РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок залиття його квартири АДРЕСА_1, розмір якої має бути визначено будівельно-технічною експертизою, та моральну шкоду в сумі 2500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_1; 24.06.2013 о 19-00 годині він виявив, що його сусід з верхнього поверху залив його квартиру. В результаті залиття пошкоджені шпалери, деревяна підлога, в одній з кімнат відсутня електрика, квартира потребує оновлення ремонту. Ввечері того ж дня в усній розмові із своїм сусідом, позивачу було запропоновано відшкодувати збитки та відремонтувати електрику, однак після цього жодних дій з боку сусіда не було. 26.06.2013 за заявою ОСОБА_1 комісією дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» проведено обстеження його квартири, складено акт, в якому встановлено причину залиття та особу, у залитті винної, тобто власника квартири АДРЕСА_2. Позивач на момент звернення до суду не міг оцінити розмір матеріального збитку та просив призначити у справі відповідну експертизу. ОСОБА_1 також визначив розмір моральної шкоди в сумі 2500,00 грн., однак обґрунтування її не навів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням висновків проведеної у справі експертизи просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 9096,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вини її довірителя у залитті квартири позивача, при складанні акту про залиттяАДРЕСА_3 члени комісії не оглядали. Наголошувала, що в 2013 році у будинку № 41-А по пр. Гагаріна в м. Харкові декілька разів відбувались залиття, а тому виявлені комісією сліди залиття могли виникнути раніше. Також позивачем не надано доказів на підтвердження факту залиття саме 24.06.213.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

В матеріалах справи наявний документ (а.с 6), з якого вбачається, що 26.06.2013 комісією у складі начальника дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4В, інженера дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5 та інженера дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6 складено акт обстеження квартири АДРЕСА_1 за письмовим звернення мешканців цієї квартири, яким встановлено наявність слідів залиття в кімнатах; висновком комісії встановлено, що залиття квартири № 39 у житловому будинку по пр. Гагаріна,41-А в м. Харкові сталось з вище розташованої квартири № 43 з причини халатного залиття.

Даний акт підписано начальником дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4В, інженером дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6 та бухгалтером дільниці № 20 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7

В зазначеному акті відсутнє посилання на дату залиття квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що залиття його квартири він виявив 24.06.2013, однак точної дати та часу судом не встановлено.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 судом у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновків якої розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, яке сталось 24.06.2013, станом на 24.02.2014, становить 9096,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач ОСОБА_1, посилаючись на акт комісії про залиття, вважає, що саме ОСОБА_2 є особою, винною у залитті, а тому саме він має відшкодовувати спричинену шкоду.

Представником відповідача неодноразово у судовому засіданні наголошувалось на те, що у вказаному акті відсутня належна причина залиття, обстеження квартири № 39 проводилось за відсутності ОСОБА_2, до його квартири ніхто не приходив та не оглядав, що робить висновки даної комісії не обєктивними.

Для усунення даних протиріч у судовому засіданні допитані в якості свідків зазначені в акті члени комісії.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_4, повідомив, що він одноособово 26.06.2014 заходив до квартири № 39, бачив сліди залиття, заходив також до квартири № 38; квартира № 43 була зачинена, доступу для її огляду не було, він дзвонив у двері, залишив записку, в акті причиною залиття було вказано його припущення, оскільки іншої інформації не було, точніше причину залиття було можливо встановити лише при огляді квартири № 43, інші зазначені в акті члени комісії на місце не виходили.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона не виходила на місце залиття, акт було складено з пояснень її начальника, а вона його лише підписала.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що на час складання акту про залиття вона перебувала на лікарняному, не приймала участі в обстеженні і цей акт не підписувала.

Враховуючи викладене суд не може встановити належним чином причину залиття та особу в ньому винну, окрім даного акту про залиття від 26.06.2013, який суд не може прийняти до уваги як доказ, позивачем не надано інших належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог щодо стягнення спричиненої шкоди саме з відповідача ОСОБА_2

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок залиття його квартири, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_8