Номер провадження 2/259/219/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
місто
Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька

у складі: головуючого судді:

Білецького М.В.,

за участю секретаря судового
засідання:
Гордон Ю.О.,

позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, 3-тя особа: П'ята донецька
державна нотаріальна контора про
визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, 3-тя особа: П'ята донецька
державна нотаріальна контора про
визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним в якому зазначає, що
вона є власником 2/3 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті її матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батько відповідача - ОСОБА_4, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом позивача.

12 квітня 2013 року державним нотаріусом
П'ятої донецької державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_3
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_4

Вважає, що свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3
видано з порушенням діючих вимог
закону, оскільки після смерті ОСОБА_5
спадкоємець ОСОБА_4, що є батьком ОСОБА_3
в нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини не звертався,
свідоцтво про право на спадщину за
законом не одержував та право
власності в встановленому законом
порядку не зареєстрував.

У зв'язку з тим, що частка домоволодіння
АДРЕСА_1, на яку видано свідоцтво про
право на спадщину за законом, померлому
ОСОБА_4 не належала, просить визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане державним
нотаріусом П'ятої донецької державної
нотаріальної контори Свиридовою А.В., 20
квітня 2013 року на ім'я ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання з'явилась,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час, день та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача в судове
засідання з'явилась, проти задоволення
позову заперечувала у повному обсязі,
зазначила, що свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 від
20.04.2013 року видане у відповідності до
вимог ЦК України, Закону України «Про
нотаріат» та «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».

Представник 3-ї особи: П'ятої донецької
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явилась, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, проти задоволення позову
заперечувала у повному обсязі. В
попередньому судовому засіданні
пояснила, що свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 від
20.04.2013 року видане у відповідності до
вимог ЦК України, Закону України «Про
нотаріат» та «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
письмові матеріали справи, дослідивши
надані докази у їх сукупності, прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 на праві власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом П'ятої донецької
державної нотаріальної контори від
29.05.1996 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 16.02.2006 року, ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої
залишилось спадкове мано, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що спадкоємцями
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 були ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_7.

У встановлений законом строк для
прийняття спадщини ОСОБА_4, ОСОБА_1
звернулись до П'ятої донецької
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданим державним
нотаріусом П'ятої донецької державної
нотаріальної контори від 03.03.2007 року,
ОСОБА_1 є власником 2/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1, у тому числі з
урахуванням 1/3 частки спадкового майна,
від якої на її користь відмовилася
ОСОБА_7, після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 16.08.2011 року.

Судом встановлено, що спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3.

У встановлений законом строк для
прийняття спадщини ОСОБА_3, звернувся
до П'ятої донецької державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, на підставі чого
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1268 ЦК України визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину якщо
він постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
або ж у відповідності до ст. 1269 ЦК
України, якщо він подав до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вказані дії повинні бути
здійснені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

У відповідності до положень ст. 1296 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

З роз'яснень наданих в листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування » №
24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року вбачається, що
при розгляді справ про визнання права
власності на спадкове нерухоме майно у
випадках, якщо спадщина прийнята, проте
спадкоємцем не було одержано свідоцтво
про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не
здійснено державну реєстрацію права на
спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги,
що законодавець розмежовує поняття
"виникнення права на спадщину" та
"виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину. Статтею 1297 ЦК
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися за свідоцтвом про право на
спадщину на нерухоме майно. Проте
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у виді
втрати права на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Іншими випадками визнання свідоцтва
про право на спадщину, відповідно до п.
27 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року
можуть бути: визнання заповіту
недійсним, визнання відмови від
спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Статтею 68 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріус при
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до п. 4 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,
нотаріус при видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом перевіряє:
факт смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства, якщо
має місце спадкування за законом,
прийняття спадкоємцем спадщини у
встановлений законом спосіб, склад
спадкового майна, на яке видається
свідоцтво про право на спадщину. На
підтвердження цих обставин від
спадкоємців витребовуються документи,
які підтверджують вказані факти.

Таким чином, не одержання ОСОБА_4
свідоцтва про право на спадщину на 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не
позбавляє спадкоємця, ОСОБА_3 права на
спадщину.

Отже, свідоцтво про право на спадщину
було видане державним нотаріусом
П'ятої донецької державної
нотаріальної контори згідно вимог ЦК
України, Закону України «Про нотаріат»
та «Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», тому вимоги
позивача щодо визнання недійним
свідоцтва про право на спадщину
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1296, 1297, 1299, 1301
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд -

в и р
і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, 3-тя особа: П'ята донецька
нотаріальна контора про визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Куйбишевського

районного суду м. Донецька

М.В.Білецький