Справа № 495/3766/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 вересня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Матяш Т.Л.,

за участю секретаря - Іванової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білгород -
Дністровський цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну черговості одержання права на
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області із позовом до ОСОБА_2
про зміну черговості одержання права
на спадкування, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що з 13 січня 1997 року до
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона та ОСОБА_3 проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцем
першої черги майна померлого ОСОБА_3 є -
його син ОСОБА_2. Однак враховуючи те, що
ОСОБА_2 не доглядав свого батька, який
перебував у тяжкому фізичному стані
здоров'я,та те, що позивачка разом з
померлим проживала понад 17 років,
ОСОБА_1 просить суд змінити її на першу
чергу права на спадкування майна
померлого ОСОБА_3.

Позивачка у судовому засіданні
підтримала позов, та просила
задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивачки у судовому
засіданні позовну заяву підтримала,
просила суд задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
вважав його невмотивованим та
необґрунтованим, та таким, що не
підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, вислухавши
пояснення свідків, приходить до
наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 101
жовтня 2013 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 10 жовтня 2013 року, серії НОМЕР_1, яке
було видано та зареєстровано відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби Білгород -
Дністровського управління юстиції в
Одеській області, про що ІНФОРМАЦІЯ_2
складено відповідний актовий запис за
№ 861.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, що належав померлому на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 31.10.2007 року, серії
ЯЯЯ № 741445, яке було видане на підставі
рішення виконкому Софіївської
сільської ради від 30.08.2007 року за №44.

До нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у
встановлений законом шестимісячний
строк, звернулися 21.03.2014 року ОСОБА_2,
який є спадкоємцем першої черги та
04.04.2014 року ОСОБА_4, який є спадкоємцем
за заповітом. Інших заяв про прийняття
спадщини або відмову від прийняття
спадщини не надходило.

Цей факт підтверджується довідкою
Білгород - Дністровської міської
державної нотаріальної контори від
31.05.2014 року за № 1386/01-116 та спадковою
справою 106/2014 до майна померлого ОСОБА_3.

Будь яких доказів того, що позивачка
ОСОБА_1 зверталася до органів нотаріату
матеріалами справи не підтверджується.

Згідно з положеннями ст. ст. 1261, 1264 ЦК
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки;

У четверту чергу право на спадкування
за законом мають особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

При подачі документів на отримання
спадщини ОСОБА_2 було надано довідки
Софіївської сільської ради за №281, 282
від 17.12.2013 року, зміст яких обумовлений
тим, що ОСОБА_3 був постійно
зареєстрований та постійно проживав з
1950 року до дня смерті у житловому
будинку АДРЕСА_1. Крім померлого ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у вищевказаному
житловому будинку був зареєстрований
за місцем проживання та постійно
проживає по теперішній час ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, згідно довідки №110 від 28.04.2014
року Софіївської сільської ради,
ОСОБА_1 з 1997 року до дня смерті ОСОБА_3, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом з
ним однією сім'єю, вела з ним спільне
господарство та поралась по
господарству, доглядала хворого.

Суд не бере до уваги ці довідки як такі,
оскільки вони суперечать одна одній,
тому в силу ч. 1 ст. 59 ЦПК України
являється недопустимим доказами.

В якості доказу того, що ОСОБА_3
перебував у тяжкому фізичному стані та
потребував стороннього догляду,
позивачка надала до суду довідку № 1
від 06.05.2007 року, згідно якої ОСОБА_3
перебував на диспансерному обліку з
приводу стенокардії, гіпертонічної
хвороби другого ступеня з 1999 року.

Суд виходить з того, що, визначення
безпорадного стану фізичної особи
можливе лише за наявності відповідного
висновку спеціаліста у галузі медицини
та медичної документації хворого, що
матеріалами справи не підтверджено.

З огляду на рекомендації, викладені у
абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008
року №7, безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Відповідно до п.п.4 п.21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», проживання
однією сім'єю жінки та чоловіка без
шлюбу не є підставою для виникнення в
них права на спадкування за законом у
першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК
України.

Також суд зазначає, що право на
пред'явлення позову про зміну
черговості спадкування мають лише
спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого
позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених у
судовому порядку: 1) здійснення опіки
над спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом. Для задоволення позову
необхідна наявність всіх п'яти
вищезазначених обставин.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що вона є
спадкоємицею четвертої черги, однак
будь - яких доказів свого обґрунтування
суду не було надано.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням проаналізованих
правових норм в розрізі встановлених
обставин у справі суд приходить до
наступних висновків.

Для доведення своїх вимог щодо зміни
черговості права на спадкування після
смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 повинна була
довести одночасну наявність наступних
п'яти обставин: 1) здійснення опіки над
спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України ОСОБА_1 не надала суду
належних та допустимих доказів того, що
вона тривалий час здійснювала
матеріальне забезпечення ОСОБА_3, а
також що він мав безпорадний стан.

Покази свідків, викликаних з боку
ОСОБА_1, суд розцінює як такі, що носять
суб'єктивний та неконкретний характер,
у більшості випадків без вказівки на
джерело інформації, іноді мають
суперечності, оскільки свідки вказують
на безпорадність стану померлого, але
повідомляють, що він міг робити
побутову роботу (будівництво гаражу).

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну черговості одержання права
на спадкування таким, що задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
ст. ст. 1233, 1234, 1245, 1258, 1259, 1261, 1264
ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну черговості одержання права
на спадкування - відмовити у повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя