Номер провадження: 22-ц/785/1134/14
Головуючий у першій інстанції Мунтян О.О.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарях Булгак Х.О., Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія», та до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі Головного управління ДСНС України в Одеській області). Позивач просив визнати подію ДТП страховим випадком, стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, визначеної висновком автотоварознавчого дослідження, у сумі 20952 грн. 79 коп., стягнути з Головного управління ДСНС України в Одеській області на користь позивача відшкодування майнової шкоди, відповідно до фактично понесених витрат на ремонт автомобіля з урахуванням інших витрат у сумі 21531,53 грн., і стягнути відшкодування моральної шкоди у сумі 10 тис. грн., та понесених судових витрат. Позивач та його представник посилались на те, що 05 жовтня 2011 року на вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі належного Головному управлінню МНС України в Одеській області автомобіля марки «ЗІЛ» р/н НОМЕР_6, та за участі належного позивачу автомобіля «SUBARU Legacy» р/н НОМЕР_7, яким керував син позивача ОСОБА_3 Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Завдання моральної шкоди обґрунтовано порушенням звичного укладу життя, необхідністю докладати зусилля для ремонту автомобіля, неможливістю тривалий час користуватися автомобілем.

Представник ГУ МНС України в Одеській області (тепер Головного управління ДСНС України в Одеській області) позов не визнав, посилався на відсутність вини водія ГУ МНС в скоєнні ДТП, на те, що водій виконував бойове завдання, слідував до місця пожежі з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом під час виїзду з подвір'я на вулицю Чорноморського козацтва, що водій автомобіля «SUBARU Legacy» зобов'язаний був надати йому дорогу.

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, посилаючись на те, що страховик не відповідає за шкоду, заподіяну при експлуатації транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності.

Третя особа: ОСОБА_3 позов підтримав і посилався на відсутність з його боку

порушень Правил дорожнього руху, та на те, що водій пожежної машини перед ДТП рухався без увімкнених світлових та звукових сигналів.

Третя особа: ОСОБА_4 посилався на те, що він рухався із увімкненими світловим та звуковим сигналом, що водій автомобіля позивача порушив Правила дорожнього руху, не надавши йому перевагу у русі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», Головного управління МНС України в Одеській області відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 10 липня 2012 року скасувати, і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечували представник Головного управління ДСНС України в Одеській області та третя особа: ОСОБА_4

Представник ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» просив справу розглянути за його відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

За ст. 309 ч.1 п.1,3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду 1-ої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ГУ МНС України в Одеській області ОСОБА_4 в скоєнні ДТП не встановлена та позовні вимоги позивачем належними і допустимими доказами не доведено.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального закону рішення суду 1-ої інстанції не відповідає.

За змістом ст.ст. 1187, 1166,1167,1172 ЦК України шкода, у тому числі майнова і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом… Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності зі ст. 988 ч.1 п.3 ЦК України, ст. ст. 6,9, 22,29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором; страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків; страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у Законі. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП …майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 ч.2ст.23 ЦК України таке відшкодування у розмірі визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу..

Із матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2011 року 06 год. 15 хв. на вул. Чорноморського козацтва,26 в м. Одесі водій Головного управління МНС України в Одеській області ОСОБА_4, керуючи належним Головному управлінню МНС України в Одеській області автомобілем марки «ЗІЛ» р/н НОМЕР_6, порушив п. п. 10.2,10.3 Правил Дорожнього руху, при перестроюванні з середньої смуги в крайню праву смугу не надав переваги автомобілю «SUBARU Legacy» р/н НОМЕР_7, яким керував син позивача ОСОБА_3, рухаючись в крайній правій смузі в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення та внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Про зазначене порушення Правил дорожнього руху працівниками ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_4, правильність якого підтвердив допитаний в якості свідка в апеляційному суді працівник ДАІ ОСОБА_5 (а.с.10-12, адміністративна справа № 3-6495, адмінпротокол ВН1411969) За висновком судової автотехнічної експертизи № 6792 від 28.02.2014р. дії водія автомобіля «ЗІЛ» по забезпеченню безпеки руху у разі застосування спеціальних сигналів регламентувалися вимогами пункту 3.1 ПДР, які наділяли його правом першочергового руху, але вимагали від нього безумовного забезпечення безпеки руху, водій міг виїжджати на крайню праву смугу тільки після впевнення, що вона вільна, тобто, що транспортний засіб, який по ній наближається, і який не видно поза транспортних засобів, зменшує швидкість та дає йому дорогу; якщо автомобіль «ЗІЛ» виїжджав із подвір'я на проїзну частину вулиці без спеціальних сигналів, то: водію автомобіля «ЗІЛ» належало діяти відповідно до вимог пунктів 10.2,10.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), згідно з якими виїжджаючи на дорогу з дворів водій повинен дати дорогу транспортним засобам, які рухаються по ній, а при умові що перевагою в русі йому поступилися водії транспортних засобів, що рухалися в лівій і середній смузі, при маневруванні вже на праву смугу водій автомобіля «ЗІЛ» також не маючи переваги в русі повинен був упевнитися в безпеці подальшого маневру, та дати дорогу водію автомобіля «SUBARU Legacy»; належним виконанням вищезгаданих пунктів ПДР водій автомобіля ЗІЛ мав технічну можливість уникнути пригоди; водій автомобіля «SUBARU Legacy» у цьому випадку, згідно з п.12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху повинен був вжити заходи по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і у цьому випадку міг не мати технічної можливості належним виконання вимог пункту 12.3 ПДР уникнути пригоди; Відносно водія автомобіля «SUBARU Legacy» слід зробити висновок про те, що вона можлива виключно за умови руху автомобіля «ЗІЛ» із включеними спеціальними сигналами; По обох варіантах водій автомобіля «ЗІЛ» належним виконанням вимог ПДР (п.3.1, або 10.2 і 10.3) мав технічну можливість уникнути пригоди, що означає наявність причинного зв'язку між фактичними діями цього водія і фактом настання ДТП.(а.с.268-271) Підстав не довіряти вказаному висновку колегія суддів не вбачає.

У відповідності зі ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За свідченням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в момент ДТП знаходились в автомобілі «SUBARU Legacy», світлових та звукових сигналів автомобіля «ЗІЛ» вони не чули і не спостерігали. Їх свідчення представниками відповідачів не спростовані. Окрім, зацікавлених в результатах розгляду справи, суперечливих пояснень представника Головного управління ДСНС України в Одеській області та водія ОСОБА_4 (водій застосовував спеціальні сигнали, оскільки їхав з пожежі, їхав заправлятися водою, їхав на іншу пожежу..,) доказів застосування водієм спеціальних сигналів суду не надано. Апеляційному суду представником Головного управління ДСНС України в Одеській області надано два різних за змістом та однакових за номером (3494) дорожніх листи про виїзд одного і того ж автомобіля «ЗІЛ» 05.10.2011р. за сигналом тривога на вул. Чорноморського козацтва,23 в м. Одесі. В одному зазначено - «для проливки», в іншому - «на пожежу».(а.с.202,212,243,341) За повідомленням Суворовського РВ ГУМВС України в Одеській області запалення сміття колишнього ремонтно-механічного заводу мало місце 04.10.2011р., а не 05.10.2011р.(а.с.301) Згідно з протоколом 05 жовтня 2011 року ДТП сталася о 16 год. 15 хв. (а.с.10) Наступний виклик на пожежу по вул. Хаджибеєвська дорога,27 до СДПЧ-6 надійшов о 16 год. 39 хв., тобто уже після ДТП.

За записом в журналі пункту пожежного зв'язку СДПЧ-6 сповіщення про загорання сміття та перекриття між 1 та 2 поверхом не експлуатованої будівлі площею 0,5 кв. м на вул. Чорноморського козацтва,23 в м. Одесі надійшло о 15 год. 51 хв..; однак уже о 16 год. 08 хв. та о 16. год.15 хв. зафіксовано прибуття та повернення двох автомобілів з вказаної пожежі до частини.(а.с.244-245зв.) Відтак, аналізуючи вказані записи, колегія суддів прийшла до висновку, що автомобіль «ЗІЛ» 05.10.2011р. повертався до своєї частини. За діючим на час пожежі Тимчасовим статутом дій у надзвичайних ситуаціях (додаток до наказу № 96 від 07.02.2008р.) та Інструкцією караулу спеціальні звукові та світлові пристрої використовуються при прямуванні на пожежу, більше того при прямуванні автомобіля не на оперативне завдання, і при поверненні в частину користуватися спеціальним звуковим сигналом заборонено. Вищевстановлені обставини не спростовують свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відсутність світлових та звукових сигналів під час руху автомобіля «ЗІЛ» в момент ДТП. Підстав їм не довіряти колегія суддів не вбачає. Окремі неточності в свідченнях свідків, на що посилається представник відповідача, не спростовують їх свідчень щодо відсутності спостерігання спеціальних сигналів.

З огляду на час ДТП та на встановлений час надходження сповіщення про пожежу по вул. Хаджибеєвська дорога,27, посилання представника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на те, що автомобіль «ЗІЛ» їхав на пожежу по вул. Хаджибеєвська дорога,27 є неспроможними.

За таких обставин, оскільки відсутність вини за загальним правилом деліктних правовідносин має доводити особа, яка завдала шкоду, колегія суддів приходить до висновку, що застосування спеціальних сигналів водієм і відсутність його вини відповідачем не доведена. А тому є підстави для цивільної відповідальності за завдану позивачу шкоду, і як наслідок для визнання ДТП страховим випадком.

За висновком автотоварознавчого дослідження № 149 від 14.11.2011р. розмір майнової шкоди завданої володільцю автомобіля «SUBARU Legacy» з урахуванням зносу складає 20952 грн. 79 коп. (а. с. 343-364,17-24) Вказаний висновок належними і допустимими доказами відповідачами не спростовано, а тому заперечення проти нього з боку представника Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до уваги братися не можуть.

Згідно з укладеним з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договором страхування, оформленим полісом № АА/ 7076327 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, Головне управління МНС України в Одеській області, якому належить автомобіль «ЗІЛ» р/н НОМЕР_6, на період з 05.09.2011р. по 04.09.2012р., застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, пов'язану з шкодою, заподіяною майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), складає 50 тис. грн. (а. с. 108а,252)

В межах заявленого позову та ліміту відповідальності страховика позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 20952 грн. 79 коп. підлягають задоволенню.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління ДСНС України в Одеській області про стягнення відшкодування майнової шкоди у сумі 21531,53 грн. ( яка складається із різниці між страховим відшкодуванням і завданою шкодою та із майнових збитків) задоволенню не підлягає з наступних підстав. На підтвердження фактично понесених витрат у сумі 41843,86 грн. позивачем суду було надано наряд-замовлення № НОМЕР_4 від 01.02.2012р. з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «SUBARU Legacy», рахунок № НОМЕР_4 від 01.02.2012р., акт виконаних робіт від 17.01.2012р. та копії квитанцій про оплату ремонту 08.11.2011р. і 01.02.2012р. у сумах 15 тис. грн.. та 16739,36 грн. (а.с.366-371,6-8,15-16) На решту суми квитанція відсутня. Водночас ліміт відповідальності страховика за страховим полісом складає 50 тис. грн., а вказана позивачем сума шкоди за межі ліміту відповідальності страховика не виходить.. А крім того, за найменуванням наряду-замовлення № НОМЕР_4 від 01.02.2012р. при замовленні ремонтних робіт домовленість була і про технічне обслуговування автомобіля. Без спеціальних знань експертів розмежування робіт з ремонту та технічного обслуговування, яке безпосередньо з ДТП не пов'язано, є неможливим. На підтвердження понесених позивачем майнових збитків на оплату автотоварознавчого дослідження у сумі 600 грн. позивачем не надано квитанції або будь-якого іншого письмового доказу.. Понесення позивачем витрат по оплаті телеграми у сумі 40 грн. 46 коп. також не підтверджено оригіналом квитанції.

Враховуючи вищезазначене та положення ст.ст.59,64 ЦПК України щодо допустимості письмових доказів, які, як правило, подаються в оригіналі, колегія суддів законних підстав для стягнення з Головного управління ДСНС України в Одеській області майнової шкоди у сумі 21531,53 грн. не вбачає.

За змістом ст. ст. 23 ч. 2 п. 3,ч.3 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується, що через пошкодження автомобіля було порушено звичний уклад життя позивача, тривалий час він був позбавлений можливості користуватися автомобілем, вимушений був докладати зусилля для ремонту автомобіля та для захисту порушеного права. А тому на засадах розумності і справедливості колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн. Вказана моральна шкода підлягає відшкодуванню тільки Головним управлінням ДСНС України в Одеській області.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Обговоривши питання можливості передачі пошкоджених та замінених запчастин ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», колегією суддів встановлено, що пошкоджені запчастини, за поясненням представника позивача, перетворились на металобрухт, і внаслідок тривалого розгляду справи не збереглись.(а.с.378)

В процесі розгляду справи позивачем було понесено витрати по оплаті судового збору та по оплаті автотехнічної експертизи. Пропорційно до задоволених позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у сумі 455 грн. 70 коп. (209,52+ 104,76+141,42).

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (код ЗКПО 20602681) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5) у відшкодування майнової шкоди 20952 грн.79 коп., понесених судових витрат 455 грн.70 коп., а всього стягнути 21408,49 грн.

Стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5) відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн..

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І.Дрішлюк А.П. Заїкін