Справа № 758/161/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарях - Цілуйко Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом
підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» про
визнання недійсним договору та
протоколу,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» (далі -
ПІІ «Лукойл-Україна») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначало, що з 25 березня 2013 року ОСОБА_1
працювала на посаді продавця -
консультанта супутніх товарів АЗС ПІІ
«Лукойл-Україна» № 11-27, яка розташована
в м. Києві, вул. Стеценко, 20.

Відповідно до наказу Генерального
директора ПІІ «Лукойл-Україна» від 28
серпня 2013 року № 370-П створено комісію
по проведенню інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей
магазину АЗС ПІІ «Лукойл-Україна» №
11-27.

За результатами проведення
інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей АЗС 11-27, інвентаризаційною
комісією підприємства виявлена
нестача товарно-матеріальних
цінностей, які знаходились на
відповідальному зберіганні
матеріально-відповідальних
осіб-працівників АЗС № 11-27 на
загальну суму 12 589,25 грн.

На час виявлення нестачі
товарно-матеріальних цінностей на АЗС
11-27 ОСОБА_1 перебувала в трудових
відносинах з ПІІ «Лукойл-Україна» і
працювала на посаді
продавця-консультанта супутніх
товарів.

25 червня 2013 року між ПІІ
«Лукойл-Україна» і ОСОБА_1 та іншими
працівниками АЗС № 11-27 укладено
договір про колективну матеріальну
відповідальність.

Відповідно до умов зазначеного
договору, колектив АЗС бере на себе
колективну матеріальну
відповідальність по забезпеченню
зберігання майна, товарно-матеріальних
та інших цінностей, переданих йому для
приймання, обліку, зберігання та
реалізації продуктів нафтопереробки
та супутніх товарів.

Виконуюча ОСОБА_1 робота входить до
Переліку робіт, при виконані якої, може
запроваджуватись колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

У відповідності до розділу 2.2. Договору
члени колективу зобов'язані: п. 2.2.1.
дбайливо ставитись до переданих їм
цінностям і вживати заходів до
запобігання збитків; п. 2.2.2. у
встановленому порядку вести облік,
складати та своєчасно подавати звіти
про рух та залишки цінностей; п. 2.2.3.
вчасно інформувати власника про усі
обставини, що загрожують зберіганню
цінностей.

Відповідно до п. 1.4 договору, підставою
для притягнення членів колективу до
матеріальної відповідальності, є
матеріальна шкода, яка завдана в
результаті розкрадання, нестачею,
умисним знищенням або пошкодженням
матеріальних цінностей, а також їх
знищенням чи пошкодженням з
необережності, яка підтверджується
інвентаризаційними документами.

Пунктом 4.2. договору визначено, що
притягнення колективу до матеріальної
відповідальності проводиться
власником після перевірки причин
утворення збитків, з врахуванням
письмових пояснень, наданих членами
колективу, а в необхідності, також
висновків спеціалістів.

Згідно з п. 4.5. договору завдана
колективу шкода підприємству,
установі, організації, яка підлягає
відшкодуванню, розподіляється між
членами цього колективу пропорційно
місячній тарифній ставці (посадовому
окладу) та фактично відпрацьованого
часу за період від останньої
інвентаризації з дня виявлення
збитків.

У відповідності до посадової
інструкції продавця-консультанта
супутніх товарів, затвердженої
директором з роздрібної торгівлі ПІІ
«Лукойл-Україна» 09 вересня 2011 року, з
якою ОСОБА_1 ознайомлена під підпис і
вимоги якої повинні виконуватись,
остання несе відповідальність за
приймання, збереження та відпуск
товарно-матеріальних цінностей.

Працюючи на посаді
консультанта-продавця супутніх
товарів АЗС № 11-27, ОСОБА_1 порушила п.п.
2.1.9., 2.1.11., 2.1.12., 2.1.17., 4.1.5., 4.1.11. зазначеної
посадової інструкції, що призвело до
нестачі товарно-матеріальних
цінностей на АЗС 11-27.

