Справа №
Провадження № 2/712/207/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
м.
Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у
складі:

головуючого/судді
-
Євтушенка П.М.

при секретарі
-
Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Черкаської міської ради, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.10.2013 року звернулася до суду з
позовом до Черкаської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько
ОСОБА_4.

Після смерті батька відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини
будинковолодіння АДРЕСА_2. Зазначене
будинковолодіння належало йому в
порядку спадкування за заповітом від 19
вересня 1985 року після смерті його
матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року. Право власності ОСОБА_5
зазначеного будинку підтверджується
технічним паспортом на жилой дом
индивидуального жилищного фонда
(Типовая форма № 2-ТИ ) за реєстраційним
номером № 8235 від 09.10.1985р.

Цю спадщину ОСОБА_4 прийняв в порядку п.1
ч. І ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки
на час її відкриття фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном. Він на момент смерті своєї
матері та до 07 лютого 1997 року проживав в
даному будинковолодінні без
реєстрації, користувався усім майном,
вів домашнє господарство, сплачував
комунальні послуги та утримував
будинок у належному стані. Оскільки на
час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини)
вважається, що її батько є таким, що
прийняв спадщину.

Прийнявши спадщину шляхом фактичних
дій (вступ в управління та володіння
спадковим майном) її батько, ОСОБА_4, не
оформив свої права в нотаріальному
порядку та не отримав свідоцтво про
право на спадщину зазначеного
будниковолодіння.

В цьому будинку вона була
зареєстрована з 21.06.1972 р. та фактично
проживала з цього періоду по
теперішній час. На момент смерті свого
батька та на протязі шести місяців вона
нікуди не виїзжала та користувалася
усім майном, вела домашнє господарство,
сплачувала комунальні послуги та
утримувала будинок у належному стані.

Після смерті батька спадкоємцями
першої черги за законом є : ОСОБА_3
(дружина померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
мешкає в АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (донька
померлого, ІНФОРМАЦІЯ_5, що мешкає в
АДРЕСА_1 ) та вона , ОСОБА_1 (донька
померлого ).

На час відкриття спадщини ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 не проживали із спадкодавцем. Її
мати, ОСОБА_3, на момент смерті свого
чоловіка фактично не проживала в
Україні та з кінця 1999 року по
теперішній час перебуває в Італії на
заробітках.

Мати та сестра не вчинили будь-яких дій,
які б свідчили про їхнє волевиявлення
прийняти спадщину. Вони не зверталися
до державної нотаріальної контори в
порядку ч.2 ст.549 ЦК України із заявою
для прийняття спадщини та не проживали
разом зі спадкодавцем з моменту його
смерті та на протязі 6 місяців після
цього. Тому вважаються такими, що не
прийняли спадщину.

На день смерті ОСОБА_4 проживав в
АДРЕСА_2. Разом з ним на день смерті
проживала та була зареєстрована в
цьому будинку вона - позивач. Таким
чином, після смерті батька вона
вважається такою, що прийняла спадщину
в порядку ч. І ст.549 ЦК України 1963 р.

16 серпня 2013 року вона звернулася з
заявою до Другої Черкаської Державної
Нотаріальної Контори про видачу
Свідоцтва про право на спадщину, однак
отримала нотаріальну відмову, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи,
що належали померлому ОСОБА_4. Оскільки
правовстановлюючий документ
відсутній, оскільки померлий ОСОБА_4,
прийнявши спадщину, не отримав
свідоцтво про право на спадщину.

Просить суд визнати за нею право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ЧМР в судовому
засіданні позов не визнала та просила в
його задоволенні відмовити, оскільки
не визначено коло спадкоємців.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, скерували до суду листи про
розгляд справи без їх участі, позовні
вимоги підтримали та не заперечували
проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2000 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина у вигляді ? частини
будинковолодіння АДРЕСА_2, яке належало
йому в порядку спадкування за
заповітом від 19 вересня 1985 року після
смерті його матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Дану спадщину ОСОБА_4 прийняв в порядку
п.1 ч. І ст. 549 ЦК України 1963 року,
оскільки на час її відкриття фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном. Він на момент смерті
своєї матері та до 07 лютого 1997 року
проживав в даному будинковолодінні без
реєстрації, користувався усім майном,
вів домашнє господарство, сплачував
комунальні послуги та утримував
будинок у належному стані. Оскільки на
час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини)
вважається, що її батько є таким, що
прийняв спадщину. В нотаріальному
порядку свої права він не оформив та не
отримав свідоцтво про право на
спадщину зазначеного
будинковолодіння.

Як вказала в судовому засіданні
представник позивачки, ОСОБА_1 з 21.06.1972
р. була зареєстрована в будинку та
фактично проживала та проживає в ньому
по теперішній час. На момент смерті
свого батька та на протязі шести
місяців вона нікуди не виїзжала та
користувалася усім майном, вела
домашнє господарство, сплачувала
комунальні послуги та утримувала
будинок у належному стані.

Після смерті батька спадкоємцями
першої черги за законом є : дружина
померлого ОСОБА_3, донька померлого
ОСОБА_2 та донька померлого ОСОБА_1.

Як вбачається з клопотань третіх осіб,
на момент смерті ОСОБА_4 фактично
проживав в ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_2.
Позивачка за ним доглядала та з моменту
свого народження по сьогоднішній день
постійно проживає в будинку. А тому
наміру приймати спадщину вони не мають.

16 серпня 2013 року позивач звернулася з
заявою до Другої Черкаської Державної
Нотаріальної Контори про видачу
Свідоцтва про право на спадщину, однак
отримала нотаріальну відмову, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи,
що належали померлому ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Враховуючи, що позовні вимоги є
обґрунтованими та знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
суд приходить до висновку про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 5, 10,11, 57-60, 209, 212-214
ЦПК України, на підставі ст. ст. 1261, 1268 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської
міської ради, треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом десяти днів
з моменту його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
підпис
Євтушенко П.М.