Справа № 747/845/13-ц
Провадження № 2/747/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10.01.2014 року, Талалаївський
районний суд Чернігівської області в
складі:

Головуючого судді - Бабич О. І

при секретарі - Цанкової М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Талалаївці,
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Моторно-транспортного
страхового бюро України звернувся до
суду з зазначеним позовом в якому
просить винести рішення та стягнути з
відповідача ОСОБА_1, на їх користь кошти
в розмірі понесених витрат в сумі 17 407, 25
грн., судові витрати в розмірі 229,40 грн.
та 2000 грн. за надання правової допомоги,
а всього 19636 грн. 65 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23
квітня 2010 року о 19 годині 45 хвилин на
вул. Гната Юри, 7-А в м. Києві, з вини
водія ОСОБА_1, який керував автомобілем
"ГАЗ - 3202" з д.н.з. НОМЕР_2, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
автомобіль «Шкода» з державним
номерним знаком НОМЕР_1, що належить ПП.
ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_2 отримав
пошкодження, відповідно до звіту №
04-ф/08/10 про оцінку вартості майнової
шкоди завданої власнику КТЗ від 03.08.2010
року товарознавчого дослідження
складеного ТОВ «Експерт - центр
ТАНДЕМ», вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
становить17407, 25 гривні. Огляд якого
проведено 11.05. 2010 року.

Вказує на ті обставини, щона дату
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1,
не мав чинного договору обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Вина водія ОСОБА_1 у скоєнні ДТП
підтверджується постановою
Святошинського районного суду м. Києва
по справі №3-4918, від 16.07.2010 року ОСОБА_1,
було визнано винним у вчинені
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (425 грн).

Власник з метою відшкодування шкоди
звернувся до Моторного (транспортного)
страхового бюро України з заявою до
якої було додану копію полісу
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
транспортних засобів №ВС/3607315 термін
дії з 25.04.2010 р. до 24.04.2011 року.

Договірні обов'язки між МТСБУ,
потерпілою особою та відповідачем не
виникали.

Відповідно до ст.1994 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У зв'язку з настанням події МТСБУ 14.09. 2010
року здійснило виплату відшкодування
в сумі -17407,25 гривні. Виконало
покладений на нього Законом обов'язок
по відшкодуванню шкоди заподіяної з
вини власника транспортного
засобу,який не застрахував свою
цивільно - правову відповідальність.

МТСБУ звернулося до відповідача з
листом про компенсацію витрат в сумі
17407,25 гривні, але відповідач в
добровільному порядку, завдану шкоду
відшкодовувати не бажає.

16 жовтня 2012 року, МТСБУ та ТОВ
«ЕМВІПАРТНЕРС» було укладено контракт
про надання правової допомоги №72 у
питаннях стягнення заборгованості з
третіх осіб по справах, пов'язаних з
проведенням регламентних виплат.
Згідно до розділу У1розмір базової
винагороди становить 2000 гривні. Тому й
просить суд стягнути з ОСОБА_1, на
користь МТСБУ- 19636 грн. 65 копійок.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, але через
канцелярію суду надав заяву в якій
просив позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, розгляд справи
провести без його участі. Проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про що свідчать
розписки про одержання судових
повісток,причину своєї неявки суду не
повідомив. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст..224
ЦПК України.

При конкуренції загальної та
спеціальної процесуальної норми, суд
застосовує норму спеціальну і
керується положеннями ч.1 ст.224 ЦПК
України щодо можливості заочного
розгляду справи в разі неявки
відповідача, належним чином
повідомленого про час та місце
судового розгляду справи.

Справу розглянуто у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 23
березня 2010 року о19 годині 45 хвилин на
вул. Гната Юри, 7-А в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів "ГАЗ - 3302" з д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля
«Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_3, що призвело до
пошкодження транспортних засобів.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_1, який керував
автомобілем "ГАЗ - 3302" з д.н.з. НОМЕР_2, що
підтверджується ПОСТАНОВОЮ
Святошинського районного суду м. Києва
від 16.07.2010 року (а.с.10).

Відповідно до матеріалів справи
ОСОБА_1, на момент скоєння ДТП не мав
страхового полісу на транспортний
засіб, у зв'язку з чим, згідно договору
та відповідно до страхового полісу №
ВС 3607315, розрахунку суми страхового
відшкодування, Моторним (транспортним)
страховим бюро України 14.09.2010року було
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 17407,25 грн. (максимальний розмір),
що підтверджується платіжним
документом.

За ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди є
підтвердженою.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яку
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

06.12.2010 року до ОСОБА_1 було надіслано
повідомлення регресну вимогу №179/301
щодо огляду автомобіля з метою
відшкодування шкоди, але зазначена
шкода особисто винуватцем
дорожньо-транспортної пригоди не була
відшкодована (а.с.33).

Знайшло своє підтвердження й те, що у
зв'язку з настанням події, керуючись
нормами закону в редакції, яка діяла на
момент ДТП передбаченої п.п. «а» п. 41.1
ст. 41 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно -правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», та відповідно
до наказів МТСБУ: № 2684 від 23.07.2010 року ,
за рахунок коштів на умовах, визначених
цим Законом, про відшкодування шкоди з
фонду захисту потерпілих на умовах,
визначених цим Законом, здійснило
виплату відшкодування потерпілому в
розмірі 17407,25 гривні.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Позивач поніс витрати, пов'язані з
замовленням Звіту та збором пакету
документів, необхідного для
врегулювання страхового випадку в
розмірі 187,2 грн., що підтверджується
розрахунком № 04-ф0810, актом від 03 серпня
2010 року, але він не надав суду жодних
підтверджуючих доказів по їх сплаті, а
тому суд повинен відмовити у
задоволенні даної вимоги.

Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Суд, дослідивши матеріали справ
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
оскільки фактичні витрати страхової
компанії, пов'язані з страховим
випадком, складають 17 407,25 грн.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивач частково довів ті обставини,
на які посилався, як на підставу своїх
позовних вимог.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсаційних витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем не надано доказів та
розрахунків погодинної роботи, що до
підтвердження участь представника
Позивача у судових засіданнях, а тому
позовні вимоги позивача у частині
відшкодування витрат, пов'язаних з
замовленням правової допомоги у ТОВ
«Ем Ві Партнерс» ОСОБА_4,у розмірі 2 000
(дві тисячі) грн. 00 копійок не
підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Згідно
квитанції №0/13377 від 06 листопада 2013
року, позивачем сплачено судовий збір в
сумі 229,40 гривні який також підлягає
стягненню на користь заявника.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 993, 1187, 1191 ЦК України,
Законом України «Про страхування»,
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ст.ст.10, 53, 57, 60,
84,88, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , жителя с.
Українське Талалаївського району
Чернігівської області -17230, на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (поточний рахунок №
871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО
322313, ідентифікаційний код за ) кошти в розмірі понесених витрат
(матеріальну шкоду) в порядку регресу в
сумі 17407,25 (сімнадцять тисяч чотириста
сім ) грн. 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , жителя с.
Українське Талалаївського району
Чернігівської області -17230, на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (поточний рахунок №
871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО
322313, ідентифікаційний код за ) судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 коп. а
всього 17636,65 гривні.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка повинна бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
О.І.Бабич