Справа №468/801/14-ц 24.06.2014 24.06.2014 24.06.2014
Провадження № 22-ц/784/1904/14
інстанції: Муругов В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Лівінського І.В.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Яценко Л.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3, його
представників: - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представників відповідача -
Долгополого О.Б., Ключник Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_5

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 21 травня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

22 листопада 2013 р. ОСОБА_3
звернувся з позовом до
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» (далі - ПОСП «Золота
Нива») про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що з вересня 1973 р.
перебував у трудових відносинах з
позивачем, працюючи на посаді
завідуючого ферми (відгодувальника).

23 серпня 2013 р. його було звільнено
за власним бажанням.

Посилаючись на те, що при
звільнення остаточний розрахунок з ним
не було проведено, а саме - не виплачено
заробітну плату за останні два місяці,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 1309 грн. 23 коп.
заборгованості із заробітної плати, 4440
грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
2000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

В подальшому позивач збільшив свої
вимоги і просив про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку - по 16 квітня 2014 р. в сумі 11593
грн.

Рішенням Баштанського районного
суду Миколаївської області від 21
травня 2014 р. позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з ПОСП
«Золота Нива» на користь позивача 797
грн. 10 коп. заборгованості із
заробітної плати, 1087 грн. 75 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 вказує на невірну
оцінку судом доказів щодо причин
неотримання позивачем остаточного
розрахунку й просить рішення суду
змінити, стягнувши з відповідача 11564
грн. 50 коп. середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку.

У запереченні на апеляційну
скаргу представник позивача вказує на
безпідставність її доводів і просить
скаргу відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, з 16 квітня 2000 р.
ОСОБА_3 працював у ПОСП «Золота Нива» та
був звільнений з роботи за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України 23 серпня
2013 р.

В день звільнення розрахунок з
позивачем проведений не був. При цьому
заборгованість із заробітної плати на
день звільнення становила 797 грн. 10 коп.,
а його середньоденний заробіток
складав 57 грн. 25 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

В силу ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи, що судом встановлено
порушення трудових прав позивача
внаслідок непроведення з ним
розрахунку у день звільнення та
завдання моральної шкоди у зв'язку з
необхідністю докладати додаткових
зусиль для організації життя та
відновленню своїх прав, суд вірно
стягнув з відповідача заборгованість
по заробітній платі та 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням характеру протиправних
дій роботодавця, їх тривалості та
обсягу завданих страждань.

Рішення суду в цій частині не
оскаржується та не було предметом
апеляційного перегляду.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в
разі несплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Задовольняючи частково позовні
вимоги щодо стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, суд вважав, що
відповідачем доведено відсутність
його вини у затримці розрахунку з
позивачем після 17 вересня 2013 р. у
зв'язку з відмовою останнього отримати
нараховані підприємством суми.

Так, виходячи з положень ст. 117
КЗпП України, обов'язок доказування
відсутності вини у затримці розрахунку
покладений на роботодавця.

На підтвердження відсутності
своєї вини розрахунку у день
звільнення відповідачем надано акти
про відмову позивача від отримання
розрахунку у касі ПОСП «Золота Нива»
від 17 вересня 2013 р. та від 20 вересня 2013
р., складені працівниками відповідача.

Між тим, такі акти не є достатнім
та переконливим доказом відсутності
вини відповідача у непроведенні
розрахунку з позивачем.

Так, згідно пункту 3.9 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті України,
затвердженого постановою правління
Національного Банку України від 15
грудня 2004 р. № 637 (далі - Положення),
неотримані працівниками суми мають
бути перераховані на депонент, у
зв'язку з чим після закінчення
встановлених строків виплат,
пов'язаних з оплатою праці за
видатковими відомостями, касир
зобов'язаний: у видатковій відомості
проти прізвища осіб, яким не здійснено

виплату, поставити відбиток штампа або
зробити напис "Депоновано"; скласти
реєстр депонованих сум; у кінці
видаткової відомості зазначити
фактично виплачену

суму та недоодержану суму виплат,
яка підлягає депонуванню,

звірити ці суми із загальним підсумком
за видатковою відомістю і

засвідчити напис своїм підписом.;
здійснити відповідний запис у
касовій книзі згідно з виписаним
бухгалтерією видатковим касовим
ордером на фактично

видану суму за видатковою відомістю.

Бухгалтер робить перевірку
записів, зроблених касирами у

видаткових відомостях, та здійснює
підрахунок виданих і

депонованих за ними сум. Депоновані
суми, що підлягають здаванню в

банк, оформляються шляхом складання
одного загального видаткового

касового ордера.

Надані ПОСП «Золота Нива» до суду копії
платіжних відомостей на видачу
заробітної плати за серпень 2013 р. не
містять відомостей, наявність яких
вимагає Положення щодо депонування
неотриманих позивачем сум розрахунку,
а також відповідачем не надавались
відповідні записи у касовій книзі та
видатковий ордер на здавання
депонованих сум до банку та докази
безпосереднього перерахування такої
суми в банк для ОСОБА_3 і повідомлення
про такі дії позивачеві.

Таким чином неможна вважати
доведеним, що з 17 вересня 2013 р.
відповідач мав намір та можливість
провести розрахунок із заборгованості
по заробітній платі, оскільки при
відсутності дотримання процедури
депонування належних позивачеві сум
зміст наданих відповідачем актів про
відмову в отриманні розрахунку є
сумнівним, та навіть за наявності
відмови позивача від отримання
нарахованих сум, відповідачем не
здійснено заходи щодо депонування таки
сум у банківській установі та
повідомлення працівника про
можливість їх отримання.

За такого колегія суддів вважає,
що є підстави для застосування
наслідків, встановлених ст. 117 КЗпП
України, за весь час затримки
розрахунку в межах заявлених позовних
вимог: з 24 серпня 2013 р. по 16 квітня 2014 р.,
тобто за 196 робочих дня.

За такого розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
становить: 57 грн. 25 коп. х 196 = 11221 грн.

Як роз'яснено в п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 р. № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», у разі непроведення
розрахунку у зв'язку із виникненням
спору про розмір належних до виплати
сум, вимоги про відповідальність за
затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо спір
вирішено на користь позивача або
такого висновку дійде суд, що розглядає
справу. При частковому задоволенні
позову працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Враховуючи, що позов щодо
стягнення заборгованості із
заробітної плати задоволено частково,
виходячи з розміру задоволених вимог,
співвідношення присудженої суми до
середнього заробітку позивача, який
складав 1460 грн., колегія суддів
приходить до висновку, що з відповідача
необхідно стягнути на користь позивача
3000 грн. середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку.

За такого рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку в силу п. 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України необхідно змінити.

Також відповідно підлягає зміні
рішення суду в частині розподілу
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного
суду Миколаївської області від 21
травня 2014 року в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та розподілу
судових витрат змінити.

Стягнути з приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» на користь ОСОБА_3 3000 (три
тисячі) грн. середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
та в дохід держави 365 (триста шістдесят
п'ять) грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: