Справа № 683/2873/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
м.
Старокостянтинів

Старокостянтинівський
районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді
ОСОБА_1

секретаря:
Загоруйко О.В.

з участю:
представника позивачки ОСОБА_2 –
адвоката ОСОБА_3;

відповідача ОСОБА_4 та
його представника –

адвоката ОСОБА_5;

представника третьої
особи – ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з
участю третьої особи – відділу
Державної виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції у Хмельницькій
області, про визначення розміру
заборгованості по аліментах, стягнення
заборгованості по аліментах та
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 і
просила стягнути з відповідача на свою
користь приховану тим за три роки
заборгованість по несплаті аліментів в
сумі 19804 грн. та пеню за несвоєчасну
сплату аліментів в розмірі 2233 грн., а
всього 22037 грн.

В обґрунтування заявленого
позову вказує, що на підставі рішення
Старокостянтинівського районного суду
від 09 липня 2010 року ОСОБА_4
зобов»язаний сплачувати аліменти на її
користь на доньку ОСОБА_1 в розмірі 1/4
частини зі всіх видів свого заробітку,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 17 травня 2010 року і до
повноліття доньки. Зобов»язання по
сплаті аліментів ОСОБА_4 не виконує і
станом на 01 вересня 2013 року його
заборгованість по аліментах становить
8352 грн. Крім того, відповідач приховує
додатковий заробіток близько 2000-2500 грн.
в місяць, який він отримує, здійснюючи
музичне обслуговування весіль та інших
свят, а також приховав доходи по
отриманню орендної плати за землю в
розмірі 5413,52 грн. за 2010-2013 роки. З часу
присудження аліментів відповідач із
вищезазначеного прихованого заробітку
та доходу від орендної плати не сплатив
їй аліментів на загальну суму 19804 грн. 50
коп., яку просить стягнути з нього в
судовому порядку.

Також, за період з 17 травня
2010 року по 01 вересня 2013 року нею
нарахована пеня за прострочення сплати
аліментів в розмірі 2233 грн. 15 коп., яку в
порядку ст.196 СК України просить
стягнути на свою користь з відповідача.

В ході судового розгляду
справи позивачка збільшила заявлені
позовні вимоги і просить визначити
суму прихованої відповідачем
заборгованості по аліментах за 2010-2013
роки в сумі 19804 грн. та стягнути з
відповідача на свою користь зазначену
суму заборгованості, а також стягнути
пеню за прострочення сплати аліментів
за період з 01 травня 2011 року по 01
вересня 2013 року в сумі 36836 грн. 29 коп.

Протокольною ухвалою
Старокостянтинівського районного суду
від 04 листопада 2013 року до участі в
справі в якості третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог залучено відділ ДВС
Старокостянтинівського районного
управління юстиції у Хмельницькій
області.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник – адвокат ОСОБА_3
підтримали заявлені позовні вимоги у
повному обсязі та наполягають на їх
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечив, вказавши, що він
добросовісно щомісяця сплачує
аліменти на доньку ОСОБА_1 в більшому
розмірі, а ніж йому у 2010 році визначив
державний виконавець, а саме по 300 грн.
щомісяця. Зазначив, що музикою
займається у своє задоволення й ніяких
доходів від цього він немає, а щодо
орендної плати, то йому не було відомо,
що з неї також необхідно сплачувати
аліменти.

Представник відповідача – адвокат
ОСОБА_5 проти позову заперечила,
вказавши, що позовні вимоги є
необґрунтованими. Зокрема, зазначила,
що стороною позивача не надано жодних
належних доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_4 отримує якийсь дохід
від зайняття музикою, що є його хобі.
Також, вказала, що вини ОСОБА_4 у тому, що
він не доплачував аліментів немає,
оскільки жодного разу ні позивачка, ні
державний виконавець не вказували
йому, що з січня 2012 року він сплачує
аліменти у меншому розмірі, а ніж було
необхідно; ніхто не вказував йому і про
необхідність сплачувати аліменти з
орендної плати і як тільки ОСОБА_4
дізнався про це, то погасив
заборгованість по аліментах, а також
повністю сплатив аліменти з отриманої
орендної плати за 2010-2013 роки.

Представник третьої особи – державний
виконавець Кравчук С.О. вказав, що
заборгованість ОСОБА_4 по аліментах
визначена вірно й підстав для
зарахування у розмір заборгованості по
аліментах непідтверджених доходів від
музичної діяльності відповідача не
має. Що стосується стягнення аліментів
із орендної плати, то в ході розгляду
справи ним було визначено цю
заборгованість постановою від 26
листопада 2013 року і вона повністю
погашена відповідачем. При цьому
державний виконавець вказав, що
жодного разу не викликав відповідача
та не доводив йому до відома, що з січня
2012 року розмір аліментів збільшився.

Заслухавши учасників
процесу, дослідивши надані докази, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
сторони є батьками неповнолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 09 липня 2010 року
ОСОБА_4 зобов»язано сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_2 на доньку
ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини зі всіх
видів його заробітку щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 17 травня 2010 року і до її
повноліття.

Вищезазначене рішення суду звернуто до
примусового виконанні і постановою
державного виконавця Кравчука С.О. від
16 серпня 2010 року відкрито відповідне
виконавче провадження №20834594.

На виконання судового рішення ОСОБА_4
щомісяця по 01 вересня 2013 року сплачував
на користь позивачки аліменти в
розмірі 300 грн.

Зазначені обставини підтверджуються:
рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 09 липня 2010 року,
довідкою-розрахунком заборгованості
ОСОБА_4 по аліментах за період з 17
травня 2010 року по 01 жовтня 2013 року
(а.с.31-32), а також оглянутими судом
матеріалами виконавчого провадження №
93/8 (номер за ЄДРВП:20834594).

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилось їх
стягнення.

Розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом (ч.4 ст.195 СК України).

Звертаючись до суду з даним позовом
ОСОБА_2 просила визначити
заборгованість відповідача по
аліментах, врахувавши його приховані
щомісячні доходи в сумі 2000 грн., які він
отримує в результаті «виконання
доручень громадян по музичних
обслуговуваннях весіль та інших
оказій», а також отриману ним орендну
плату за 2010-2013 роки.

Однак, зазначені вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що державним
виконавцем вірно розрахована до сплати
сума аліментів за період з 17 травня 2010
року по 01 вересня 2013 року в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, оскільки
розмір аліментів із заробітної плати,
яку отримував ОСОБА_4 з вересня 2010 року
по червень 2012 року на посаді завгоспа
(0,5 ставки) та на посаді робітника (0,5
ставки) в МЦДЮТ та з допомоги по
безробіттю з 27 червня 2012 року по 18
квітня 2013 року під час перебування на
обліку у Старокостянтинівському
міськрайонному центрі зайнятості, був
меншим, а ніж визначений законом
мінімальний розмір аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

ОСОБА_2 не надала суду належних та
допустимих доказів того, що за період з
17 травня 2010 року по 01 вересня 2013 року
відповідач ОСОБА_4 отримував
щомісячний дохід від надання музичних
послуг в сумі 2000 грн.

Показання допитаної в якості свідка
доньки сторін ОСОБА_7, яка показала, що
її батько співає на весіллях та інших
святах по 3-4 рази в місяць та отримує
від цієї діяльності по 3000 грн. за один
виступ, а також аналогічні письмові
пояснення жителів с. Сахнівці ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.12-14) не є належним
та допустимим доказом на підтвердження
факту отримання ОСОБА_4 доходів. При
цьому, суд враховує, що належним
доказом є лише офіційна інформація з
місця роботи відповідача, скріплена
печаткою та підписами керівних осіб,
або ж            відомості з
податкових органів щодо розміру
доходів від зайняття підприємницькою
діяльністю.

Відповідно до п/п.18 п.1 Переліку видів
доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліментів на одного
з подружжя, дітей, батьків, інших осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №146 від 26 лютого 1993
року з наступними змінами та
доповненнями, утримання аліментів з
працівників проводиться з усіх видів
заробітку і додаткової винагороди як
за основною роботою, так і за роботою за
сумісництвом, в тому числі з плати,
отриманої за передачу в оренду
земельної ділянки або земельної частки
(паю).

Згідно довідок ТОВ «Енселко Агро»
№171-174 від 12 вересня 2013 року вбачається,
що належна ОСОБА_4 земельна ділянка
площею 4,32 га перебуває в оренді ТОВ
«Енселко Агро», за що ОСОБА_4 отримував
орендну плату: у 2010 році – 918 грн. 67 коп.,
у 2011 році – 1224 грн. 91 коп., у 2012 році – 2150
грн. 94 коп., у 2013 році – 2150 грн. 94 коп.

Під час розгляду даної справи судом
державним виконавцем Кравчуком С.О.
визначено розмір заборгованості
ОСОБА_4 по аліментах з плати, отриманої
за передачу в оренду земельної ділянки
у 2010-2013 роках, в сумі 1126 грн. 62 коп., що
підтверджується постановою про
звернення стягнення на доходи боржника
від 26 листопада 2013 року.

Зазначена заборгованість в сумі 1126 грн.
62 коп. погашена відповідачем у повному
обсязі, що підтверджується квитанцією
від 13 грудня 2013 року на суму 688 грн. 90
коп., а також даними ТОВ «Енселко Агро»
про перерахунок позивачці 09.12.2013 року 457
грн. 07 коп.

Оскільки заборгованість по аліментах з
плати, отриманої ОСОБА_4 за передачу в
оренду земельної ділянки у 2010-2013 роках,
вірно визначена самим державним
виконавцем та погашена відповідачем у
повному обсязі, тому підстав для її
визначення судом не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов"язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки ( пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.22
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №3
від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196
Сімейного кодексу України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Із довідки-розрахунку заборгованості
ОСОБА_4 по аліментах вбачається, що з
часу присудження аліментів і по 01
вересня 2013 року відповідач щомісяця
сплачував по 300 грн. аліментів й до
жовтня 2011 року у нього мали місце
переплати. Починаючи з жовтня 2011 року
ОСОБА_4 щомісяця не доплачував аліменти
в розмірі від 06,60 грн. до 63 грн.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_4,
державного виконавця Кравчука С.О. та з
матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що ні виконавчий лист, ні
розпорядження державного виконавця по
місцю роботи ОСОБА_4 не направлялись й
останній сплачував аліменти поштовим
переказом по 300 грн. щомісяця, пояснюючи
це тим, що в такому розмірі йому вказав
сплачувати державний виконавець у 2010
році. З того часу, як розмір сплачуваних
відповідачем аліментів став меншим,
ніж визначена до сплати сума,
державний виконавець Балабуху М.М. не
повідомляв та не викликав, пояснюючи це
тим, що ніхто із сторін не скаржився.

З огляду на викладене, суд вважає, що
недоплата аліментів мала місце не з
вини ОСОБА_4, який добросовісно кожен
місяць сплачував аліменти у вказаному
йому державним виконавцем розмірі, а
тому підстав для нарахування пені на
виниклу, починаючи з січня 2012 року
заборгованість по аліментах суд не
вбачає.

З врахуванням викладеного, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід
відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.195 ч.1, ч.4; 196 СК України, суд

и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визначення розміру заборгованості
по аліментах, стягнення заборгованості
по аліментах та неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: