Провадження № 2/127/5121/14

У Х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

15 липня 2014 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання позивача добросовісним набувачем та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2012 року укладеного між сторонами дійсним, визнання позивача добросовісним набувачем транспортного засобу та визнання за позивачем права власності на транспортний засіб.

Подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ч. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява. Натомість, подана позовна заява не містить такого найменування.

Всупереч п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява не містить ціни позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн.), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (121,80 грн.). Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Оскільки, позовна заява містить вимоги, як майнового (визнання права власності на майно) так і немайнового характеру (визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання позивача добросовісним набувачем), то позивачеві слід сплатити судовий збір відповідно до вищевказаної норми. Сплата позивачем судового збору в розмірі 1407,60 грн., відповідно до квитанції від 30 травня 2014 року №7830105-1 не є повною.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Позивачем предявлено позовну вимогу про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2012 року дійсним. Обґрунтовуючи підставу предявлення позовної вимоги положеннями ст. 220 ЦК України, позивач не зазначає обставини, які свідчать про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та не зазначає докази про такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст.655, ст. 658 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару належить власникові товару. З договору купівлі-продажу, який позивач просить визнати дійсним, вбачається, що автомобіль належить Продавцю, тобто відповідачу ОСОБА_2, на праві розпорядження на підставі свідоцтва про реєстрації ТЗ серії САА № 931704 від 29 липня 2010 року, отже позовна заява не містить зазначення доказів, які свідчать про те, що на час продажу транспортного засобу, останній належав відповідачеві на праві власності (набуте відповідно до правочину чи рішення суду тощо), що не відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. Не містить позовна заява і наведення обставин щодо власника транспортного засобу станом на день укладання договору купівлі-продажу та копії свідоцтва про реєстрації ТЗ серії САА № 931704 від 29 липня 2010 року відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. При цьому, позивач зазначає, що у вказаному свідоцтві відомості щодо власника автомобіля нанесено за допомогою копіювально - множильної техніки, про що йому стало відомо в грудні 2012 року, натомість не зазначає докази про наведену обставину. Не містить позовна заява і наявність підстав для звільнення від доказування про наведені обставини.

З посиланням на положення ст. ст. 330, 388 ЦК України, позивач просить визнати його добросовісним набувачем транспортного засобу, та зазначає, що транспортний засіб не відноситься до категорії майна, визначеного ст. 338 ЦК України, На підтвердження цієї обставини позивач надає лист від 13 вересня 2013 року № 19/3-3950. Суд звертає увагу позивача на те, що наданий лист свідчить про те, що ОСОБА_3 здійснював лише керування транспортним засобом та не є його власником, при цьому автомобіль тимчасово ввезений на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання позивача добросовісним набувачем та визнання права власності залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: