Ухвала іменем україни 25 червня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого: Макарчука
М.А.,
суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської
Г.В. розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Коцюбинської селищної ради,
Публічного акціонерного товариства
«Білицький завод «Теплозвукоізоляція»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 09 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року, в с т а н о в и л а:
У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_5, Коцюбинської селищної ради,
Публічного акціонерного товариства
«Білицький завод «Теплозвукоізоляція»
про відшкодування 18161 грн. матеріальної
та 50 тис. грн. моральної шкоди завданої
протиправним позбавленням житла.
Заочним рішенням Ірпінського міського
суду від 09 грудня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Коцюбинської селищної ради, ПАТ
«Білицький завод Теплозвукоізоляції»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
залишено без змін. У касаційній
скарзі ОСОБА_4 просить заочне рішення
Ірпіньського міського суду Київської
області від 09 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року скасувати, і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права. Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, місцевий
суд вважав, а апеляційний суд погодився
з таким висновком, що позивачем не
доведені заявлені вимоги. Проте
повністю погодитися з такими
висновками не можна. Відповідно до ст.
47 Конституції України кожному
гарантується право на житло. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду. Згідно зі ст. 1167
Цивільного кодексу моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Відповідно до ст.
1173 Цивільного кодексу шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів. Судами
попередніх інстанцій встановлено, що 25
травня 2004 року Житлово-комунальним
відділом ВАТ «Білицький завод
«Теплозвукоізоляція» на ім'я ОСОБА_4
видано ордер № 55 на житлову площу в
гуртожитку ЗАТ «БЗ
«Теплозвукоізоляція» на право
вселення й проживання із сім'єю, яка
складається з двох осіб ( ОСОБА_4 та її
донька - ОСОБА_8), а саме на кімнату
АДРЕСА_1 Розпорядженням виконкому
Коцюбинської селищної ради Київської
області № 37 від 26 квітня 2012 року ОСОБА_5
передано у приватну власність кімнату
АДРЕСА_1, і видано свідоцтво про право
власності на житло № 81 від 26
квітня 2012 року. Рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від 27
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
облатсі від 3 вересні 2013 року, визнано
незаконними і скасовано розпорядження
виконкому Коцюбинської селищної ради
Київської області № 37 від
26 квітня 2012 року щодо передачі
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_5 кімнати АДРЕСА_1 та видане
останньому свідоцтво про право
власності № 81 від 26 квітня 2012 року, а
також виселено ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 із вказаного приміщення.
В задоволенні
інших позовних вимог позивачці
відмовлено. Додатковим рішенням
Ірпінського міського суду від 10 жовтня
2013 року ОСОБА_4 вирішено
питання про судові витрати, а саме -
стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Коцюбинської селищної ради, ПАТ
«Білицький завод «Теплозвукоізоляції»
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі - 109,60 грн. Проте,
встановивши факт позбавлення
позивачки житлового приміщення,
місцевий суд не перевірив доводи
позивачки про те, що вказане житлове
приміщення є у неї єдиним і
позбавленням її цього житла їй були
завдані моральні страждання. Оскільки,
місцевим судом не перевірені доводи
про моральні страждання позивачки,
понесені нею у зв'язку із позбавленням
її житла, то висновок суду про
недоведеність цих вимог є передчасним.
Апеляційний суд не звернув уваги на
неповне з'ясування місцевим судом
обставин в частині позовних вимог про
стягнення моральної шкоди і сам
припустився цих же помилок. З цих
підстав рішення місцевого суду та
ухвала апеляційного суду в частині
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції. В частині
позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди позивачка не надала
суду жодних доказів про заподіяння їй
неправомірними діями відповідачів
матеріальної шкоди і в цій частині
судові рішення є законними та
обґрунтованими. Керуючись статтями 336,
338, 345 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а: Касаційну
скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.Заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
09 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року в частині
відмови у задоволення позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції. В іншій частині
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 09 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року
залишити без змін. Ухвала
оскарженню не підлягає. Головуючий:

Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Писана Т.О.

Юровська Г.В.