Справа № 254/1036/13-ц
Провадження № 2/254/753/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року

м. Донецьк

Будьоннівський районний суд
міста Донецька у складі:

головуючого
судді Заборського В.О.,

при секретарі
Калініній Н.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Донецьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
визнання дій відповідачів незаконними,
усунення перешкод в користуванні
квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про визнання її дій
незаконними, такими, що порушують його
законні права та інтереси відносно
користування, володіння та
розпорядження квартирою АДРЕСА_2 та
зобов'язати відповідачку усунути
перешкоди законним правам та інтересам
позивача, стосовно користування,
володіння та розпорядження квартирою,
надавши можливість безперешкодно
користуватись своєю квартирою. Ухвалою
суду від 11 грудня 2013 року, за заявою
позивача до участі у справі було
залучено в якості співвідповідача
ОСОБА_2. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що він є власником
квартири АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 23 жовтня 2006 року. З
часу придбання квартири його право
власності і користування порушуються
сусідами з квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 і
її сином ОСОБА_2, які не пускають його у
власну квартиру, бо вхід в квартиру із
спільного двору, а вони без погодження
з ним поставили двохметровий паркан з
металевими дверми на замку, ключі від
яких йому не надали та тримають на
подвір'ї двох собак. У своїй квартирі
позивач був тільки декілька разів
після її придбання, завіз до неї меблі
та одяг, після чого, при неодноразових
спробах потрапити до своєї квартири,
відповідачі не дозволяли йому цього
зробити. Відповідач ОСОБА_5 в лютому 2007
року зверталась в суд з позовом до
колишньої власниці і намагалась
оспорити угоду, в чому їй у 2008 році було
відмовлено. Позивач звертався до
міліції, з вимогою усунути перешкоди у
володінні і користуванні квартирою,
однак у порушенні кримінальної справи
було відмовлено, у зв'язку з тим, що
порушники його прав відмовились від
дачі пояснень з цього приводу. Не дало
результату і звернення позивача до
прокуратури, яка тільки скасувала
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи та роз'яснило йому
право на звернення до суду. Внаслідок
бездіяльності з боку правоохоронних
органів позивач вимушений на протязі
п'яти років потрапити до своєї
квартири. Оскільки умисними діями
відповідачів порушено його право
власності, тому він вимушений
звернутись до суду для захисту свого
порушеного права.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі свої
вимоги з підстав зазначених у позовній
заяві, і додатково пояснив, що після
придбання квартири АДРЕСА_2 він
запропонував відповідачам купити її у
нього, але йому була запропонована мала
ціна після чого він відмовився від
будь-яких діалогів з цього питання. Він
неодноразово приїжджав до будинку, але
потрапити до своєї квартири не зміг,
оскільки на воротах дзвінок відсутній,
докричатись до відповідачів неможливо,
через високий паркан перелізти
неможливо, та крім того на подвір'ї
знаходяться дві собаки відповідачів.
До 2008 року, ще коли відповідачка ОСОБА_5
в суді оспорювала договір
купівлі-продажу, він звертався до
ОСОБА_2 з вимогою надати йому ключі від
воріт, однак останній відмовив йому.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи
їх тим, що з часу купівлі квартири
позивач не може до неї потрапити
внаслідок незаконних дій відповідачів.
Невідомо, чи цілі речі позивача, які він
завіз у свою квартиру. Звернення до
міліції і прокуратури ніяких
результатів не принесло. Вважає, що
відповідачі захопили квартиру
позивача, оскільки замінили в ній
вікна, оштукатурили стіни, встановили
супутникову антену.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував
проти того, що ним і його матір'ю ОСОБА_5
чиняться перешкоди позивачу щодо
користування квартирою. Власником
квартири АДРЕСА_1 є його мати - ОСОБА_5,
яка там постійно проживає. Він зі своєю
родиною проживає у м. Ясинуватій, і
оскільки його мати є літньою людиною та
майже не виходить на подвір'я із-за
хвороби, то він або його діти
періодично бувають у неї, інколи
залишаються на ніч. Позивач особисто до
нього з вимогою надати ключі від
хвіртки будинку не звертався. Після
придбання квартири, колишня власниця
передавала позивачу ключі від воріт, і
він бачив його та інших осіб на подвір'ї
будинку. Позивач на з'являвся до
квартири тривалий час, і оскільки
спільна стіна почала трощитись, то вони
зробили невеликий ремонт по її
відновленню. Супутникова антена на
стіні квартири позивача була ще при
старих господарях. Дійсно в 2007 році на
місці старого паркану було зведено
новий та встановлена залізна хвіртка, а
на подвір'ї утримуються дві собаки -
дворняга і вівчарка, але не для того щоб
перешкодити позивачу користуватись
своєю квартирою, а для захисту від
крадіїв, оскільки будинок знаходиться
на селищі. Собаки в денний час майже
завжди знаходяться у вольєрі. В 2009 році
за зверненням позивача приходив
дільничний, який спілкувався тільки з
сусідами, бо на той час він був у
відпустці, а коли повернувся, до
дільничного ходила його дружина
ОСОБА_6. Бійцівська собака, про яку
позивач зазначив у позові належить
сусіду, який проживає через город з
яким немає паркану, і гості позивача не
знаючи де проходить межа потрапили на
сусідського пітбуля. Конфліктів у
нього з позивачем ніколи не було, він не
заперечує проти передання позивачу
ОСОБА_4 ключа від хвіртки будинку.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 проти задоволення позову
заперечував, оскільки ОСОБА_5 не чинить
перешкод ОСОБА_4, і якби позивач мав
бажання потрапити до своєї квартири, то
він би потрапив. ОСОБА_5 є хворою
людиною і коли вдома немає нікого, то
вона до воріт не підходить. Позивач
жодного разу не звертався до неї
особисто, або через сусідів, які могли
їй передати, або листом, з вимогою
усунути будь-які перешкоди, та якщо б
звернувся, то вона як власниця
сусідньої квартири, якій належить
остаточне рішення, не відмовила б йому
в цьому. Дійсно, ОСОБА_5 зверталась до
суду з позовом про визнання за нею
права переважної купівлі майна в
спільній частковій власності, після
того, як її родичі продали частку
будинку позивачу, але їй було
відмовлено. Новий паркан було
збудовано не для того щоб не пускати
позивача, а тому що старий зруйнувався.
На подвір'ї тримають дві собаки, з метою
захисту від крадіїв. Вважає, що питання
постановлені в даному позові можливо
врегулювати позасудово.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані докази,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

ОСОБА_4 на підставі Договору
купівлі продажу нерухомого майна від 23
жовтня 2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 5722, належить квартира
АДРЕСА_2, яка складається з 2-х житлових
кімнат, жилою площею 25,3 кв.м і загальною
39,2 кв.м, право власності на яку
зареєстровано 27 грудня 2006 року КП БТІ м.
Донецька.

Як вбачається з рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 14 травня 2008 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_4, приватний
нотаріус ОСОБА_7 про переважне право
купівлі майна в спільній частковій
власності, залишене без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2009 року, ОСОБА_5 на праві
спільної часткової власності належить
частина домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 (ідеальна доля 27,6%), квартира №?
1 належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (42,6%).

Судом встановлено і не
заперечувалось учасниками процесу, що
вхід до квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2
здійснюється зі спільного подвір'я, яке
огороджено парканом із металевою
хвірткою.

У відповідності до п. 1 частини 1
ст. 15 ЦПК України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті. Особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_4 у своєму позові до
ОСОБА_5 і ОСОБА_2 просить визнати дії
відповідачів незаконними та усунути
перешкоди в користуванні, володінні та
розпорядженні своєю квартирою,
обґрунтовуючи це тим, що останніми
зведено паркан із залізною хвірткою та
на подвір'ї утримуються дві собаки.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК
України позивачу роз'яснювалось його
право уточнити позовні вимоги та
визначитись із способом усунення
перешкод, які на його думку чинять
відповідачі, однак останній залишив
позовні вимоги без змін.

На обґрунтування своїх вимог щодо
вчинення відповідачами перешкод
ОСОБА_4 надано суду: Постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 14 вересня 2009 року, заяву до
прокуратури Будьоннівського району м.
Донецька від 22 вересня 2009 року,
відповідь прокурора від 22 жовтня 2009
року та Акт від 21 квітня 2013 року
складений позивачем ОСОБА_4 та його
знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з яких
слідує, що будинок АДРЕСА_1 обнесено
парканом з металевою хвірткою із
замком, який зведено без погодження з
позивачем, і він не може потрапити на
подвір'я.

Відповідачі заперечують проти
того, що ними чиняться перешкоди
позивачу в користуванні своєю
квартирою, стверджують, що він до них
особисто не звертався для отримання
ключів від металевої хвіртки, паркан
зведено для захисту від крадіїв,
власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 із-за
своєї хвороби майже не виходить на
подвір'я, відповідач ОСОБА_2 проживає у
м. Ясинуватій і тільки періодично буває
у ОСОБА_5, та на підтвердження даної
позиції представником відповідачки
ОСОБА_5 - ОСОБА_3 під час розгляду справи
в суді було запропоновано позивачу
ОСОБА_4 і його представнику ОСОБА_1
передати їм ключі від металевої
хвіртки паркану, проти чого не
заперечував і відповідач ОСОБА_2, однак
позивач і його представник від
отримання ключа відмовились,
мотивувавши це тим, що вони бажають
потрапити до квартири тільки на
підставі рішення суду з представниками
влади.

Аналізуючи вищенаведене, надані докази
у їх сукупності, з урахуванням суті
заявлених позовних вимог і позиції
відповідачів, суд приходить до
переконання, що відсутні достатні
правові підстави для задоволення
позову ОСОБА_4 про визнання дій
відповідачів незаконними та
зобов'язання усунути перешкоди,
оскільки позивачем не надано
переконливих доказів про те, що
відповідачами чиняться позивачу
перешкоди, позивачем не визначено
способу усунення перешкод, тому в
задоволенні позову ОСОБА_4 слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання дій
відповідачів незаконними, усунення
перешкод в користуванні квартирою -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: