РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1117/14-ц

пр. № 2/759/1973/14

27 червня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді Морозова
М.О.

при секретарях Прохоренко
К.М., Кузнець Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТДВ СК
«Альфа-Гарант», треті особи: Відділення
№16 філії «Центральне РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 про захист
прав споживача, обов'язок виконати
страхову послугу щодо відшкодування
страхового випадку згідно умов
договору добровільного страхування
наземного транспорту,

в с т а н о в
и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення
страхового відшкодування у зв'язку зі
страховим випадком відповідно до
Договору №06-Z/01-040-02941 від 18.08.2010 р.
добровільного страхування
транстпорного засобу, що є предметом
застави, в сумі 48567, 84 грн.

При цьому, посилається на те, що 5.02.2007 р.
він уклав з банком АТ «Бакн «Фінанси та
Кредит» договір, згідно якого банк
надав йому в тимчасове користування
кредитні ресурси, які він використав на
придбаання автомобіля «Опель Вектра»,
д/н НОМЕР_1. У відповідності до умов
кредитного договору з банком він
щорічно здійснював страхування
автомобіля на користь банку від
ризиків втрати, ушкодження і
викрадення на суму, що не менше
реальної вартості автомобіля, який він
придбав на кошти, отримані згідно
кредитного договору. 17.08.2009 р. він надав
ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3
нотаріально посвідчену приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
довіреність щодо розпорядження
автомобілем «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1.
10.08.2011 р. ОСОБА_2 у м. Сімферополь скоїв
ДТП, в результаті чого був значно
пошкоджений його автомобіль «Опель
Вектра», і постановою Залізничного
суду м. Сімферополя від 8.09.2011 р. ОСОБА_2
був визнаний винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. У визначені страховим полісом
строки страховик був повідомлений про
страховий випадок та подана заява на
виплату страхового відшкодування.
Розмір вартості відновлюваного
ремонту об'єкту страхування-автомобіля
був визначений в сумі 48567, 84 грн. Він
неодноразово звертався до відповідача
по справі щодо затримки виплати
страхового відшкодування, однак кошти
так і не були виплачені.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і
його представник позов підтримали.

Представник відповідача ТзДВ Страхова
компанія «Альфа-Гарант» позов не
визнала, пояснивши, що позивач, не
надавши всіх необхідних документів, не
набув права на отримання страхового
відшкодування, а відповідач не вправі
виплатити страхове відшкодування, доки
не будуть надані всі документи,
необхідні для виплати страхового
відшкодування. Позивачем не було взято
до уваги всіх істотних умов договору
страхування та самостійно визначено
суму страхового відшкодування, що не
відповідає умовам договору
страхування. Вигодонабувачем згідно
договору страхування визначено ТОВ
«Банк «Фінанси та Кредит» і за своєю
правовою юридичною природою вказаний
договір стархування є договором на
користь третьої особи й
вигодонабувачем за даним зобов'язанням
виступає саме філія «Центральне
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит». Вигодонабувач не
наділяв позивача по справі на
одержання страхової виплати.

Третя особа Відділення №16 філії
«Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» належним чином про час, місце
слухання справи повідомлялась, її
представник в судове засідання не
з'явився, тому суд, враховуючи думку
позивача, представників сторін,
матеріали та обставини справи, вважає
за можливе розглянути справу без
участі представника третьої особи.

