УХВАЛА

іменем України

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» в січні 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 29 серпня 2005 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 1/418-МК, згідно з яким відповідачу було
надано кредит в сумі 30 тис. дол. США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення до 29
серпня 2010 року включно.

На порушення умов кредитного договору
відповідач кредит своєчасно не
повернув, внаслідок чого утворився
борг, який станом на 27 червня 2012 року
становить 13 888,42 дол. США, з яких: 1 286,5
дол. США -заборгованість за кредитом, 5
489,71 дол. США - заборгованість за
процентами за користування кредитом, 7
112,21 дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 10
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня 2014
року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 29 серпня 2005
року № 1/418-МК в сумі 13 888,42 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Установлено, що 29 серпня 2005 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 1/418-МК, згідно з
яким відповідачу надано кредит в сумі 30
тис. дол. США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 29 серпня 2010 року включно.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, стягуючи з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 29 серпня 2005 року № 1/418-МК в сумі 13
888,42 дол. США, посилався на те, що ОСОБА_3
порушив умови договору, не погасив
основну суму кредиту та відсотки за
користування кредитом.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Наведені положення закону суд в
повному обсязі не врахував, не звернув
уваги на те, що в п.п. 3.3, 3.4 кредитного
договору передбачені порядок та строки
виконання позичальником зобов'язань із
погашення кредиту та відсотків у
порядку і терміни згідно з графіком.

Графіком погашення кредиту та
відсотків (додаток № 1 до кредитного
договору) передбачено таке погашення
шляхом внесення 30 платежів (1 платіж на
місяць у відповідне число) за період з 26
вересня 2005 року до 25 лютого 2008 року (а. с.
10 зворот)

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Оскільки за графіком погашення кредиту
та відсотків повинно здійснюватись
позичальником частинами до 25, 26 чи 27
числа кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту, та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки графіком погашення кредиту
встановлюються окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

У випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором позовна давність за вимогами
кредитора про повернення кредитних
коштів та процентів за користування
кредитом, повернення яких відповідно
до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

На порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України суд, помилково взявши до уваги
як кінцевий строк виконання
зобов'язань 27 червня 2012 року,
наведеного не врахував, пояснень
відповідача щодо спливу позовної
давності в достатньому обсязі не
перевірив, не визначився із характером
спірних правовідносин, не надав їм
оцінки та не вирішив, яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

О.В. Попович