У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства у Вінницькій області,
Головного управління Державного
казначейства України у Вінницькій
області про відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що 16 червня
2001 року під час прогулянки по річці
Південний Буг на моторному човні,
володільцем якого був ОСОБА_7,
унаслідок недотримання правил безпеки,
вказаний човен затонув, а його
пасажири: ОСОБА_8 та його малолітній син
ОСОБА_9 загинули. Зазначали, що вказані
обставини встановлені під час розгляду
кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_7 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 217 КК України, яка
була закрита постановою Тульчинського
районного суду Вінницької області від 7
грудня 2011 року на підставі ст. 11№ КПК
України, у зв'язку із закінченням
строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності.

Вказували, що унаслідок зазначеної
трагедії, їм, як близьким родичам
загиблих, було завдано значної
моральної шкоди, яка має бути
відшкодована відповідачами.

У звґязку цим, позивачі просили суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку: на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по
400 тис. грн; на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 по
150 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди та вирішити питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 75 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю ОСОБА_8 та 75 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю ОСОБА_10 Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 75 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю ОСОБА_8 та 50 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю ОСОБА_10 Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 20 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю ОСОБА_10 Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь

ОСОБА_6 20 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю
ОСОБА_10 У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 19 березня

2014 року рішення міського суду змінено:
зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_7 сум
на відшкодування моральної шкоди: на
користь ОСОБА_3 - до 25 тис. грн у зв'язку
із смертю ОСОБА_8 і до 25 тис.
грн у зв'язку із смертю ОСОБА_10; на
користь ОСОБА_4 - до 25 тис. грн у зв'язку
із смертю ОСОБА_8 і до 17 тис. грн у
зв'язку із смертю ОСОБА_10; на користь
ОСОБА_5 - до 7 тис. грн у зв'язку із смертю
ОСОБА_10; на користь ОСОБА_6 - до 7 тис. грн
у зв'язку із смертю ОСОБА_10 В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову та стягнення
моральної шкоди лише з ОСОБА_7, який був
володільцем моторного човна, суд
першої інстанції, застосувавши
положення ст. ст. 1167, 1168, ч. 1 ст. 1187 ЦК
України, виходив із того, що їм завдано
моральної шкоди, розмір відшкодування
якої визначений судом з урахуванням
обставин справи, вимог розумності та
справедливості.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду першої інстанції, проте
дійшов висновку про зменшення розміру
стягнутих сум на відшкодування
моральної шкоди, виходячи з того, що
порушення правил безпеки перебування
на моторному човні мало бути очевидним
не лише для ОСОБА_7, але й для інших
дорослих людей, які перебували у ньому,
тобто врахували вину потерпілих.

Проте повністю погодитись з таким
висновком апеляційного суду
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 16 червня 2001 року
під час прогулянки по річці Південний
Буг на моторному човні, володільцем
якого був ОСОБА_7, унаслідок
недотримання правил безпеки, вказаний
човен затонув, а його пасажири: ОСОБА_8
та його малолітній син ОСОБА_9 загинули.
Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 7 грудня 2011
року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 217 КК
України, закрито на підставі ст. 11№ КПК
України, у зв'язку із закінченням
строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності.

Зі змісту постанови вбачається, що
старший інспектор - начальник
Вінницької обласної державної
рибінспекції ОСОБА_7, нехтуючи
Правилами користування маломірними
суднами на водних об'єктах області, 16
червня 2001 року самовільно використав
моторний човен, який на нього
зареєстрований не був, не пройшов
технічний огляд, не маючи доступу на
плавання та не маючи суднового квитка,
в якому зазначається
пасажировмісткість, організував
посадку в човен чотирьох осіб,
включаючи судноводія, яких не
забезпечив індивідуальними засобами
рятування, відправився у плавання, чим
порушив п. п. 1.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.9, 4.18, 4.21, 4.23,
5.3, 5.7 Правил користування маломірними
суднами на водних об'єктах області,
затвердженими рішенням 7 сесії 22
скликання Вінницької обласної ради
народних депутатів від 16 липня 1996 року,
внаслідок чого стався нещасний
випадок, в результаті якого загинули
ОСОБА_8 та його малолітній син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення суду апеляційної
інстанції передбачено в ст. 316 ЦПК
України, в якій, зокрема, зазначаються:
узагальнені доводи та заперечення
осіб, які беруть участь у справі;
встановлені судом першої інстанції
обставини; мотиви, з яких апеляційний
суд виходив при ухваленні рішення, і
положення закону, яким він керувався.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
за певних обставин на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів.

Разом із тим, на порушення зазначених
положень закону апеляційний суд уваги
не звернув та обмежився лише
узагальнюючою фразою про те, що розмір
моральної шкоди, завданої позивачам
смертю двох членів сім'ї, є меншим від
розміру, визначеного судом першої
інстанції, оскільки порушення правил
безпеки перебування на моторному човні
було очевидним для осіб, які
знаходились в ньому, та взагалі не
перевірив як доводів апеляційної
скарги, вимог позову, так і законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, та не навів жодних мотивів
ухваленого ним судового рішення.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, судове рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 19 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко