Справа № 654/1311/14-ц
Провадження № 2/654/575/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2014 року
м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого
суддіФранцішка Ю.В.,при
секретаріТерещенко Ю.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Гола Пристань цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищевказаним позовом в якому зазначає,
що в його приватній власності
знаходиться житловий будинок
розташований по АДРЕСА_1,
Голопристанського району, Херсонської
області. Відповідач по справі
приходяться йому сином його дружини
від першого шлюбу. Після досягнення
відповідачем 16 років позивач змушений
був приписати його до свого будинку. З
2010 року відповідач фактично не
проживає в вищезазначеному будинку,
так як відбуває покарання за скоєння
ряду злочинів в місцях позбавлення
волі. Так як на сьогоднішній день
позивач має намір продати будинок, тому
просить суд задовольнити його позов та
позбавити права користування та
розпорядження житловим приміщенням, що
знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав на підставах
зазначених в позові та просив суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відбуває покарання в
Північній виправні колонії № 90. Згідно
розписки ОСОБА_3, щодо отримання
матеріалів справи, відповідач належним
чином повідомлений про час, день та
місце слухання справи і не надсилав до
суду заперечень проти позову. За
наявності матеріалів у справі, суд
вважає можливим розглянути позов у
відсутності відповідачів та за згодою
позивача ухвалити рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає ст. 224
ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та перевіривши матеріали
справи, оцінивши представлені
документи, суд вважає, що позов
підлягає повному задоволенню з таких
підстав.

Правовідносини сторін, щодо
користування будинком регулюються
Житловим Кодексом та Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
будинок АДРЕСА_1, Голопристанського
району належить ОСОБА_3.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
«Про ратифікацію конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України)

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України, та
ст. 150 Житлового Кодексу України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
має право на захист права власності
від порушень, не пов'язаних із
позбавленням володіння, а саме, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Отже, закон встановлює пріоритет прав
власника житла над правами інших осіб
щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Як було встановлено в судовому
засіданні, відповідач приписаний до
вищезазначеного житлового будинку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
позивач просив усунути йому перешкоди
в користуванні майном шляхом зняття з
реєстрації відповідача, так як
останній тривалий час не проживає в
його будинку.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач погодився на добровільне
зняття з реєстрації з будинку ОСОБА_3,
звернувся до Державної міграційної
служби та сільської ради для вирішення
даного питання, проте був затриманий
працівниками міліції та в подальшому
засуджений за скоєння ряду злочинів та
направлений до Північної виправної
колонії № 90 для відбування покарання.

Зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України слідує, що
особу може бути визнано такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням лише внаслідок
відсутності цієї особи без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено,
що ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом.

Також згідно п.10 Постанови №2 від 12
квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", якщо особа
була відсутньою понад встановлені
строки без поважних причин, то суд
вправі визнати його таким, що втратив
право на жилплощу.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням проводиться в
судовому порядку.

Беручи до уваги встановлений в
судовому засіданні термін відсутності
в будинку ОСОБА_3 відповідача, який
становить понад один рік, останній
втратили право на користування
житловим приміщенням АДРЕСА_1,
Голопристанського району, Херсонської
області.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 72, 150, 156 ЖК
України, ст.ст.10, 11, 15, 60, 208, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
на користування будинком АДРЕСА_1,
Голопристанського району, Херсонської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю. В. Францішко