У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного вищого навчального закладу
«Донбаський державний педагогічний
університет», ОСОБА_5 про визнання
недійсним наказу про звільнення,
поновлення на роботі, зміни формування
причин звільнення, перерахунок та
виплату заробітної плати за роботу в
неробочі та святкові дні, перерахунок
заробітної плати, стягнення суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення компенсації у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю,
зобов'язання внесення додаткових
відомостей до трудової книжки та
стягнення моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 6 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 8 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним
позовом, в якому просила визнати
недійсним наказ про звільнення,
поновити її на роботі, змінити
формування причин звільнення,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату заробітної
плати за роботу в неробочі та святкові
дні, перерахунок заробітної плати
відповідно до ст. 57 Закону України «Про
освіту» та перерахунок заборгованості
по заробітній платі з 1999 року до
моменту звільнення, стягнути суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнути компенсацію у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
зобов'язати внести додаткові відомості
до трудової книжки та стягнути
спричинену моральну шкоду в розмірі 100
тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 4
грудня 2009 року вона була звільнена з
посади старшого викладача кафедри
філософії та політології у зв'язку з
закінченням строку дії контракту за п. 2
ст. 36 КЗпП України на підставі наказу
ректора Горлівського державного
педагогічного інституту іноземних мов
№ 133-к. Вказувала, що звільнення було
здійснене в період її тимчасової
непрацездатності, що підтверджується
листком непрацездатності від 14
листопада 2009 року, та без попередньої
згоди профспілкової організації,
членом якої вона була, а тому дії
відповідача стосовно її звільнення є
незаконними. Також, на її думку,
відповідач має здійснити перерахунок
та виплату заробітної плати за роботу в
неробочі та святкові дні, перерахунок
заробітної плати відповідно до ст. 57
Закону України «Про освіту» та
перерахунок заборгованості по
заробітній платі з 1999 року до моменту
звільнення, сплатити їй суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та компенсацію у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю. Крім
того, зазначала, що незаконним
звільненням їй була завдана моральна
шкода.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 6 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 8 квітня 2014 року, позов залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що звільнення ОСОБА_4 у зв'язку з
закінченням строку дії контракту було
проведено відповідачем у
відповідності до вимог закону, а також,
що відсутні докази на підтвердження
вимог позивача щодо перерахунку та
виплати заробітної плати за роботу в
неробочі та святкові дні.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 6 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 8 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська