АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6502/14 Справа № 419/3009/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2014 року про відмову у наданні розстрочки виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 27.06.2012р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму 103350грн. на повернення боргу (а.с.53,54).

22.04.2013р. ОСОБА_2 звернувся до районного суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду строком на 6 років з щомісячною виплатою суми заборгованості рівними частинами (а.с.61,62). Ухвалою Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 26.04.2014 р. ОСОБА_2 в задоволенні вказаної заяви відмовлено (а.с.73,74). Ухвала набрала законної сили. 24.03.2014р. ОСОБА_2 знову звернувся до районного суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду строком на 3 роки з щомісячною виплатою суми заборгованості рівними частинами (а.с.76,77). Ухвалою Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 7.04.2014 р. ОСОБА_2 в задоволенні вказаної заяви відмовлено (а.с.87,88).В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказану ухвалу суду, посилаючись на невідповідність її вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Рішенням Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 27.06.2012р. ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 103 350грн. на повернення боргу за борговою розпискою від 26.04.2010р. Рішення суду набрало законної сили та перебуває на виконанні.

У заяві про надання розстрочки виконання судового рішення ОСОБА_2 посилався на те, що заборгованість виникла внаслідок тяжкого фінансового стану його родини у звязку з втратою прибутку, хворобами дітей, які є інвалідами, а його дружина є пенсіонеркою. Вказуючи на те, що становище його родини не поліпшилось, просив розстрочити виконання судового рішення на 3 роки. До заяви ним додано копії свідоцтва про його державну реєстрацію у якості фізичної особи-підприємця, податкових декларацій платника єдиного податку з зазначенням загальної суми доходу у 2013 році у сумі 45000грн. та про майновий стан і доходи, посвідчень інвалідів 3 групи ОСОБА_4, 1978р.н., та ОСОБА_5, 1987р.н. (а.с.78-83).

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Враховуючи вказані вимоги закону та зазначені в заяві ОСОБА_2 обставини, підстав для розстрочки виконання ухваленого відносно нього судового рішення не вбачалось, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні його заяви.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неправильність ухвали суду безпідставні. За діючим законодавством розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках. Обставин, які б свідчили про наявність такого виняткового випадку, ні заява, ні апеляційна скарга ОСОБА_2 не містять. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 також не наведено обставин, які б відносились до передбачених законом підстав для розстрочення виконання судового рішення. Зокрема, факт інвалідності дорослих дітей ОСОБА_2 такою обставиною вважатись не може, оскільки існував ще до виникнення спірних відносин та до початку виконання судового рішення. Крім того, інвалідність 3 групи фактично є робочою та не перешкоджає працевлаштуванню вказаних осіб. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на тяжке економічне і політичне становище у якості підстав для розстрочки виконання судового рішення, а також вимога скарги про розстрочення на 5 років взагалі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виходять за межі викладених у заяві обставин та вимог. Наявність згоди позивача на розстрочку виконання судового рішення, на яку посилався ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, не може розцінюватись у якості автоматичної підстави для прийняття судом рішення про таку розстрочку. Більш того, у судовому засіданні ОСОБА_3 заявив, що не зважаючи на те, що з часу присудження до стягнення грошової суми вона не погашалась ОСОБА_2 навіть частково, він не виключав можливості відповідних домовленостей з боржником на стадії виконання, проте заперечував проти розстрочення у судовому порядку. Тобто, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як сторони виконавчого провадження, фактично не позбавлені права вирішити це питання у позасудовому порядку. Факт відсутності ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції, на який він посилався в апеляційній скарзі, сам по собі не є підставою для скасування правильно постановленої по суті вирішеного питання ухвали суду.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2014 року скасувати, справу повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7