Оскільки шкода заподіяна в період
роботи всього колективу, останні
дольову відповідальність перед ПІІ
«Лукойл-Україна» за спричинену
нестачу.

В результаті виявлення вказаної
нестачі на АЗС, усіма працівниками АЗС
№ 11-27 ПІІ «Лукойл-Україна», крім ОСОБА_1,
написані заяви, в яких матеріально
відповідальні особи АЗС 11-27 визнали
провину в нестачі товарно-матеріальних
цінностей на АЗС, та просили
підприємство здійснити щомісячне
утримання від заробітної плати в
розмірі 20% до повного погашення суми
збитків.

Протоколом засідання постійно діючої
комісії ПІІ «Лукойл-Україна» вирішено
дозволити винним особам АЗС № 11-27
відшкодувати суму нестачі по супутнім
товарам в облікових цінах, що складає 10
820,62 грн.

Наказом від 31 жовтня 2013 року № 903-в
ОСОБА_1 звільнена з посади продавця -
консультанта супутніх товарів АЗС 11-27
ПІІ «Лукойл-Україна» за ст. 38 КЗпП
України.

Посилаючись на зазначені обставини та
те, що коефіцієнт співвідношення
фактично відпрацьованого часу та
заробітної плати ОСОБА_1 до суми
нестачі товарно-матеріальних
цінностей в облікових цінах на АЗС №
11-27 становить 1 399,36 грн., позивач просив
стягнути з відповідача на
відшкодування матеріальної шкоди
зазначену суму коштів.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов з викладених
у ньому підстав та просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник проти
позову заперечили, просили відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
посилаючись на те, що договір про
колективну матеріальну
відповідальність від 25 червня 2013 року,
укладений між ПІІ «Лукойл-Україна» та
ОСОБА_1, є недійсним, так як
непогоджений з профспілковим
комітетом та протокол засідання
постійно діючої інвентаризаційної
комісії ПІІ «Лукойл-Україна» про
результати проведення позапланової
інвентаризації АЗС № 11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна» за період з 22 травня
2013 року по 29 серпня 2013 року є також
недійсним.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ПІІ «Лукойл-Україна» про
визнання недійсним договору та
протоколу.

Зазначала, що відповідно до наказу
директора і економіки і фінансам -
казначея - заступника генерального
директора ПІІ «Лукойл-Україна» від 25
березня 2013 року № 251-к вона була
переведена з посади
продавця-консультанта товарів АЗС ПІІ
«Лукойл-Україна» № 11-12 на посаду
продавця - консультанта товарів АЗС ПІІ
«Лукойл-Україна» № 11-27, яка розташована
в м. Києві, вул. Стеценка, 20.

У відповідності до наказу генерального
директора ПІІ «Лукойл-Україна» від 28
серпня 2013 року № 370-П створено
комісію по проведенню інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей
магазину АЗС ПІІ «Лукойл-Україна» №
11-27.

За результатами проведення
інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей АЗС 11-27
інвентаризаційною комісією
підприємства виявлена нестача
товарно-матеріальних цінностей, які
знаходилися на відповідальному
зберіганні матеріально-відповідальних
осіб - працівників АЗС № 11-27 на загальну
суму 12 589,25 грн.

На час виявлення нестачі
товарно-матеріальних цінностей на АЗС
№11-27 вона перебувала в трудових
відносинах з ПІІ «Лукойл-Україна» і
працювала на посаді продавця
консультанта супутніх товарів.

25 червня 2013 року між ПІІ
«Лукойл-Україна» та нею разом з іншими
працівниками АЗС № 11-27 було
укладено договір про колективну
матеріальну відповідальність.

Однак, вказаний договір є незаконним,
оскільки при його укладанні з боку ПІІ
«Лукойл-Україна» було порушено вимогу
ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України, згідно якої
колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації.

Це підтверджується відсутністю
відмітки на договорі про колективну
матеріальну відповідальність від 25
червня 2013 року про його погодження із
виборним органом первинної
профспілкової організації ПІІ
«Лукойл-Україна» та відсутністю окремо
прийнятого рішення відповідного
органу з цього приводу.

Враховуючи вищевказане, а саме
відсутність погодження договору про
колективну матеріальну
відповідальність з профспілковим
комітетом підприємства та відсутність
умов, необхідних для нормальної роботи
та забезпечення повного збереження
переданих цінностей на АЗС ПІІ
«Лукойл-Україна» № 11-27, вважає, що
вказаний договір про колективну
матеріальну відповідальність є
недійсним.

Крім того, зазначала, що акт
інвентаризації, на підставі якого
нібито виявлено нестачу матеріальних
цінностей, в цьому випадку ним є
Протокол засідання постійно діючої
інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна» про результати
проведення позапланової
інвентаризації АЗС №11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна» за період з 22 травня
2013 року по 29 серпня 2013 року, також є
недійсним, оскільки інвентаризація
здійснена без розписки матеріально
відповідальних осіб про те, що до
початку інвентаризації всі прибуткові
та видаткові документи на
товарно-матеріальні цінності, що
надійшли під їх відповідальність,
оприбутковані, а ті, що вибули списані
на видаток; відсутні відомості про те,
що інвентаризація проводилась у
присутності усіх матеріально
відповідальних осіб;
інвентаризаційний опис (звіряльна
відомість від 29 серпня 2013 року) (як
кожен аркуш, так і опис в цілому) не
підписаний матеріально
відповідальними особами.

До того ж, в порушення п. 11.4 Інструкції
по інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 року № 69 результати
інвентаризації оформлені не
протоколом робочої комісії по
інвентаризації, як це передбачає
відповідна інструкція, протоколом
постійно діючої комісії, такі
повноваження не передбачені п. 11.3 цієї
інструкції.

Також протокол засідання постійно
діючої інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна», на підставі якого її
притягнуто до матеріальної
відповідальності, не містить
необхідних, передбачених
законодавством реквізитів, а саме:
номеру протоколу та дати його
складання.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила визнати недійсним договір про
колективну матеріальну
відповідальність від 25 червня 2013 року,
укладений між ПІІ «Лукойл-Україна» та
нею, визнати недійсним протокол (без
номера і дати) засідання постійно
діючої інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна» про результати
проведення позапланової
інвентаризації АЗС № 11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна» за період з 22 травня
2013 року по 29 серпня 2013 року.

У судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом та її представник
підтримали зустрічний позов з
викладених у ньому підстав та просили
позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним
позовом проти позову заперечив, просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі, посилаючись на те, що
твердження позивача про те, що договір
про колективну відповідальність не був
погоджений з профспілковим комітетом
не відповідають дійсності, оскільки
наказом генерального директора ПІІ
«Лукойл-Україна» від 13 березня 2013 року
№ 109-п затверджено Положення укладення
на підприємстві договорів
матеріальної відповідальності,
зазначений наказ погоджено Головою
первинної профспілкової організації
працівників ПІІ «Лукойл-Україна»
Володіним А.В.

З цього слідує, що договір колективної
матеріальної відповідальності, який
укладається з працівниками ПІІ
«Лукойл-Україна» не порушує ч. 2. ст. 135-2
КЗпП України, адже погоджений з
виборним органом первинної
профспілкової організації у
визначеному законом порядку та його
умови не порушують трудового
законодавства.

Що стосується умов, які необхідні для
нормальної роботи та забезпечення
повного збереження переданих
цінностей на АЗС № 11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна», які на думку позивача
відсутні та призвели до нестачі
товарно-матеріальних цінностей на АЗС,
то у робочий час працівник повинен
виконувати свої трудові обов'язки, а не
контролювати збереження майна
підприємства іншими працівниками. А
під час виконання своїх трудових
обов'язків, перебуваючи на території
підприємства до початку робочого дня,
після його закінчення, а також під час
установленої перерви, працівник
зобов'язаний бережливо ставитися до
майна, оскільки він ним користується в
процесі роботи або просто має до нього
доступ. У свою чергу, обов'язок
працівників уживати заходів до
запобігання дійсній прямій шкоді
вважається виконаним, якщо працівник
або сам застосував такі заходи, або
повідомив відповідним працівникам про
необхідність застосувати такі заходи.
Таке повідомлення слід передати в
письмовій формі, забезпечуючи себе
доказом повідомлення.

В п. 3.1.5. посадової інструкції
продавця-консультанта супутніх
товарів визначено, що
продавець-консультант має право
ініціювати проведення інвентаризації
окремих груп товарів, при передачі
зміни матеріально-відповідальних осіб.

Однак, будь-яких письмових звернень від
позивача по проведенню інвентаризації
товарів на автозаправній станції № 11-27
не надходило.

У відповідності до умов оскаржуваного
позивачем договору про колективну
матеріальну відповідальність,
колектив АЗС № 11-27 бере на себе
колективну матеріальну
відповідальність по забезпеченню
збереження майна, товарно-матеріальних
та інших цінностей, переданих йому для
приймання, обліку, зберігання та
реалізації продуктів нафтопереробки
та супутніх товарів.

Працюючи на посаді
консультанта-продавця супутніх
товарів АЗС № 11-27 ОСОБА_1 порушила умови
договору про колективну матеріальну
відповідальність та посадову
інструкцію продавця-консультанта
супутніх товарів, що стало наслідком
нестачі товарно-матеріальних
цінностей на АЗС № 11-27.

На усіх автозаправних станціях
підприємства створено належні для
забезпечення повного збереження
товарно-матеріальних цінностей, які
знаходяться на АЗС, про що, зокрема,
свідчить встановлене у приміщеннях
автозаправних станцій цілодобове
відеоспостереження, яке дає змогу, у
більшості випадках, виявити причини
нестачі товарно-матеріальних
цінностей на АЗС.

Що стосується визнання недійним
протоколу засідання постійно діючої
інвентаризаційної комісії про
результати проведення позапланової
інвентаризації АЗС № 11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна» з 22 травня 2013 року по 29
серпня 2013 року, то позивач помилково
вказує на те, що документом, який
підтверджує нестачу
товарно-матеріальних цінностей на АЗС
№ 11-27 є протокол засідання постійно
діючої комісії підприємства про
результати позапланової
інвентаризації АЗС № 11-27 за період з 22
травня 2013 року по 29 серпня 2013року.

Протокол засідання постійно діючої
інвентаризаційної комісії не може
вважатись документом, який підтверджує
нестачу товарно-матеріальних
цінностей на АЗС № 11-27, адже в такому
протоколі відображаються лише
відомості про причини і про осіб,
винних у нестачах, втратах і лишках та
про вжиті до таких осіб заходи, як це
передбачено п. 11.3 Інструкції.

Як вбачається з тексту оскаржуваного
позивачем протоколу засідання
постійно діючої інвентаризаційної
комісії ПІІ «Лукойл-Україна», цей
протокол складено та підписано членами
постійно діючої інвентаризаційної
комісії.

При цьому, члени робочої
інвентаризаційної комісії були
присутні на засіданні постійно діючої
інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна», про що зазначено в
самому протоколі.

Таким чином, протокол постійно діючої
інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна» про результати
проведення позапланової
інвентаризації АЗС № 11-27 ПІІ
«Лукойл-Україна» з 22 травня 2013 року по
29 серпня 2013 року складено в межах
повноважень постійно діючої
інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна» з додержанням вимог п.
11.3 Інструкції № 69.

Також позивач вказує на те, що в проколі
відсутня дата та номер складання
протоколу, однак, це не є підставою для
визнання протоколу недійсним, оскільки
такий протокол лише констатує факт
існування нестачі
товарно-матеріальних цінностей та
визначає вжиті заходи, щодо винних
осіб, як це передбачено п. 11.3.
Інструкції № 69.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши письмові докази у їх
сукупності, дійшов наступного
висновку.

Судом установлено, що відповідно до
наказу директора ПІІ «Лукойл-Україна»
від 25 березня 2013 року № 251-к ОСОБА_1 з 25
березня 2013 року переведено на посаду
продавця - консультанта супутніх
товарів АЗС № 11-27 (а.с. 10).

Згідно з наказом від 31 жовтня 2013 року №
903-к ОСОБА_1 звільнено з посади
продавця-консультанта супутніх
товарів АЗС № 11-27 на підставі ст. 38 КЗпП
України (а.с. 44).

25 червня 2013 року між ОСОБА_1 та іншими
працівниками і ПІІ «Лукойл-Україна»
було укладено договір про колективну
матеріальну відповідальність,
відповідно до якого колектив взяв на
себе колективну матеріальну
відповідальність за забезпечення
схоронності майна та інших цінностей,
переданих йому для прийому, обліку,
зберігання та реалізації продуктів
нафтопереробки та супутніх товарів, а
власник зобов'язався забезпечити
колективу умови, необхідні для
належного виконання зобов'язань за
договором (а.с. 17-22).

Згідно з наказом директора ПІІ
«Лукойл-Україна» від 28 серпня 2013 року №
370-П прийнято рішення про створення
комісії по проведенню інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей
магазину на АЗС № 11-27 і зобов'язано
комісію приступити до роботи та надати
інвентаризаційні відомості в
бухгалтерію не пізніше 4 вересня 2013
року (а.с. 23).

Відповідно до протоколу засідання
постійно діючої інвентаризаційної
комісії ПІІ «Лукойл-Україна» 29 серпня
2013 року на АЗС №11-27 відповідно до
наказу генерального директора № 370-П
від 28 серпня 2013 року було проведено
внепланову інвентаризацію, в
результаті якої установлено, що за
період з 22 травня 2013 року до 29 серпня 2013
року виникла та була виявлена
недостача у вигляді відсутності
супутніх товарів на суму 12 589 грн. 25 коп.
в роздрібних цінах і комісією вирішено
визначити та констатувати вину та
відповідальність матеріально
відповідальних осіб у виникненні
недостачі по СТ на суму 10 820 грн. 62 коп.
Дозволити матеріально відповідальним
особам провести відшкодування сум
недостач в облікових цінах (а.с. 24-25).

За результатами інвентаризації було
складено звіряльну відомість та
інвентаризаційний опис (а.с. 26-32).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

Статтею 131 КЗпП України передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний створити працівникам
умови, необхідні для нормальної роботи
і забезпечення повного збереження
дорученого їм майна.

Працівники зобов'язані бережливо
ставитися до майна підприємства,
установи, організації і вживати
заходів до запобігання шкоді.

Згідно зі ст. 135-2 КЗпП України при
спільному виконанні працівниками
окремих видів робіт, зв'язаних із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації. Письмовий договір про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).

Перелік робіт, при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність, умови її
застосування, а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність розробляються за
участю профспілкових об'єднань України
та затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд
при визначенні розміру шкоди, що
підлягає покриттю, крім прямої дійсної
шкоди, враховує ступінь вини
працівника і ту конкретну обстановку,
за якої шкоду було заподіяно. Коли
шкода стала наслідком не лише винної
поведінки працівника, але й
відсутності умов, що забезпечують
збереження матеріальних цінностей,
розмір покриття повинен бути
відповідно зменшений.

Для покладення на працівника
матеріальної відповідальності за
шкоду власник або уповноважений ним
орган повинен довести наявність умов,
передбачених статтею 130 цього Кодексу
(ст. 138 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абз. 2 п. 3 постанови від 29
грудня 1992 року N 14 «Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» (далі -
постанова) суд у кожному випадку
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин, від
яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника. Якщо шкоду заподіяно
кількома працівниками, в рішенні суду
має бути зазначено, які конкретно
порушення трудових обов'язків допустив
кожен працівник, ступінь його вини та
пропорційна їй частка загальної шкоди,
за яку до нього може бути застосовано
відповідний вид і межі матеріальної
відповідальності.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 14
постанови вирішуючи вимоги, які
ґрунтуються на договорі про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність, суди мають виходити
з того, що остання є повною
матеріальною відповідальністю, яка
регулюється ст. 135-2 КЗпП й іншими актами
трудового законодавства, що її
стосується.

Умови колективної (бригадної)
матеріальної відповідальності
визначаються письмовим договором,
укладеним між підприємством,
установою, організацією і всіма
членами колективу (бригади) на підставі
Типового договору про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність.

У випадках, коли в несхоронності
матеріальних цінностей, крім членів
колективу (бригади), з яким укладено
договір, винні службові особи, суд
обговорює питання про притягнення їх
до участі у справі як співвідповідачів
і визначає частину шкоди, яка
відповідає ступеню вини кожного з них,
і розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню з урахуванням виду і меж
матеріальної відповідальності, яка на
нього покладається. Решта шкоди
розподіляється між членами колективу
(бригади) згідно з Типовим договором
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність.

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови
розмір шкоди, заподіяної з вини кількох
працівників, визначається для кожного
з них з урахуванням ступеня вини, виду і
меж матеріальної відповідальності.

Обґрунтовуючи позов, позивач за
первісним позовом посилався на те, що
працюючі на посаді
консультанта-продавця супутніх
товарів АЗС № 11-27 відповідачка
порушила п.п. 2.1.9., 2.1.11., 2.1.12., 2.1.17., 4.1.5.,
4.1.11. посадової інструкції, що призвело
до нестачі товарно-матеріальних
цінностей на АЗС № 11-27.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У порушення зазначених вимог закону,
позивачем не вказано якими
неправомірними діями ОСОБА_1 завдано
шкоду підприємству, які трудові
обов'язки були порушені відповідачем,
неналежне виконання яких призвело до
спричинення шкоди, в чому конкретно
полягала вина ОСОБА_1, не вказано
ступінь її вини та пропорційна їй
частка загальної шкоди, не зазначено в
якій конкретно обстановці було
заподіяно нею шкоду.

До того ж, суду не надано доказів того,
що в АЗС № 11-27 позивачем були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними, оскільки згідно
тверджень відповідача умов, які б
забезпечували схоронність товарів,
підприємством створено не було.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову ПІІ
«Лукойл-Україна».

Не підлягає задоволенню і зустрічний
позов ОСОБА_1, виходячи з
вищевикладеного.

Відповідно до наказу генерального
директора ПІІ «Лукойл-Україна» від 13
березня 2013 року № 109-п, погодженого з
головою первинної профспілкової
організації працівників Володіним А.В.
(а.с. 148-151),затверджено Положення про
укладення договорів матеріальної
відповідальності з працівниками ПІІ
«Лукойл-Україна» (а.с. 98-114).

На підставі зазначеного наказу 25
червня 2013 року між ОСОБА_1 та іншими
працівниками і ПІІ «Лукойл-Україна»
було укладено договір про колективну
матеріальну відповідальність

(а.с. 17-22).

Таким чином, твердження позивача про
те, що договір про колективну
матеріальну відповідальність не був
погоджений з профспілковим комітетом,
у зв'язку з чим, він підлягає визнанню
недійсним не відповідає встановленим
судом обставинам справи, а тому підстав
для визнання зазначеного договору
недійсним немає.

Не підлягає задоволенню і зустрічний
позов в частині визнання недійсним
протоколу засідання постійно діючої
інвентаризаційної комісії ПІІ
«Лукойл-Україна» (а.с. 24-25), оскільки
позов в цій частині необґрунтований,
так як в ньому не наведено підстав з
яких відповідно до чинного
законодавством зазначений протокол за
рішенням суду може бути визнаний
недійсним.

Керуючись ст. ст. 130, 131, 135-2, 137, 138 КЗпП
України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 209,
212-215, 233 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову підприємства з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна» до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» про
визнання недійсним договору та
протоколу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя С. С. Захарчук