Справа № 2-5124/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції
у м. Києві, Київської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року представник
позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом до відповідачів, в якому
з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просила визнати за
позивачем ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, що належала померлій
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
на праві власності згідно дублікату
Свідоцтва про право власності на житло
від 23.10.1998 року та дублікату, що має силу
оригіналу Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20.03.2003 року;
зобов'язати Державну реєстраційну
службу м. Києва провести державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 на ОСОБА_1; зобов'язати Державну
реєстраційну службу м. Києва видати
ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та Витяг з
Державного реєстру правочинів прав про
державну реєстрацію на квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача посилається на
те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
відповідно до актового запису № 3925,
внесеного в Книгу реєстрації смертей
від 28.02.2012 року Відділом реєстрації
смерті м. Києва Головного управління
юстиції у м. Києві.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3,
позивач ОСОБА_1 успадкувала квартиру
АДРЕСА_1 на підставі заповіту,
посвідченого державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бочковою Н.Г. 20
березня 2003 року.

23.10.1998 року квартира за адресою:
АДРЕСА_1, в якій проживала і була
зареєстрована померла ОСОБА_3, була
приватизована нею та її сином ОСОБА_5 в
рівних долях і належала їм на праві
спільної сумісної власності. Свідоцтво
було видано згідно з розпорядженням
Залізничною районною державною
адміністрацією м. Києва від 23.10.1998 року
за № 20763.

02.11.1998 року зазначена квартира
була зареєстрована на праві приватної
власності в БТІ м. Києва і записана у
реєстрову книгу за № 7000.

Представник позивача вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер син ОСОБА_3 -
ОСОБА_5.

20.03.2003 року державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бочковою Н.Г. було
видано Свідоцтво про право на спадщину
за законом ОСОБА_3 на спадкове майно, що
складається з ? частини квартири і
знаходиться в АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
записано у реєстраційну книгу д 359-196 за
реєстровим № 7000.

Через похилий вік та хворобу
ОСОБА_3 не змогла вчасно отримати нове
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та зареєструвати його
в Київському міському бюро технічної
інвентаризації, а також отримати витяг
з реєстру прав на вказану квартиру.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємець
ОСОБА_1 звернулась до Дев'ятої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про отримання
Свідоцтва про право на спадщину на
квартиру АДРЕСА_1. Для оформлення
спадщини нотаріальна контора
звернулась до Солом'янської районної в
м. Києві та Київського міського бюро
технічної інвентаризації.

02.11.2012 року Солом'янською
районною в м. Києві державною
адміністрацією було видано дублікат
Свідоцтва про право власності від
23.10.1998 року згідно з розпорядженням
відділу приватизації житла
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Представник позивача вказує, що
Дев'ятою Київською державною
нотаріальною конторою в особі
державного нотаріуса О.М. Бодак було
видано лист ОСОБА_1 за № 1285/02-14-с/с 509/2012
року від 04.04.2013 року, відповідно до
якого їй було відмовлено у видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1 після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року гр. ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкала на день смерті
за адресою: АДРЕСА_1, так як
правоустановчі документи на спадкове
майно не були зареєстровані згідно
чинного законодавства.

На даний час оригінали
правовстановлюючих документів, а саме
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 23.10.1998 року та
Свідоцтво про право власності на
спадщину за законом від 20.03.2003 року
загублені, тому спадкоємцю ОСОБА_1 були
надані дублікати вищевказаних
Свідоцтв. В зв'язку з цим, позивач
ОСОБА_1 також не могла подати вчасно
дані документи до БТІ і оформити їх
належним чином до 31.12.2012 року.

Як зазначає представник позивача,
з 01.01.2013 року Київське міське бюро
технічної інвентаризації не проводить
державну реєстрацію об'єктів
нерухомого майна, а реєструючим
органом є Державна реєстраційна служба
України, яка може зареєструвати право
власності на об'єкти нерухомого майна
тільки на підставі заяви живого
власника, таким чином встановлення
факту належності померлій ОСОБА_3
спадкового майна та питання визнання
за позивачем права власності на
квартиру АДРЕСА_1 можливо за рішенням
суду.

Враховуючи вищевикладене,
представник позивача просила позов
задовольнити.

Позивач та її представник в
судове засідання не з'явилися, про день,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином. Проте,
27.11.2013 року через канцелярію суду від
представника позивача надійшла заява,
яка міститься в матеріалах справи,
відповідно до якої представник
заявлені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, та просить розглянути
справу без її участі.

Відповідачі Головне управління
юстиції у м. Києві, Київська міська рада
в судове засідання своїх представників
в судове засідання не направили, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлялися належним чином у
відповідності до вимог ЦПК України.

Через канцелярію суду від
відповідача Київської міської ради
надійшли письмові пояснення щодо
заявлених позовних вимог, відповідно
до яких представник відповідача
просить прийняти рішення згідно норм
чинного законодавства та розглянути
справу у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, врахувавши заяву представника
позивача та письмові пояснення
представника відповідача, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є
квартира АДРЕСА_1, яка на праві спільної
сумісної власності була зареєстрована
за ОСОБА_3 та ОСОБА_5, згідно свідоцтва
про право власності на житло, виданого
згідно з розпорядженням від 23.10.1998 року
№ 20763 Відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва.
Дана квартира була зареєстрована на
праві приватної власності в БТІ м.
Києва 02.11.1998 року і записана у реєстрову
книгу за № 7000.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.03.2003 року державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бочковою Н.Г. було
видано Свідоцтво про право на спадщину
за законом ОСОБА_3 на спадкове майно, що
складається з ? частини квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1, зареєстровано в
реєстрі за № 3-946.

З матеріалів справи також вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, про
що в Книзі реєстрації смертей 28 лютого
2012 року зроблено відповідний актовий
запис за № 3929, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим
Відділом реєстрації смерті у м. Києві
28.02.2012 року, серії НОМЕР_1.

20.03.2003 року ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бочковою Н.Г. та
зареєстрований в реєстрі за № 3-948,
згідно якого ОСОБА_3 заповіла позивачу
ОСОБА_1 все її майно, де б воно не було і
з чого б воно не складалося і, взагалі,
все те, що буде їй належати на день її
смерті та на що вона за законом матиме
право, зокрема позивач успадкувала
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
та за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою і часом відкриття спадщини є
день смерті особи.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами спадкової справи №509/2012 р.
щодо майна померлої 27.02.2012 року ОСОБА_3,
що позивач ОСОБА_1 у встановлений
законом строк звернулась до Дев'ятої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини та про видачу свідоцтва про
право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року гр.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак листом від
04.04.2013 р. № 1285/02-14-с/с 509/2012 їй було
відмовлено, так як правоустановчі
документи на спадкове майно не
зареєстровані згідно чинного
законодавства.

Правовстановлюючими документами на
право власності на спадкову квартиру є
Дублікат Свідоцтва про право
власності, виданого згідно з
розпорядженням відділу приватизації
державного житла Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 02.11.2012 року № 83,
згідно якого квартира АДРЕСА_1, на праві
спільної сумісної власності була
зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого згідно з
розпорядженням від 23.10.1998 року № 20763
Відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва.
Дана квартира була зареєстрована на
праві приватної власності в БТІ м.
Києва 02.11.1998 року і записана у реєстрову
книгу за № 7000, та дублікат свідоцтва
про право на спадщину за законом від
22.03.2003 року, виданого Дев'ятою Київською
державною нотаріальною конторою 12.10.2012
року за реєстровим № 1-2215.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 Глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за
№ 282/20595, свідоцтво про право на
спадщину видається за наявності у
спадковій справі документів, що
підтверджують право власності.

За положеннями п.7 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав на нерухоме
майно проводиться на підставі
особистої заяви власника майна.

Отже, правовстановлюючий документ на
право власності на спадкову квартиру -
Дублікат Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22.03.2003 року,
виданий Дев'ятою Київською державною
нотаріальною конторою 12.10.2012 року за
реєстровим № 1-2215 не надає можливості
позивачу зареєструвати в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відповідно до Закону, що стало
підставою у відмові нотаріусом
Дев'ятою Київської державної
нотаріальної контори в оформленні
спадщини позивачу.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення судів, що набрали
законної сили, оскільки визнання права
власності на нерухоме майно є
прерогативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», зазначено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», ящо документи, що
засвідчують право власності на
нерухоме майно, існували, проте були
втрачені власником та не можуть бути
відновлені в передбаченому законом
порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК
України, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлений, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

Як зазначає представник позивача, що за
життя ОСОБА_3 (спадкодавець) після
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом на належну їй
частину квартири, що розташована за
вказаною вище адресою, через похилий
вік та хворобу не встигла здійснити
державну реєстрацію майна, зазначеного
в свідоцтві про право на спадщину за
законом.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, досліджуючи зазначені
обставини справи та оцінюючи зібрані
докази у їх сукупності, враховуючи те,
що здійснення державної реєстрації за
померлою особою суперечить чинному
законодавству, а відсутність такої
реєстрації перешкоджає оформленню
спадщини позивачем, суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
підлягає захисту, та як наслідок за ним
підлягає визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом.

Що стосується вимог позивача в частині
зобов'язання Державної реєстраційної
служби м. Києва провести державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 та зобов'язання
Державної реєстраційної служби м.
Києва видати ОСОБА_1 Свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та
Витяг з Державного реєстру правочинів
прав про державну реєстрацію на
квартиру АДРЕСА_1, то вони не
підлягають задоволенню, оскільки
рішення суду є правовою підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом та
додаткового застереження не потребує.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1297 ЦК
України, 3, 4, 10, 11, 15, 27, 31, 57-60, 197, 208-209, 212-215,
218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у м. Києві, Київської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування, - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, що належала померлій
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
на праві власності згідно дублікату
Свідоцтва про право власності на житло
від 23.10.1998 року та дублікату, що має силу
оригіналу Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20.03.2003 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд м. Києва протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: