Справа № 473/5289/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій
М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дмитрівське» про стягнення
компенсації вартості майнового паю,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до
СТОВ «Дмитрівське» про стягнення
компенсації вартості майнового паю в
якому вказувала, що вона, як член
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Восход», отримала
свідоцтво про право на майновий пай
станом на 01 січня 2000 року
вартістю 1 197 грн.

Під час розпаювання майна СВК «Восход»
разом з іншими членами кооперативу
отримала на свій пай на суму 278 грн.
приміщення пташника.

Оскільки ні кооператив, ні відповідач,
як його правонаступник, жодного
додаткового майна на залишок паю
ОСОБА_1 не передали, залишок його
вартості не виплатили, а тому остання
просила в судовому порядку стягнути зі
СТОВ «Дмитрівське» на свою користь
компенсацію вартості майнового паю в
розмірі 919 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої вимоги підтримала в повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним в позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надіслав
на адресу суду письмову заяву про
розгляд справи без його участі, а також
заперечення проти позову.

Заперечення обґрунтовував відсутністю
в матеріалах справи належних та
допустимих доказів наявності у
позивачки права на майновий пай в СВК
«Восход», безпідставністю вимог до
відповідача, який не відповідає за
зобов'язаннями кооперативу, а також
пропуском ОСОБА_1 без поважних причин
строків на звернення до суду з такими
вимогами.

Оскільки матеріали справи містять всі
необхідні докази про права та
взаємовідносини сторін, а тому суд
вважав можливим провести розгляд
справи без участі представника
відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, суд прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно
була членом сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Восход» та
отримала свідоцтво про право на
майновий пай.

Вартість її паю станом на 01 січня 2000
року складала 1 197 грн.

Під час розпаювання майна СВК «Восход»
позивачка разом з іншими членами
кооперативу отримала на свій пай на
суму 278 грн. приміщення пташника.

Проте ні кооператив, ні відповідач, як
його правонаступник, жодного
додаткового майна на залишок паю
ОСОБА_1 не передали, залишок його
вартості в добровільному порядку не
виплатили, що стало підставою для вимог
позивачки про стягнення зі
СТОВ «Дмитрівське» компенсації
вартості майнового паю в розмірі 919 грн.

Питання щодо виділення в натурі членам
частки в майні колективного
сільськогосподарського підприємства
врегульовано Законом України від 14
лютого 1992 року «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» (далі - Закон), Указом
Президента України від 29 січня 2001 року
№ 62 «Про заходи щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки», постановою Кабінету
Міністрів України від 28 лютого 2001 року
№ 177 «Про врегулювання питань щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектору економіки» (далі - Постанова) і
«Порядком розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств»,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України від 14
березня 2001 року № 62 (далі - Порядок).

Зокрема за змістом абз. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 9
Закону майно колективного
сільськогосподарського підприємства
належить його членам на праві спільної
часткової власності.

Право членів підприємства на пайовий
фонд майна залежить від їх трудового
внеску.

Пай є власністю члена підприємства.
Право розпоряджатися своїм паєм за
власним розсудом член підприємства
набуває після припинення членства в
підприємстві.

У разі виходу з підприємства його
члени мають право на пай натурою,
грішми або цінними паперами відповідно
до розміру та структури пайового
фонду або в іншій, за згодою сторін,
формі.

Разом з тим при перетворенні одного
колективного сільськогосподарського
підприємства в інше до
новоствореного підприємства
переходять усі майнові права і
обов'язки колишнього підприємства.

У разі реорганізації такого
підприємства паї його членам або їх
спадкоємцям видаються
правонаступниками цього підприємства
за рахунок майна, яке було віднесене
до складу пайового фонду
підприємства на дату його
реорганізації і передане на баланс
правонаступникам (ч.ч. 6, 7 ст. 31 Закону).

Відповідно до Постанови та Порядку під
час реорганізації
сільськогосподарського підприємства
створюється спеціальна комісія з
організації вирішення майнових питань,
що виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки до
повноважень якої відносяться:
складання переліку активів і
зобов'язань підприємства, проведення
інвентаризації його активів і
зобов'язань, уточнення вартості
активів, капіталізація платежів
підприємства, обов'язкових для
виконання правонаступником,
розрахунок уточненого пайового фонду
майна членів підприємства,
урегулювання інвентаризаційних
різниць.

При цьому комісія затверджує Положення
про порядок паювання майна, складає
список осіб, які мають право на
майновий пай, визначає індивідуальні
майнові паї, що в подальшому
затверджуються загальними зборами
членів підприємства, які є
співвласниками пайового майна.

Право кожного співвласника пайового
фонду підтверджується відповідним
свідоцтвом.

Відповідно до п.п. 8-10, 12 Порядку кожен із
співвласників має право скористатися
своїм майновим паєм в один із таких
способів: об'єднати свій майновий пай
з паями інших співвласників, отримати
майно у натурі у спільну часткову
власність та передати його до
статутного (пайового) фонду
новостворюваної юридичної особи, у
тому числі до обслуговуючого
кооперативу; об'єднати свій майновий
пай з паями інших співвласників,
отримати майно у натурі у спільну
часткову власність, укласти договір
про спільне володіння, користування і
розпорядження майном та передати його
в оренду; отримати свій майновий пай у
натурі індивідуально чи разом із
членами своєї сім'ї і використати його
на свій розсуд; відчужити пай будь-яким
способом в установленому законом
порядку.

Виділення із складу пайового фонду
майна у натурі окремим власникам чи
групам власників за їх бажанням у
процесі вирішення майнових питань
здійснюється
підприємством-правонаступником
(користувачем) на підставі пропозиції
комісії, затвердженої рішенням зборів
співвласників.

Визначення конкретного майна для
виділення окремому власнику чи групі
власників майнових паїв може бути
здійснене одним із нижченаведених
способів за рішенням зборів
співвласників: за структурою пайового
фонду; конкретним майном за взаємною
згодою співвласників; на конкурентних
засадах шляхом проведення аукціону.

Спірні питання щодо розподілу майна
між співвласниками вирішуються в
судовому порядку (п. 16 Порядку).

Тобто вищезазначені положення чітко
вказують на те, що колишні члени
колективного сільськогосподарського
підприємства (його правонаступника)
мають право отримати свій майновий пай
лише у вигляді та розмірі, визначеному
рішенням зборів співвласників паїв або
у порядку виділу своєї частки із
спільного майна шляхом пред'явлення
позову до інших співвласників.

Проте ОСОБА_1 ні самостійно, ні на
пропозицію суду не надала жодних
доказів, що зборами співвласників
майнових паїв приймалися будь-які
рішення щодо виділення їй майнового
паю у вигляді та розмірі, про який
просить позивачка, а також не надала
суду доказів, що в неї є труднощі з
отриманням цієї інформації для
подальшого її витребування судом.

Крім цього, заявляючи вимоги до СТОВ
«Дмитрівське» про стягнення
компенсації вартості майнового паю,
ОСОБА_1 не обґрунтувала пред'явлення
нею позову саме до товариства, яке є
тільки користувачем належного їй паю, а
не до інших співвласників майнових
паїв, зокрема не довела вину
відповідача внаслідок наприклад
умисного невиконання товариством
рішення зборів співвласників паїв про
виділення їй паю тощо.

Нею також проігноровано пропозицію
суду щодо надання інформації про
наявність (відсутність) інших
співвласників паїв з метою вирішення
питання про їх подальше залучення до
участі в розгляді справи.

Таким чином ОСОБА_1 не довела в
належному порядку того, що саме
СТОВ «Дмитрівське» є належним
відповідачем в справі, зокрема
прийняття в належному порядку зборами
співвласників паїв рішення про
стягнення на її користь компенсації
замість майнового паю та невиконання
цього рішення товариством, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

В силу ст. 88 ЦПК України також не
підлягають відшкодуванню й судові
витрати, понесені позивачкою під час
розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дмитрівське» про стягнення
компенсації вартості майнового паю -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В. Вуїв