АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №27
суддя Маймур Ф.Ф.
Доповідач суддя Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
15 жовтня 2013 року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«Приватбанк» звернулось з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості(а.с.1-3).

Позивач зазначав, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 23.12.2005
року ОСОБА_1 отримав 23.12.2005 року кредит у
розмірі 2000,00 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив підписом свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 31.05.2013 року згідно розрахунку має
заборгованість 4418,51 доларів США, яка
складається із наступного: 1577,40 доларів
США - заборгованість за кредитом; 2571,11
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом, а
також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 62,58
доларів США - штраф(фіксована частина);
207,43 доларів США - штраф(процентна
складова).

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
зазначену заборгованість за кредитним
договором № б/н від 23.12.2005 року.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» у
рахунок повернення заборгованості за
кредитним договором № б/н від 23.12.2005
року - 35 303,92 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом - 12 603,43 грн.,
заборгованості за відсотками - 20 543,17
грн., штрафу у розмірі 2157,38 грн., на
повернення судових витрат - 353,04
грн.(а.с.74-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову ПАТ КБ
«Приватбанк» в задоволенні позову за
пропуском строку позовної давності,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.76-79).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в у межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК
України).

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами - ст.629 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

За положеннями ст.612 ЦК України одним
із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст.1050 ЦК України, ч.2 якої
передбачено: якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

По справі встановлено, що між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк «Приватбанк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
б/н від 23.12.2005 року, за умовами якого
останній отримав 23.12.2005 року кредит у
розмірі 2000,00 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку 4149**** ****5113 зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки, строк дії якої визначено
два роки - до 23 грудня 2007 року(а.с.10-11).

Станом на 31.05.2013 року відповідач має
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 23.12.2005 року у сумі 4418,51 доларів
США, яка складається із наступного: 1577,40
доларів США - заборгованість за
кредитом; 2571,11 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також: 62,58
доларів США - штраф(фіксована частина);
207,43 доларів США - штраф(процентна
складова).

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1
зазначених сум в рахунок повернення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 23.12.2005 року, суд виходив із
обставин невиконання відповідачем
умов договору та відсутності підстав
для застосування строків позовної
давності.

Однак такі висновки суду не можна
визнати обгрунтованими з огляду на
наступне.

Із розрахунку заборгованості за
кредитним договором № б/н від 23.12.2005
року, складеного ПАТ КБ «Приватбанк»
станом на 31.05.2013 року, та виписки руху
коштів по платіжній картці за період з
01.01.2002 року по 14.10.2013 року вбачається, що
станом на листопад 2007 року відповідач
повністю сплатив суму заборгованості
за вказаним кредитним договором. ПАТ КБ
«Приватбанк» продовжив строк дії
картки до 01 грудня 2009 року(а.с.4-8, 59-67).

Із зазначених розрахунку та виписки
видно, що останній платіж - надходження
готівки за платіжною карткою 4149**** ****5113
на погашення кредиту, внесено
відповідачем 16.09.2009 року(а.с.4-8, 59-67).

Із змісту заяви ОСОБА_1 на укладення
кредитного договору № б/н від 23.12.2005
року, вбачається, що сторонами договору
передбачено порядок погашення
заборгованості, а саме: щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості(а.с.11).

Отже, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями,
що входить до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі кредитного договору
№ б/н від 23.12.2005 року.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено по справі, ОСОБА_1
перестав виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту після
сплати відповідного платежу 16 вересня
2009 року(а.с.4-8, 59-67).

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За правилами ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила - ч.1
ст.261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що наведені у
ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи - ст.261 ЦК України,
за змістом якої початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
- ч.4 ст.267 ЦК України.

Таким чином, по справі встановлено, що
за умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами -
щомісячними платежами в розмірі та в
строки, визначені договором, а відтак
право кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу і
початок перебігу позовної давності у
зв'язку з цим починається з моменту
порушення строку його погашення, тобто
з моменту(місяця, дня) невиконання
позичальником зобов'язання щодо
погашення чергового платежу.

Як видно із справи, до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором № б/н від 23.12.2005
року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось 01
липня 2013 року(а.с.1-3), тобто з пропуском
позовної давності.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1
просив застосувати наслідки спливу
позовної давності(а.с.42-44).

Отже, висновок суду про відсутність
підстав для застосування наслідків
спливу позовної давності протирічить
нормам діючого законодавства, що
регулює питання щодо позовної давності
та протирічить фактичним обставинам
справи, які свідчать про пропуск
позивачем позовної давності.

Окільки суд першої інстанції не взяв
до уваги фактичні обставини справи та
вказані норми діючого законодавства,
судове рішення на підставі п.4 ст.309 ЦПК
України підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні
позову до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року
скасувати.

Публічному акціонерному товариству
Комерційний Банк «Приватбанк» в
задоволенні позову до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -