Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Ступак О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Уманської міської ради
Черкаської області, третя особа -
управління Держземагенства в
Уманському районі Черкаської області,
про визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
протиправним, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 16 січня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 3 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання державного
акта на право власності на земельну
ділянку протиправним, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що згідно договору
дарування, укладеного між ОСОБА_6 та
відповідачем від 8 серпня

2008 року, останній є власником 19/50 частин
будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, та
відповідно до свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 10 липня 2009
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками по
31/100 частин вищевказаного будинку
розташованого на земельній ділянці
площею 829 кв.м.

Вказував, що ОСОБА_5 у 2009 році виготовив
на своє ім'я державний акт на належну
йому частину земельної ділянки,
допустивши при цьому підробку
документів.

Вважав, що відповідач незаконно
здійснив самостійний розподіл
земельної ділянки, без залучення
співвласників будинку, який
задовольняє тільки інтереси
останнього, захопив будівлі та споруди,
які є спадковим майном.

Посилаючись на наведене, просив
поновити строк звернення до суду,
визнати протиправним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ № 045138 від 25
вересня 2009 року.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від

16 січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від

3 квітня 2014 року, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовні давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний

суд, дійшов обґрунтованого висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, оскільки у жовтні 2009 року
останній отримав зустрічний позов
ОСОБА_5 разом із додатками та копією
спірного державного акту у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про реальний
розподіл домоволодіння та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою (а.с.
56-57).

Відповідачем, під час розгляду справи і
до ухвалення рішення суду першої
інстанції, було подано заяву про
застосування строків позовної
давності та наслідки її спливу (а.с. 54-55).

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі
на те, що йому стало відомо про
порушення його права тільки у червні 2013
року спростовуються вищевказаними
доводами та матеріалами справи.

Відповідно до вказаного судова колегія
дійшла висновку, що судами вірно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалені із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від

16 січня 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 3 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.В.
Ступак С.П. Штелик