АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5498/14 Справа №
інстанції - Маймур Ф.Ф.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

24 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк», третя особа: ОСОБА_3 про
встановлення фактів, визнання договору
недійсним та повернення сторін у
первинний стан, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк», третя особа:
ОСОБА_2 про визнання зобов»язання
припиненим

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 11 квітня 2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2012 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач із вищезазначеним
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. В
обґрунтування своїх позовних вимог
представник ПАТ «УкрСиббанк» послався
на те, що 30 листопада 2007 року між
кредитодавцем, правонаступником якого
є вказаний позивач, та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0, за
умовами якого, з урахуванням подальших
змін до договору, позичальник отримав
кредит в розмірі 120 000 доларів США,
зобов'язавшись його повернути в
порядку та на умовах договору в строк
до 29 листопада 2028 року. В забезпечення
виконання зобов'язання в повному
обсязі між кредитодавцем та
відповідачем ОСОБА_3 30 листопада 2007
року було укладено договір поруки №
0/П1. Посилаючись на те, що
позичальник не виконує належним чином
взяті на себе договірні зобов'язання із
своєчасного повернення кредиту,
відповідачі не бажають здійснити
дострокове повернення кредиту на
вимогу банку, позивач просив суд
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитом в розмірі 954
828,12 гривень, а також стягнути з
відповідачів судові витрати у справі.

ОСОБА_3 було подано до суду зустрічний
позов до ПАТ «УкрСиббанк», в якому
просив суд визнати зобов'язання за
договором поруки №0/П1 від 30
листопада 2007 року припиненим у
відповідності до ст. 559 ч.1 ЦК України з
підстав зміни кредитного зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності. Таку зміну основного
зобов'язання зустрічний позивач вбачає
в укладених 30 листопада 2007 року, 26
квітня 2010 року та 03 вересня 2010 року між
кредитодавцем, правонаступником якого
є ПАТ «УкрСиббанк», та позичальником
ОСОБА_2 додаткових угод до договору про
надання споживчого кредиту №0 від
30 листопада 2007 року ( том 1 а.с.141-142).

ОСОБА_2 також звернувся до суду із
зустрічним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_3 про
встановлення фактів, визнання договору
недійсним та повернення сторін у
первинний стан.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк»
задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок
повернення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 30 листопада 2007 року
- 954 828,12 гривень, з яких 828 917,55 грн. -
заборгованість за кредитом, 117952,28
гривень - заборгованість за процентами
за користування кредитом, 2144,72 гривень
- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за тілом кредиту, 5813,57
гривень - пеня за несвоєчасне погашення
процентів. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. В
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовлено (том. 1 а.с.
228-234).

Не погодившись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_2, через свого
представника подав апеляційну скаргу
та просив рішення скасувати, та
ухвалити нове рішення яким у
задоволенні первісного позову
відмовити в повному обсязі та
задовольнити вимоги зустрічного
позову (том 1 а.с.237-239).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2013 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3, ОСОБА_2 - ОСОБА_4 -
відхилено. Рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 квітня 2013 року - залишено без змін ( т.2
а.с.31-35).

11 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_3,
через свого представника подав
апеляційну скаргу та просив рішення
скасувати, та ухвалити нове рішення
яким у задоволенні первісного позову
відмовити в повному обсязі та
задовольнити вимоги зустрічного
позову (том 2 а.с.49-54).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року апеляційне провадження за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3, - ОСОБА_5 на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 квітня 2013 року - закрито на підставі
п.3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціального суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено.
Ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року скасовано та справу передано до
апеляційного суду для продовження
розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом всіх обставин по справі,
порушення норм процесуального та
матеріального права, а також
неправильне застосування норм
матеріального права, просив рішення
скасувати, та ухвалити нове рішення
яким у задоволенні первісного позову
відмовити в повному обсязі та
задовольнити вимоги зустрічного
позову (т. 2 а.с.49-54).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що між
АКІБ «УкрСиббанк», як кредитодавцем,
правонаступником якого є первісний
позивач, та ОСОБА_2, як позичальником,
30 листопада 2007 року був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0, за умовами якого
кредитодавець зобов'язався надати
кредит у сумі 120 000 доларів США, що за
курсом НБУ еквівалентно 606 000 гривень, а
позичальник - прийняти, належним чином
використовувати і повернути кредит в
повному обсязі в терміни та розмірах,
що встановлені графіком погашення
кредиту, але не пізніше 29 листопада 2028
року. За користування кредитними
коштами протягом перших 30 календарних
днів, процентна ставка встановлюється
у розмірі 12,9% річних. З метою
забезпечення виконання зобов'язань
відповідачем, Банком приймаються
квартира за адресою АДРЕСА_1, яка є
власністю ОСОБА_2 та порука ОСОБА_3 За
порушення термінів погашення будь-яких
грошових зобов'язань, зокрема термінів
повернення кредиту та/або термінів
сплати процентів, комісії, позичальник
сплачує кредитодавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення. Також договором
передбачено право кредитора вимагати
дострокове повернення кредиту, сплату
процентів за користування кредитом у
випадку порушення позичальником
графіку повернення кредиту.

В той же день, 30 листопада 2007 року, між
АКІБ «УкрСиббанк», як кредитодавцем,
правонаступником якого є первісний
позивач, та ОСОБА_2, як позичальником,
було укладено додаткову угоду б/н до
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 30 листопада 2007
року, якою до цього договору долучено
Додаток №2 «Графік платежів визначення
сукупної вартості кредиту», Додаток №3
«Тариф банку», а також
змінено/доповнено ряд пунктів, які
регулюють сплату комісій, засвідчують
ознайомлення позичальника із тарифами
банку по розрахунковому обслугованою
(том 1 а.с. 19-23).

Також, в матеріалах справи наявний
графік погашення кредиту від 30
листопада 2007 року та графік платежів та
визначення сукупної вартості кредиту
від 30 листопада 2007 року (том 1 а.с.8-15).

Як свідчить копія виписки за особовим
рахунком, 30 листопада 2007 року
кредитодавцем на виконання умов
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 30 листопада 2007 року
були надані позичальнику обумовлені в
договорі кредитні кошти в повному
обсязі ( том 1 а.с. 18).

З метою забезпечення виконання
позичальником взятих на себе
договірних зобов'язань за кредитним
договором 30 листопада 2007 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки №0/П1, за умовами
якого вказаний відповідач, як
поручитель, зобов'язався перед
кредитодавцем відповідати солідарно
та в повному обсязі із ОСОБА_2 за
невиконання останнім взятих на себе
договірних зобов'язань за договором
про надання споживчого кредиту №0
від 30 листопада 2007 року, як існуючих на
момент укладення договору, так і
зобов'язань, які можуть виникнути в
майбутньому (том 1 а.с. 16-17, 46,48-50).

26 квітня 2010 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
додаткову угоду № 1 до договору про
надання споживчого кредиту №0 від
30 листопада 2007 року, якою викладено в
новій редакції п. 1.3.4 кредитного
договору (збільшено період, протягом
якого позичальник повинен сплатити
проценти за поточний місяць
користування кредитом), а також
викладено в новій редакції додаток № 1
до кредитного договору (том 1 а.с.24-27).

03 вересня 2010 року між тими ж сторонами
укладено додаткову № 2 до договору про
надання споживчого кредиту №0 від
30 листопада 2007 року, якою знову було
змінено графік погашення кредиту, а
також визначено, що за користування
кредитними коштами понад встановлений
договором термін встановлюється
процентна ставка у подвійному розмірі
від ставки, що діє для строкової суми
основного боргу на дату виникнення
такого прострочення (том 1 а.с.28-32).

ОСОБА_2 належним чином не виконував
взяті на себе грошові зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яку кредитодавець,
скориставшись правом вимагати
дострокове повернення кредиту та плати
за нього, своїми письмовими вимогами
від 29 вересня 2011 року просив
відповідачів погасити, здійснивши
дострокове повернення кредиту.
Оскільки відповідачі вказані вимоги не
виконали, розмір заборгованості станом
на 16 лютого 2012 року склав 119531,32 доларів
США (еквівалент 954828,12 гривень), з яких
103769,05 доларів США (еквівалент 828917,55
гривень) - заборгованість за тілом
кредиту, 14766 доларів США (еквівалент
117952,28 гривень) - заборгованість за
процентами за користування кредитом,
268,49 доларів США (еквівалент 2144,72
гривень) - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за тілом
кредиту, 727,78 доларів США (еквівалент
5813,57 гривень) - пеня за несвоєчасне
погашення процентів (том 1 а.с.32-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт оскаржує
рішення суду в частині стягнення з
нього солідарно суми заборгованості за
кредитним договором та відмови у
задоволенні зустрічного позову про
визнання зобов'язання припиненим,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість вищевказаного рішення
суду першої інстанції в цих межах.

Задовольняючи позовні вимоги
первісного позову суд 1 інстанції
виходив з того, що відповідачами не
виконуються умови кредитного договору
та договору поруки, а тому з
відповідачів слід стягнути солідарно
на користь позивача заборгованість за
договором кредиту №0 від 30
листопада 2007 року - 954 828,12 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 суд 1 інстанції виходив з
того, що відповідно до ст. 559 ч.1 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Згідно п.1.1 договору
поруки №/П1 від 30 листопада 2007
року поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати за невиконання
позичальником усіх його зобов'язань
перед кредитором, що виникли з
кредитного договору про надання
споживчого кредиту №00 від 30
листопада 2007 року в повному обсязі, як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому. Таким
чином, порука не припиняється, якщо на
зміну умов основного зобов'язання
поручитель надав свою згоду.

При цьому суд 1 інстанції правильно
керувався нормами матеріального права
та посилався на ч.1 ст.1054 ЦК України,
якою передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Частиною 1
ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України. Відповідно до вимог
частини 1 ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок , а
кредитор прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом , не випливає із суті
зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Відповідно до вимог ч. 1 ст.554
ЦК України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, а оскаржуване
рішення, є законним та обґрунтованим й
відповідає вимогам закону.

Крім того, колегія суддів враховує, що
оскаржуване рішення за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2013 року - залишено без змін, і в
зазначеній ухвалі, яка сторонами не
оскаржувалася, апеляційний суд зробив
висновок щодо правомірності стягнення
з відповідача ОСОБА_3 вищевказаної
заборгованості та відсутності підстав
для припинення його поруки.

Доводи апелянта, приведені в
апеляційній скарзі спростовуються
матеріалами справи та не впливають на
правильність ухваленого рішення суду,
є формальними, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини та фактично зводяться
до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду 1 інстанції, яким у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, а відповідно до ст. 212
ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: