролайн ТМ»
до ОСОБА_2 про захист ділової репутації
та спростування недостовірної
інформації було відмовлено повністю;
зазначене рішення суду набрало
законної сили (а.с.30-39).

В межах судового розгляду справи
№2-1447/12 (№02/2-7122/11) відповідачкою ОСОБА_2
були надані письмові заперечення на
позовну заяву ТОВ «Пролайн ТМ» від
25.11.2011 року (а.с.6-10 - копія), в яких ОСОБА_2,
серед іншого, зазначала «У 2010 році
після перших програних судів фірма
пропонувала мені взамін на мовчанку
уже 25 тисяч доларів і переходити до них
на роботу. Гроші пропонував ОСОБА_1 і
ОСОБА_3, ніби власник фірми» (а.с.8-зв.).

Зазначені обставини
підтверджуються матеріалами справи і
не заперечуються сторонами.

Як вбачається зі змісту судових рішень
у справі №2-1447/12 (№02/2-7122/11), ТОЗ «Пролайн
ТМ» свої вимоги про захист ділової
репутації та спростування
недостовірної інформації
обґрунтовувало тим, що внаслідок скарг
відповідачки ОСОБА_2 (уповноваженої
ініціативної групи мешканців будинку
АДРЕСА_2) - щодо неправомірного ведення
підприємницької діяльності
товариством в квартирі АДРЕСА_1
зазначеного будинку -представниками
різних державних структур
здійснювалися перевірки, що завдало
шкоди авторитету ТОВ «Пролайн ТМ» та
зменшило кількість клієнтів.

При цьому, було встановлено, що
рішенням Господарського суду м. Києва
по справі №11/161 від 22.06.2010 року було
заборонено ТОВ «Пролайн ТМ»
використовувати приміщення квартири
АДРЕСА_1 як офіс для здійснення
господараиаш діяльності, пов»язаної
з наданням телекомунікаційних
послуг, та зобов»язано гризесп
приміщення в попередній стан
відповідно до проектної документації
(а.с.35).

В контексті заперечень ОСОБА_2 (в
частині оспорюваних тверджень в тому
числі) у справі №2-1447/12 (№02/2-7122/11) - вона
обґрунтовувала свою позицію щодо
невизнання нею позову; дані
заперечення були надані відповідачкою
в процесі судового розгляду справи та
приєднані до матеріалів судової
справи.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує зміст
наданих від її імені та нею особисто
заперечень від 25.11.2011 року у справі
№2-1447/12 (№02/2-7122/11), копію яких надав
позивач ОСОБА_1 (а.с.6-10).

Разом з тим судом встановлено, що у
справі №2-1447/12 (№02/2-7122/11) ОСОБА_1 (фізична
особа) не був стороною у справі; як
стверджує позивач, станом на 2010 рік (про
що йдеться у запереченнях ОСОБА_2 - в
частині предмета спору), він не мав
ніякого відношення до ТОВ «Пролайн ТМ»
(а.с.П); як зазначала ОСОБА_2, «фірма
пропонувала... ...25 тисяч доларів і
переходити до них на роботу; гроші
пропонував ОСОБА_1 (по батькові не
зазначено) і ОСОБА_3, ніби власник
фірми»; тобто у позивача ОСОБА_1, у разі
наявних заперечень щодо достовірності
зазначеної інформації, як негативної,
відсутні достатні підстави
суб»єктивно стверджувати, що «ОСОБА_1» -
є позивач, а метою відповідачки ОСОБА_2
було - обґрунтування своєї позиції щодо
невизнання позову (що фактично було
доведено в судовому засіданні), а не
поширення недостовірної інформації;
позивачем ОСОБА_1 не доведено в
судовому засіданні, що внаслідок
надання ОСОБА_2 вищезазначених
заперечень було порушено його особисті
немайнові права.

Виходячи з наявних у справі, та
досліджених судом першої інстанції
доказів , вищенаведені обставини
справи, які суд вважав встановленими є
доведеними, а висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки заперечення
відповідача на позов не можуть бути
оцінені як поширення недостовірної
(негативної) інформації, що підлягає
спростуванню відповідає цим
обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача не
містять доказів, які б давали
апеляційному суду підстави встановити
факт порушення відповідачем
немайнових прав позивача.

Суд правильно врахував вимоги закону
та роз`яснення викладені в п.15 та 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» № 1 від 27
лютого 2009 року , та дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач не
довів наявність в діях відповідачів
складу правопорушення, яке може бути
підставою для задоволення позову про
захист честі та гідності. Суд правильно
встановив, що відповідачка надаючи
письмові заперечення на позов до суду ,
не мала на меті поширити недостовірну
інформацію про позивача та зачепити
його честь та гідність, а лише
намагалась обґрунтувати безпідставне
звернення до неї з позовом юридичної
особи про порушення ділової репутації
фірми, яка на протязі тривалого часу
порушувала права мешканців будинку, що
встановлено судами різних інстанцій.

Посилання позивача на те, що в
запереченнях позивач поширила
негативну образливу інформацію про
нього, внаслідок чого спричинила йому
моральні страждання, колегія суддів не
приймає тому, що зі змісту заперечень
вбачається, що відповідачка
заперечуючи вимоги, які були заявлені
до неї юридичною особою, про захист
ділової репутації, пояснювала суду, що
вказаний позов є надуманим, так як
позивач на протязі тривалого часу в
різний спосіб намагався змусити її
відмовитись від свого права захищати
свої права в суді, які були ним порушені
внаслідок використання жилого
приміщення під сервісний центр,
внаслідок чого було погіршено
електропостачання будинку в якому
проживала відповідачка. В тому числі
відповідачка зазначила, що їй фірмою
пропонувались кошти, аби вона
відмовилась від написання скарг та
позовів з метою відновлення своїх
порушених прав. Тобто зміст викладених
заперечень свідчить про те, що метою
відповідача був захист, від поданого до
неї позову, а не поширення
недостовірної інформації про фізичну
особу, - позивача. Відсутні також
підстави вважати, що заперечення
містили образливі вислови на адресу
позивача в справі, так як відповідачка
повідомляла про дії (пропонування
грошей) юридичною особою - «Фірмою».

Доводи апеляційної скарги з приводу
негативного впливу тексту заперечень
відповідача на ділову репутацію
позивача, а саме: зниження довіри на
фірмі є недоведеними. Не надано також
суду доказів спричинення позивачу
моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, та постановив законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 серпня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: