АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8635/2014
Головуючий в 1 інстанції - Романа О.А.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Шуліка Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Подільського районного суду міста
Києва від 23 травня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у листопаді 2013 року .

Зазначав, що 16.04.2007 року між ним та
відповідачем був укладений договір
№ б/н, відповідно до якого останній
отримав кредит в розмірі 750,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 30,00% річних на суму залишку
заборгованості по кредиту.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору станом на 03.11.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 14
479,41 грн.

У зв'язку з наведеним позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість за договором № б/н від
16.04.2007 року в розмірі 14 479,41 грн.

Рішенням Подільського районного суду
міста Києва від 23 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та постановлення нового рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до договору
№б/н від 16.04.2007 року, Банк видав
відповідачці платіжну картку «Метро»
НОМЕР_1, зі строком дії до 31.12.2008 року.
Договором також встановлено, що базова
відсоткова ставка по кредитному ліміту
складає 2,5 % щомісячно на залишок
заборгованості.

Відповідо до п.п. 3.1. та 9.12. Умов та
правил надання банківських послуг для
надання послуг Банк відкриває Клієнту
картрахунки, видає Клієнту карти, їх
вид та строк дії визначені в заяві та в
памяткі Клієнта, підписанням якого
Клієнт та Банк укладають Договір про
надання банківських послуг. Договір
діє протягом 12-ти місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично продовжується на той
самий строк (а.с. 6- 8).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за укладеним
договором, станом на 03.11.2013 року виникла
заборгованість в розмірі 14 479,41 грн., яка
відповідно до наявного в матеріалах
справи розрахунку заборгованості,
складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 2 848,1
грн.,заборгованості за процентами в
розмірі 10 465,62 грн. та заборгованості по
судовим штрафам в сумі 1 165,68 грн.

Звернувшись у листопаді 2013 року з
позовом про стягнення заборгованості,
позивач послався на невиконання
відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд виходив
з того, що при зверненні до суду
позивачем пропущено строк позовної
давності встановлений ст. 257 ЦК України
тривалістю у три роки, оскільки строк
дії картки встановлено до грудня 2008
року.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, відповідним до обставин
справи та вимогам закону, що регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на неврахування
судом першої інстанції положення
договору, який передбачає строк його
дії до повного виконання своїх
зобов'язань, оскільки сама по собі
умова договору до повного виконання
взятих на себе зобов'язань перед
кредитодавцем, не може розглядатися як
установлення строку його дії, так як це
не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

В даному випадку строк дії договору, як
вже зазначалося вище, встановлено
сторонами в заяві клієнта від 16.04.2007
року.

Крім того, нормами ст. ст. 256, 257 ЦК
України визначено, що позовна давність
- це строк у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.11.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» на
адресу відповідача був направлений
лист №, в якому банк інформував
клієнта щодо наявності у останнього
заборгованості за укладеним договором
в розмірі 6 454,87 грн. (а.с. 34).

Отже, станом на 07.11.2009 року позивачу
було відомо про порушення свого права,
проте з позовною заявою позивач
звернувся 28.11.2013 р., тобто з пропущенням
трирічного строку передбаченим ст. 257
ЦК України.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Шуліка Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Подільського
районного суду міста Києва від 23 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :