Справа № 573/22/14-ц
Номер провадження 6/573/22/14
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої
судді:
Черкаш
иної М.С.

при
секретарі:
Те
рещенко О.В.,

у відкритому судовому засіданні
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Білопільського районного управління
юстиції Сумської області ОСОБА_1,
затверджене начальником Відділу
державної виконавчої служби ОСОБА_2,
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и л а :

03 січня 2014 року до Білопільського
районного суду Сумської області
надійшло вказане вище подання, яке
державний виконавець мотивує тим, що у
ВДВС знаходиться виконавче
провадження про стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись
на те, що боржник добровільно аліменти
не сплачує, просить постановити
рішення, яким тимчасово обмежити в
праві виїзду з України ОСОБА_3

У судове засідання представник ВДВС не
з’явився, надавши суду клопотання про
розгляд справи без участі
представника.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що подання
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 25
січня 2010 року Білопільським районним
судом Сумської області було видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
дитиною повноліття, на користь ОСОБА_4,
починаючи стягнення з 02 грудня 2009 року.

На підставі вказаного вище виконавчого
листа державним виконавцем 01 лютого 2010
року була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно довідки-розрахунку державного
виконавця ВДВС за період з 01 лютого 2010
року по 01 грудня 2013 року заборгованість
за виконавчим листом про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 становить – 7 757
грн. 93 коп. .

Статтю 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров’я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

У відповідності з ч. 1 ст. 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника – юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України “Про виконавче провадження”
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов’язань за рішенням.

Згідно з п. п. 2, 5 ст. 6 Закону України
“Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України”
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

При цьому, за змістом закону, під
ухиленням від виконання зобов’язань,
покладених судовим рішенням слід
розуміти такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов’язків.

Тобто, законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов’язань, а за ухилення від їх
виконання. Саме по собі невиконання
боржником зобов’язань не може
свідчити про ухилення цієї особи від
виконання покладених на цю особу
рішенням обов’язків.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України
державним виконавцем не надано суду
жодного доказу про те, що боржник
ухиляється від покладених на нього
зобов’язань судовим рішенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
“Про виконавче провадження” боржник
зобов’язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з’являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Доказів про вчинення таких дій щодо
боржника державним виконавцем ВДВС
Білопільського РУЮ не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
зазначені обставини не свідчать про
ухилення ОСОБА_3 від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням суду і не може бути підставою
для для обмеження його у праві виїзду
за межі України.

Державним виконавцем у порушення п. 11.1.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, не зазначено в
поданні підтвердження факту ухилення
боржником від виконання зобов’язань
за вищевказаним виконавчим листом.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання державного виконавця ВДВС
Білопільського РУЮ ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208-210, 3771 ЦПК України, суд

у х в а л и л а :

Відмовити державному виконавцю
Відділу державної виконавчої служби
Білопільського районного управління
юстиції Сумської області ОСОБА_1 в
задоволенні подання про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення.

У випадку якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
приймає участь у розгляді справи,
апеляційна скарга може бути подана
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя: