У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Василевича В.С.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 10 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Гірницької
сільської ради про скасування акту на
право постійного користування землею
та усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Гірницької
сільської ради про скасування акту на
право постійного користування землею
та усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - відмовлено.

В апеляційній скарзі на це
рішення ОСОБА_1 покликається на його
незаконність та необґрунтованість,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вказує, що акт комісії з вирішення
земельних питань від 8 жовтня 2013 року не
міг бути підставою для ухвалення
рішення в справі, оскільки комісія
діяла всупереч положенням ст.159
Земельного кодексу України, якою
передбачено розгляд земельних спорів
за участю зацікавлених сторін.

Судом не надано оцінки проектній
документації на відведення земельних
ділянок, не призначено в справі судову
земельно-технічну експертизу;
безпідставно зазначено в рішенні, що
позивач не є користувачем жодної
земельної ділянки.

В судовому засіданні було
встановлено, що державний акт на право
приватної власності на землю від 1
грудня 1999 року на ім'я ОСОБА_4 було
видано без погодження із суміжним
землекористувачем ОСОБА_5

Суд при вирішенні справи
неправильно застосував положення ЦПК
України та Земельного кодексу України,
що призвело до неправильного
вирішення справи.

Просить рішення Дубенського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 зазначає, що
представником позивача не надано
жодного доказу з приводу користування
його земельною ділянкою, стосовно
належності матері ОСОБА_1 земельних
ділянок, які, як вказано в позові,
згодом передавалися позивачу в
користування. Вказує, що відповідно до
рішення № 262 від 21 березня 2008 року
земельні ділянки ОСОБА_1 надавалися із
земель запасу Гірницької сілської
ради. Позивач фактично користується
земельною ділянкою в розмірі 0,79 га,
тоді як дозвіл надавався на
виготовлення проекту щодо відведення
земельної ділянки розміром 0,7730 га.

Суд ухвалив вірне рішення про
відмову у задоволенні позову, яке він
просить залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
ОСОБА_1 рішенням Гірницької сільської
ради № 262 від 21 березня 2008 року надано
дозвіл на виготовлення проекту із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для будівництва,
обслуговування житлого будинку,
господарських споруд площею 0,25 га та
ведення особистого селянського
господарства площею 0,5230 га в межах
с.Злинець із земель запасу Гірницької
сільської ради.

Відповідач у справі ОСОБА_2 1
грудня 1999 року отримав Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,77 га на території
с.Злинець Дубенського району для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства. На вказаній земельній
ділянці у відповідності до свідоцтва
про право власності від 15 січня 1999 року
розташовано житловий будинок,
власником якого є ОСОБА_2

Згідно плану зовнішніх меж
земельної ділянки суміжними
землекористувачами зазначені гр.
ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_5

Рішенням Гірницької сільської
ради № 261 від 21 березня 2008 року
припинено право власності ОСОБА_5 на
земельні ділянки площею 0,25 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та 0,60
га для ведення особистого селянського
господарства в с.Злинець на підставі
добровільної відмови і ця земельна
ділянка переведена цим рішенням в
землі запасу сільської ради.

ОСОБА_3 рішенням Гірницької
сільської ради № 26 від 30 квітня 1996 року
передано у приватну власність для
обслуговування житлового будинку 0,25 га
та для ведення особистого підсобного
господарства 1,25 га в межах с. Злинець, а
згідно довідки Гірницької сілської
ради № 792 від 22.01.2012 року ОСОБА_3
надавалися в користування земельні
ділянки площею 25 га в 1989 році, площею 0,25
га в 1991 році, площею 1,50 га в 1993 році
(а.с.81).

В матеріалах справи відсутні
відомості щодо надання позивачу згідно
вимог ст.116 Земельного кодексу України
у користування чи у власність
земельних ділянок, право власності на
які припинено його матері ОСОБА_5,
оскільки рішенням Гірницької
сільської ради № 262 від 21 березня 2008
року ОСОБА_1 надано дозвіл на
виготовлення проекту із землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність для будівництва,
обслуговування житлого будинку,
господарських споруд площею 0,25 га та
ведення особистого селянського
господарства площею 0,5230 га в межах
с.Злинець із земель запасу Гірницької
сільської ради.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про усунення
перешкод відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в користуванні його земельною
ділянкою, суд першої інстанції вірно
виходив з недоведеності таких вимог.

ОСОБА_2 в установленому законом
порядку в 1999 році отримав Державний акт
на право приватної власності на землю і
підстав для його скасування за позовом
ОСОБА_1 у суду не було.

ОСОБА_3 також є належним
землекористувачем протягом більше як 10
років і судом не встановлено з його
боку жодних неправомірних дій стосовно
позивача.

Рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Василевич В.С.
Шимків С.С.