Притягнутий до участі в справі в якості
третьої особи ОСОБА_2 належним чином
про час, місце слухання справи
повідомляся, в судове засідання не
з'явився, тому суд, враховуючи думку
позивача, представників сторін,
матеріали та обставини справи, вважає
за можливе розглянути справу без
участі вказаної третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові
докази по справі, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 5.02.2007 р. ОСОБА_1
уклав з банком АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» договір, згідно якого банк
надав йому в тимчасове користування
кредитні ресурси, які він використав на
придбання автомобіля «Опель Вектра»,
д/н НОМЕР_1, і по договору застави
автомобіля від 5.02.2007 р. даний
автомобіль був переданий у заставу
вказаному банку як заставоутримувачу
на забезпечення повернення кредитних
ресурсів за кредитним договором
№16-77/07-А від 5.02.2007 р. 18.08.2010 р. між
сторонами по справі було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту №06-Z/01-040-0291, яким
був застрахований автомобіль марки
«Опель Вектра», д/н НОМЕР_1. 17.08.2009 р.
ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 та його дружині
ОСОБА_3 нотаріально посвідчену
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
довіреність щодо експлуатації
автомобіля «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1, з
наділенням вказаним особам певними
правами відносно автомобіля. 10.08.2011 р.
ОСОБА_2 у м. Сімферополь скоїв ДТП, в
результаті чого був пошкоджений
автомобіль позивача по справі «Опель
Вектра», і постановою Залізничного
суду м. Сімферополя від 8.09.2011 р. ОСОБА_2
був визнаний винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Про страхову подію було
повідомлено ТзДВ Страхова компанія
«Альфа-Гарант», були надані всі
необхідні документи в підтвердження
факту настання страхової події, її
обставин, причин події, характеру
пошкоджень транспортного засобу, і був
наданий пошкоджений автомобіль для
огляду і встановлення розміру збитків.
Відповідач повинен був відшкодувати
завдані збитки в результаті страхової
події, за вирахуванням необхідних
відрахувань по умовам договору
страхування, перерахувавши кошти на
рахунок вигодонабувача ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», але не виплатив
страхове відшкодування. ОСОБА_1,
вигодонабувач неодноразово зверталися
до відповідача по справі про виплату
страхового відшкодування, але страхове
відшкодування не було виплачено
(а.с.10-20, 42-44, 47, 61-64).

Згідно ст.1 Закону України „Про
страхування" страхування-це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб в разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів. Загальні
умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону,
конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 17 даного Закону
Правила страхування розробляються
страховиком окремо для кожного виду
страхування і підлягають реєстрації в
Уповноваженому органі при видачі
ліцензії на право здійснення
відповідного виду страхування.
Уповноважений орган має право
відмовити у видачі ліцензії та
реєстрації правил чи змін та (або)
доповнень до них, якщо подані правила
страхування або зміни чи доповнення до
них суперечать чинному законодавству,
порушують чи обмежують права
страхувальника.

Правила добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) №6 Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхоа
компанія «Альфа-Гарант» прийняті 26.09.2006
р.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.6 даного Закону
страхування наземного транспорту
відноситься до добровільного виду
страхування.

Згідно ст.9 даного Закону України
страхова сума-грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова виплата-грошова сума,
яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку. Розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування, або у випадках,
передбачених чинними законодавством.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв,
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і узгоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Вартість відновлюваного ремонут
згідно із звітом №09.11.04 про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, від 12.09.2011 р., проведеного СПД
ОСОБА_6 на замовлення ТзДВ «Страхова
компанія «Альфа-Гарант», складає 48567, 84
грн., де вартість робіт 4489, 92 грн.,
вартість матеріалів 2690, 92 грн., вартість
запчастин без врахування зносу 41387 грн.
(а.с.172-193).

Відповідно до п.13.9 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) №6 у
договорі страхування може бути
передбачено виплату страхового
відшкодування з врахуванням або без
врахування експлуатаційного зносу
деталей, що підлягають заміні. Величина
експлуатаційного зносу деталей, що
підлягають заміні, може бути
встановлена за згодою сторін, в
договорі страхування, або визначена
відповідно до чинного законодавства
України.

Відповідно до п.4.4 договору страхування
при визначенні суми страхового
відшкодування до уваги беруться
наступні чинники:

-п.4.5.-під час розрахунку відшкодування
від вартості нових запчастин та
деталей, що підлягають заміні,
вираховується експлуатаційний знос,
якщо інше не зазначено в договорі;

-п.4.5.1-у разі, якщо в п.6 договору
зазначено, що виплата страхового
відшкодування у відповідний рік
страхування проводиться з врахуванням
експлуатаційного зносу деталей, що
підлягають заміні, під час розрахунку
розміру страхового відшкодування
застосовується розмір зносу, який
відповідно до рішення сторні за
договором становитиме (у відсотках від
вартості нових складників ТЗ): в перші
два роки експлатації-1, 5 % за кожен
повний місяць експлуатації та 1, 0 % за
кожен наступний повний місяць
експлуатації, але загалом не більше 70 %.

Автомобіль випущений в 2006 р.
Експлуатаційний знос буде дорівнювати
по вищевказаним умовам договору
страхування: з 1.01.2006 р. по 31.12.2007 р.-36 %, з
1.01.2008 р. по 10.08.2011 р. (коли сталась ДТП)-43 %,
а всього знос транспортного засобу за
вказані періоди складає 79 %, тобто по
умовам договору береться до уваги 70 %.

Знос до вартості деталей, що підлягають
заміні, складає 41387 грн./100 х 70 %=12416, 10 грн.

Відповідно до п.4.17 розділу 4 Додатку №2
до договору страхування у разі, якщо в
період дії договору страхове
відшкодування здійснювалось більше
одного разу, та за наступними
страховими випадками, що стались після
першого, франшиза з вини водія або якщо
винна особа не встановлена,
збільшується на 1% від страхової суми за
кожен такий випадок.

Відповідачем по справі вже
виплачувалось вигодонабувачу 7.09.2011 р.
страхове відшкодування в розмірі 2915, 84
грн. по договору добровільного
страхування від 18.08.2010 р., що був
укладений між сторонами по справі, по
страховому акту №СТ /11/0146 відповідно до
страхового випадку, що настав 26.02.2011 р. з
участю водія ОСОБА_2 (а.с. 65-72).

Оскільки страхова сума складає 110000
грн., то франшиза за другим страховим
випадком від 10.08.2011 р. має складати 1100
грн.

Таким чином страхове відшкодування
мало б дорівнювати 18469, 94 грн. (12416,10
грн.+4489, 92 грн.+2690, 92 грн.-1100 грн.).

Однак, договір страхування також
містить п.4.10.1. розділ 4 Додатку №2 до
умов страхування, згідно якого
страхове відшкодування дорівнює 80 % від
суми, що визначена, виходячи з вартості
відновлюваного ремонту ТЗ, визначеної
актом автотоварознавчого дослідження
або деталізованої калькуляції,
рекомендованої СТО, після застосування
до неї всіх відрахувань, передбачених
умовами договору страхування
(франшизи, експлуатаційного зносу
деталей, тощо).

Тому, розмір страхового відшкодування
необхідно вирахувати, встановивши його
в 18496, 94 грн./100х80 %=14797, 56 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування
дорівнює 14797, 56 грн., яке повинно бути
стягнуто з відповідача по справі на
користь позивача.

Суд вважає безпідставними твердження
представника відповідача про
ненадання позивачем необхідних
документів для виплати страхового
відшкодування, оскільки у відповідача,
як вбачається з копії страхової справи,
наданої суду, були і є всі необхідні
документи для виплати страхового
відшкодування. Закон пов'язує обов'язок
страховика здійснити відшкодування
саме зі страховим випадком, а не з
наданням певних доказів
страхувальником.

Договір добровільного страхування
автомобіля позивача по справі не
визнавався недійсним, ОСОБА_2 по
довіреності мав всі повноваження від
імені ОСОБА_1 на експлуатацію
автомобіля позивача, в тому числі його
страхування, отримання страхового
відшкодування, тому умови договору
страхування по страховому
відшкодуванню повинні були
виконуватись страховою компанією, чого
не було зроблено, тому страхове
відшкодування підлягає стягненню в
судовому порядку (а.с. 75, 76).

Не має перешкод для стягнення
страхового відшкодування на користь
ОСОБА_1, бо кредит ним погашено банку у
повному обсязі, заборгованості перед
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по
кредитному договору №16-77/07-А від 5.02.2007
р. відсутня, про що свідчить довідка
даного банку від 28.01.2014 р. (а.с.74).

Суд, оцінюючі надані та витребувані
докази, діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України.

Таким чином, підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення
страхового відшкодування в сумі 14797
грн. 56 коп.

Витрати по справі, понесені судом,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, повинні
бути стягнуті на користь держави з
відповідача в сумі 243 грн. 60 коп.,
виходячи з вимог ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» та об'єму
задоволених позовних вимог, бо позивач
по справі при подачі позову до суду
судовий збір не сплачував.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 4, 6, 9, 16, 17, 18, 20 Закону України
"Про страхування", ст.ст. 526, 611, 614, 627, 628,
988, 990, 992 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 214, 215
ЦПК України, суд

в и р і ш
и в:

Позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант»,
треті особи: Відділення №16 філії
«Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит», ОСОБА_2 про захист прав
споживача, обов'язок виконати страхову
послугу щодо відшкодування страхового
випадку згідно умов договору
добровільного страхування наземного
транспорту задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» ) на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування у розмірі 14797 гривень 56
копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» () на користь держави судові
витрати по справі в розмірі 243 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у розгляді
справи, але були відсутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційні
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копій цього рішення.

Суддя