Справа № 1309/9065/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/143/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 02 липня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ТзОВ
«Латориця» про стягнення інфляційних
втрат в розмірі 24413,79 грн. та трьох
процентів річних від простроченої суми
заборгованості в розмірі 5464,22 грн.,
нарахованих у зв»язку з невиконанням
рішень Залізничного районного суду м.
Львова, а всього 29878.01 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволені
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_4, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що під час господарської діяльності
ТзОВ «Латориця» за період з травня 2004 р.
по березень 2010 р. ним здійснювались
необхідні витрати, спрямовані на
нормальне функціонування товариства.
Зокрема, ним вносилась плата за оренду
землі, придбання різного роду товарів,
здійснювалась оплата за спожиту
електроенергію, а також інші платежі на
загальну суму 88 212,30 грн. Цей факт
підтверджується рішеннями
Залізничного районного суду м. Львова
від 05.12.2008 р. та від 09.11.2009 р., які ніким не
оскаржувались та скасовані не були.
Тому факти, встановлені рішенням суду,
додаткового доказування не потребують.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов"язання. Оскільки на
момент подання позову заборгованість
відповідачем не була погашена у
повному розмірі, вважає правомірними
вимоги про стягнення з ТзОВ «Латориця»
інфляційних втрат та трьох процентів
річних від суми заборгованості. З
наведених підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача,
заперечення ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення відповідає
зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що грошове зобов»язання
це зобов»язання боржника заплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно - правового
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України.

Частина 5 ст. 11 ЦК України прямо
передбачає можливість виникнення
грошового зобов»язання на підставі
судового рішення, а відтак і
застосування до боржника, який
прострочив виконання такого
зобов»язання, негативних наслідків,
встановлених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Позивач звернувшись з позовом про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат та 3% річних у зв»язку з
невиконанням ним рішень Залізничного
районного суду м. Львова, свої вимоги
мотивував, що такі не скасовані,
набрали законної сили та підлягали до
виконання.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, рішення Залізничного районного
суду від 12.07.2010 р., яким з ТзОВ
«Латориця» на користь ОСОБА_4 стягнуто
39683.53 грн., рішенням апеляційного суду
Львівської області від 18.04.2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення, яке
набрало законної сили, про відмову
ОСОБА_4 у стягненні безпідставно
збережених коштів.

Крім цього, рішення Залізничного
районного суду від 09.11.2009 р., яким з ТзОВ
«Латориця» на користь ОСОБА_4 стягнуто
39683.53 грн., рішенням апеляційного суду
Львівської області від 12.11.2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення, яке
набрало законної сили, про відмову
ОСОБА_4 у стягненні коштів у сумі 17331.50
грн.

З матеріалів справи також вбачається,
що рішення Залізничного районного суду
від 05.12.2008 р., яким з ТзОВ «Латориця» на
користь ОСОБА_4 стягнуто 3170 грн. за
договором фінансової допомоги та 28027.27
грн. безпідставно збережених коштів, а
всього 31539.27 коп., рішенням апеляційного
суду Львівської області від 22.07.2013 року,
яке набрало законної сили, в частині
стягнення з ТзОВ «Латориця» на користь
ОСОБА_4 28027.27 грн. скасовано й ухвалено в
цій частині нове рішення, яким
відмовлено у задоволенні цієї позовної
вимоги, в решті рішення суду, а саме,
щодо стягнення 3170 грн. залишено без
змін.

Оскільки позовні вимоги про
застосування до боржника, ТзОВ
«Латориця», негативних наслідків,
встановлених ч.2 ст. 625 ЦК України,
ОСОБА_4 мотивує невиконанням
відповідачем рішень Залізничного
районного суду м.Львова від 05.12.2008 р.,
09.11.2009 р. та від 12.07.2010 р., враховуючи те,
що рішення Залізничного районного суду
м.Львова, якими позивач обґрунтовує
позовні вимоги, від 09.11.2009 р., 12.07.2010 р. є
скасованими, а рішення від 05.12.2008 р.
скасоване в частині стягнення 28027.27
грн., за результатами розгляду
апеляційним судом ухвалено нові
рішення, які набрали законної сили, про
відмову у задоволенні позовних вимог,
рішення Залізничного районного суду м.
Львова у зв»язку з їх скасуванням не
набрали законної сили, на думку колегії
суддів грошові зобов»язання на
підставі рішень Залізничного
районного суду м.Львова не виникли, а
відтак негативні наслідки, передбачені
ч.2 ст. 625 ЦК України до ТзОВ «Латориця»,
не можуть бути застосовані.

На думку колегії суддів вимога ОСОБА_4
про застосування до ТзОВ «Латориця»
негативних наслідків, передбачених ч.2
ст. 625 ЦК України, а саме, інфляційних
втрат та 3% річних у зв»язку з
невиконанням ТзОВ «Латориця»
грошового зобов»язання на підставі
рішення Залізничного районного суду
від 05.12.2008 р., є безпідставною, оскільки
рішення про стягнення 3170 грн. за
договором фінансової допомоги, набрало
законної сили лише 22.07.2013 року, а відтак
підлягає до виконання лише з 22.07.2013
року.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому, кожна зі сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Звернувшись до суду лише 07.04.2011 р. з
позовними вимогами про стягнення з
ТзОВ «Латориця» інфляційних втрат та 3%
річних, у зв»язку з невиконанням
рішень Залізничного районного суду м.
Львова від 05.12.2008 р., 09.11.2009 р., 12.07.2010 р.,
позивач всупереч вимогам ст. ст. 10,11, 60
ЦК України не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
його звернень з приводу виконання
рішень суду, а саме, звернення його до
суду із заявами про видачу виконавчих
листів, звернення до виконавчої служби
з приводу примусового виконання рішень
суду, в матеріалах справи відсутні
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчих проваджень по
виконанню виконавчих листів, виданих
на підставі рішень Залізничного
районного суду м. Львова від 05.12.2008 р.,
09.11.2009 р., 12.07.2010 р.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що ТзОВ «Латориця»
було відомо про вищезгадані рішення
Залізничного районного суду м. Львова,
оскільки такі були оскаржені з
пропуском встановленого
законодавством строку на апеляційне
оскарження, і зважаючи на те, що строк
на апеляційне оскарження рішень було
поновлено, такий було пропущено з
поважних причин.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 02 липня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.