У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Шишацької районної
державної адміністрації Полтавської
області, про звільнення від сплати
аліментів та визначення місця
проживання дитини; за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа -
орган опіки та піклування Шишацької
районної державної адміністрації
Полтавської області, про визначення
місця проживання дитини за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 24 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що згідно з рішенням
Шишацького районного суду Полтавської
області від 29 вересня 2008 року він
сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на
утримання їхнього сина ОСОБА_7 в
розмірі 1/4 частки усіх видів доходів,
оскільки після розірвання шлюбу син
залишився проживати з нею. З червня 2013
року син фактично проживає в його сім'ї,
а ОСОБА_5 продовжує отримувати кошти на
утримання сина та витрачає їх не за
призначенням, з сином фактично не
спілкується і не цікавиться його
життям.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд звільнити його від сплати
аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання сина ОСОБА_7 та визначити
місце проживання сина разом з ним.

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом,
посилаючись на те, що вона з ОСОБА_4 не
дійшли згоди щодо місця проживання
сина, а вона як мати може забезпечити
значно кращі умови для проживання та
виховання сина, тому просила визначити
місце проживання сина ОСОБА_7 з нею.

Рішенням Шишацького районного суду
Полтавської області від 25
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено. Звільнено його від
обов'язку по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з виконавчим
листом, виданим Шишацьким районним
судом Полтавської області 30 вересня 2008
року на підставі рішення №
2-364/08 від 29 вересня 2008 року. Визначено
місце проживання неповнолітнього
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком -
ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1. У
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 24 квітня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов
задоволено та визначено місце
проживання неповнолітньої дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду, відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_4 та
задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5,
апеляційний суд на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов до правильного висновку про те,
що відсутні виняткові обставини для
розлучення малолітнього сина з матір'ю
(п. 6 Декларації прав дитини), а також з
сестрою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, ураховуючи положення ст. ст.
160, 161, 171 СК України, апеляційний суд
ухвалив рішення, мотивувавши це
інтересами дитини та навівши
обґрунтовані доводи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта