25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним між сторонами 14 квітня 2008
року, посилаючись на те, що 14 квітня 2008
року ОСОБА_4 від ПАТ КБ «ПриватБанк»
отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним і Банком договір, про що
свідчить підпис відповідача у заяві.

ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором
належним чином не виконує у зв'язку із
чим утворилася заборгованість у
розмірі 28 318 грн. 14 коп.

Банк просив позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 24 вересня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Справа переглядалась судом
неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 24
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
відсотках за користування коштами за
кредитним договором від 14 квітня 2008
року № б/н за період з 1 січня 2010 року по
21 травня 2012 року в розмірі 9 255 грн 56 коп.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі 344
грн 10 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року та залишити без змін рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 24 вересня 2013 року,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір, на
підставі якого відповідач отримав 5 000
грн. під 30 % річних.

2 лютого 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу із заявою про
видачу судового наказу на стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором, яка станом на 31 грудня 2009
року становила 22 003 грн

97 коп.

Судовим наказом Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 1
березня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» були задоволені, видано
судовий наказ на стягнення
вищевказаної заборгованості (а. с. 41).

Наказ боржником не оскаржений,
направлений до виконання, провадження
по якому було закінчено винесенням
постанови державного виконавця від 6
липня 2012 року у зв'язку з фактичним
виконанням та сплатою ОСОБА_4 23 186 грн. 79
коп. (а. с. 42).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та в

имог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 534 ЦК України у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання, у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Вдповідно до п. 17 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по відсотках
за користування коштами за кредитним
договором від

14 квітня 2008 року № б/н за період з 1
січня 2010 року по 21 травня

2012 року в розмірі 9 255 грн 56 коп,
апеляційний суд дійшов вірного
висновку, встановивши, що боржником
останній платіж по погашенню
заборгованості за судовим наказом
здійснено 21 травня 2012 року, а тому з
відповідача на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягають стягненню
відсотки за користування кредитними
коштами в розмірі 30 % річних, що
передбачено умовами карткового
рахунку (а. с. 10).

У частині відмови у задоволенні
позовних вимог судове рішення не
оскаржується, а тому судом касаційної
інстанції не перевіряється.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня

2014 року, тому що судове рішення законне
та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова
Т.Л. Ізмайлова