АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/5571/13-ц 22-ц/774/1319/К/14
Справа № 211/5571/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741319 К14
Категорія № 48 (ІV)
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Бевзі М.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про розподіл спільного майна
подружжя.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 17 листопада 2001
року зареєстровано шлюб із
відповідачем, який 22 лютого 2013 року
розірвано. Під час сумісного
проживання сторони придбали у 2006 році
автомобіль Деу Сенс Т131140, 2006 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1 за
41435 грн.

22 травня 2012 року ОСОБА_7, отримавши від
подружжя кошти в сумі 48706 грв., оформив
на них довіреність з правом
розпорядження на власний розсуд
автомобілем FORD MONDEO 1995 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2. Крім того,
під час спільного проживання вони
придбали велосипед за 2950 грн., ноутбук
« Acer Aspire» за 5927 грн. , які залишилися у
відповідача, а також вони мали
колекцію монет вартістю 10000 грн.

Посилаючись на те, що усе придбане
майно є спільною сумісною власністю
подружжя, після уточнення позовних
вимог, позивач просить суд поділити
спільне сумісне майно колишнього
подружжя залишивши майно у
користуванні відповідача та
зобов'язати відповідача сплатити їй
компенсацію, що складає 54510 грв., а також
сплачений судовий збір, та витрати на
правову допомогу.

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 28
квітня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про розподіл спільного майна
подружжя.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 та
її представник ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не
взяв до уваги, що відповідач на
власний розсуд розпорядився спільним
майном подружжя автомобілем Деу Сенс,
тому вона має право отримати
компенсацію половини його власності.

На думку позивача суд дійшов
помилкового висновку про не доведення
придбання автомобіля Форд у власність
подружжя на підставі довіреності, не
взявши до уваги показання свідків та
інші докази.

Суд не взяв до уваги показання
свідків та дійшов безпідставного
висновку про не доведення перебування
у спільній власності велосипеда,
ноутбука та колекції монет, які
відповідач використав та відчужив без
згоди позивача.

Судом безпідставно не
застосовано до спірних правовідносин
законодавство, яке підлягає
застосуванню, не розглянуто усі
позовні вимоги, щодо визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
придбаного у період шлюбу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 17
листопада 2001 року по 22 лютого 2013 року. (
а.с. 10).

За час сумісного проживання згідно
копії договору купівлі - продажу № 1449
від 20 липня 2006 року ОСОБА_3 придбав
автомобіль Деу Сенс Т131140, 2006 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1,
вартість якого становить 41435 грн. ( а.с.
11-13).

Згідно копії довіреності від 22 травня
2012 року ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах за
їх розсудом автомобіль Форд , 1995 року
випуску ( а.с.14).

Згідно копії довіреності від 08 квітня
2008 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 складати правочини та
розпоряджатися належним йому
автомобілем Деу сенс Т 13110 ( а.с.15).

Згідно довідки № 14/4 ЦНП від 24 вересня
2013 року УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області
транспортний засіб Деу Сенс Т131140, 2006
року випуску , реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3 (
а.с.23).

Відповідно відповіді Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування Апостолівського,
Широківського та Софіївського районів
від 24 жовтня 2013 року, автомобіль Форд ,
номерний знак НОМЕР_2,1995 року випуску
зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 ( а.с.26).

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з недоведеності наявності
майна в натурі на час припинення
шлюбних відносин, у зв'язку із чим
дійшов висновку про неможливість
його поділу.

Однак, колегія суддів не може
повністю погодитися із висновком
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності на підставі закону,
;що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна повністю визнати законним і
обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується із
висновками суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна - автомобіля Деу Сенс
Т131140, 2006 року випуску , реєстраційний
номер НОМЕР_1, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11
від 21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», судам роз'яснено, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясувати джерело і час
його придбання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонено законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не впливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
позивачем не доведено, що
транспортний засіб Форд , номерний знак
НОМЕР_2,1995 року випуску придбано
сторонами за час шлюбу та є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
оскільки згідно відомостей Центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування
Апостолівського, Широківського та
Софіївського районів він
зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 Тому
колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги в цій
частині, бо вони не відповідають
матеріалам справи.

Також колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
не доведення позивачем ОСОБА_2 про
наявність на час припинення шлюбних
відносин велосипеда, вартістю 2950 грн.,
ноутбука « Acer Aspire», вартістю 5927 грн. та
колекції монет вартістю 10000 грн.
Оскільки свідчення неповнолітнього
ОСОБА_10 про наявність цього майна у
дідуся ОСОБА_11 протирічать поясненням
ОСОБА_11, який стверджував про
відсутність у нього майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Колегія суддів звертає увагу на
доводи апеляційної скарги позивача та
її представника, що спірний
транспортний засіб Деу Сенс Т131140, 2006
року випуску , реєстраційний номер
НОМЕР_1, є спільною власністю
подружжя.

Як убачається з довідки № 14/4 ЦНП від 24
вересня 2013 року УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області
транспортний засіб Деу Сенс Т131140, 2006
року випуску , реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3, тому
на період припинення шлюбних відносин
належав подружжю. Колегія суддів
вважає, висновки суду першої інстанції
про відчуження автомобіля третім
особам на підставі довіреності такими,
що не відповідають законодавству,
оскільки перехід права власності на
рухоме майно підлягає державній
реєстрації. Висновки суду першої
інстанції не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", роз'яснено,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення ч.ч.4,5 ст. 71 СК
України щодо обов'язкової згоди
одного подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. У разі, коли неподільні речі не
можуть бути реально поділені між
подружжям відповідно до їх часток, суд
визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

З матеріалів справи убачається, що
сторонами не досягнуто згоди про поділ
автомобіля Деу Сенс Т131140, 2006 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1,
який є неподільною річчю, а відповідач
не вніс на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми компенсації
вартості ? його частини, тому
задовольнити вимоги про стягнення
компенсації вартості автомобіля без
згоди другого з подружжя є
неприпустимим, тому суд визнає
ідеальні частки кожного з подружжя
автомобіля без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 квітня 2014 року в
частині відмови ОСОБА_2 в позовних
вимогах про розподіл спільного майна
автомобіля Деу Сенс Т131140, 2006 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1
не відповідає вимогам законодавства
та підлягає скасуванню на підставі п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України із ухваленням в
цій частині нового рішення про поділ
спільного майна подружжя автомобіль
Деу Сенс 131140, 2006 року випуску ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
визнання за кожним з подружжя право
власності по ? частині вказаного
автомобіля та залишення його в
спільній частковій власності.

Керуючись ст..ст. 303,307,п.3 ч.1 ст. 309,314-316
ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2014
року скасувати в частині відмови
ОСОБА_2 в позовних вимогах про
розподіл спільного майна автомобіля
Деу Сенс Т131140, 2006 року випуску ,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та винести
в цій частині нове рішення.

Поділити спільне майно подружжя, а
саме автомобіль Деу Сенс Т131140, 2006 року
випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнавши за
кожним право власності по ? частині
вказаного автомобіля. Зазначений
автомобіль залишити в спільній
частковій власності.

В іншій частині рішення суду залишити
без мін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: