Справа № 569/7840/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі головуючої судді
Крижової О.Г.

при секретарі
Гриценюк М.А.,

з участю представника відповідача
Корнійчук С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
зобов'язання позачергово надати
благоустроєне житло у вигляді окремої
квартири в м.Рівне в межах норми
житлової площі, що відповідає
встановленим санітарним та технічним
нормам,-

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у
якому просить зобов'язати виконавчий
комітет Рівненської міської ради
Рівненської області надати їй
благоустроєне житло у вигляді окремої
квартири в м.Рівне на склад сім»ї з
однієї особи у межах норми житлової
площі, що відповідає встановленим
санітарним та технічним вимогам, з
урахуванням 10 квадратних метрів
додаткової площі.

В обґрунтування позову зазначає, що
Указом Президента України від 11
листопада .2002 року №1001/2002 позивача
призначено суддею Рівненського
міського суду. Указом Президента
України від 06 лютого 2007 року №82/2007
призначено на посаду судді
Апеляційного суду Рівненської області,
а 15 лютого 2007 року зараховано на
підставі наказу голови Апеляційного
суду Рівненської області № 3 до штату
апеляційного суду. Постановою
Верховної Ради України від 15 березня 2007
року №298-VI ОСОБА_2 обрано безстроково
на посаду судді Апеляційного суду
Рівненської області. Рішенням
виконавчого комітету Рівненської
міської ради від 13 квітня 2004 року № 106
взято на квартирний облік за списком
позачергового одержання житла складом
сім'ї одна особа жилою площею 23,65 кв.м. з
урахуванням 10 кв.м. додаткової жилої
площі для службового кабінету. На
квартирному обліку перебуває по цей
час. Право на отримання житла у
позивача виникло під час дії Закону
України «Про статус суддів».
Відповідач в порушення зазначеного
Закону, положень ст.ст. 5, 15 ЖК України та
Порядку забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів не забезпечив
позивача житлом у встановленому
порядку.

В судове засідання позивач не
з'явилась, до початку розгляду справи
надіслала суду заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала просила їх задоволити.

Представник відповідача Корнійчук С.П.
позов заперечив та вказав, що позивач
дійсно перебуває на квартирному обліку
позачергового житла, проте вільного
житла та коштів на його придбання
виконком Рівненської міської ради не
має, вважає, що житло повинно бути
придбано за рахунок коштів Державної
судової адміністрації. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання про
задоволення позову повністю.

Судом встановлено, що Указом
Президента України від 11 листопада 2002
року №1001/2002 ОСОБА_2 призначено суддею
Рівненського міського суду.

Указом Президента України від 06 лютого
2007 року №82/2007 ОСОБА_2 призначено на
посаду судді Апеляційного суду
Рівненської області.

На підставі наказу голови Апеляційного
суду Рівненської області № 3 від 15
лютого 2007 року ОСОБА_2 зараховано до
штату апеляційного суду.

Постановою Верховної Ради України від
15 березня 2007 року №298-VI, ОСОБА_2 обрано
безстроково на посаду судді
Апеляційного суду Рівненської області.

Згідно рішення виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 13 квітня
2004 року № 106, ОСОБА_2 взято на
квартирний облік за списком
позачергового одержання житла складом
сім'ї одна особа жилою площею 23,65 кв.м. з
урахуванням 10 кв.м. додаткової жилої
площі для службового кабінету.На
квартирному обліку перебуває даний
час.

Представником відповідачем не
заперечувались обставини перебування
позивача на квартирному обліку у
Виконавчому комітеті Рівненської
міської ради в позачерговій черзі.

Відповідно до статей 126,130 Конституції
України, незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України.
Держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Гарантії самостійності судів і
незалежності суддів забезпечуються
зокрема й належним соціальним
забезпеченням суддів, що встановлено
ст. 14 Закону України «Про статус
суддів», який був чинним на час
виникнення правовідносин.

Частиною 7 ст. 44 цього ж Закону
визначено, що не пізніш як через шість
місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду
або вищого спеціалізованого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири або будинку
Кабінетом Міністрів України, а суддя
іншого суду - відповідними місцевими
органами державної виконавчої влади за
місцем знаходження суду. У разі
незабезпечення судді благоустроєним
житлом у зазначені строки суд за
рахунок державного бюджету може
придбати квартиру або будинок за
ринковими цінами і передати їх у
користування судді. Порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
служби, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Положення ч. 8 цієї статті встановлюють
право судді на додаткову житлову площу
відповідно до правил ст. 49 ЖК України.

Суддя має право на додаткову площу
відповідно до вимог ст. 49 ЖК України.

Згідно з Положенням про Державну
судову адміністрацію України,
затвердженого Указом Президента
України від 03.03.2003 року №1822003, Державна
судова адміністрація України здійснює
матеріальне і соціальне забезпечення
суддів, вживає заходів щодо
забезпечення суддів благоустроєним
житлом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2005 року № 707, затверджено
Порядок забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів. Пункти 2 та 4
зазначеного Порядку визначають, що
суддя, щодо якого прийнято рішення про
взяття на облік для забезпечення
житлом, письмово повідомляє про це
місцевий орган виконавчої влади. Копія
рішення місцевого органу виконавчої
влади про надання судді житла
надсилається Державній судовій
адміністрації для ведення обліку. У
разі, коли місцевий орган виконавчої
влади у шестимісячний строк не
забезпечили житлом суддю, який
потребує поліпшення житлових умов, суд
на підставі його заяви за погодженням з
Державною судовою адміністрацією може
прийняти рішення про придбання житла
за рахунок коштів державного бюджету
та передачу його у користування судді.
Для забезпечення суддів
благоустроєним житлом Державна судова
адміністрація та її територіальні
управління (стосовно суддів місцевих
судів) ведуть контрольні списки суддів,
які потребують поліпшення житлових
умов, та суддів, які забезпечені житлом,
і вносять місцевим органам виконавчої
влади пропозиції щодо забезпечення
суддів житлом. Взяття, перебування та
зняття з обліку суддів здійснюється
виконавчими комітетами рад за місцем
роботи відповідно до житлового
законодавства.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено
особливості повноважень виконавчих
органів міських рад у галузі
житлово-комунального господарства.
Зокрема, до цих повноважень належать
облік громадян, що відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов, розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, яке
належить до комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 5 ЖК України
державний житловий фонд перебуває у
віданні місцевих Рад народних
депутатів, а згідно з п. 6 ст. 15 цього
Кодексу до компетенції виконавчого
комітету міської Ради відноситься
прийняття рішень про надання жилих
приміщень у будинках житлового фонду
місцевої ради. Отже, передумовою для
надання житла суддям є, зокрема,
рішення органу місцевого
самоврядування.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд, у відповідності до
положення ст. 360-7 ЦПК України, враховує
правову позицію Верховний Суд України
викладену у своїй постанові від 7
травня 2012 року у справі №21-292а11, яка є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить норму матеріального права, яка
застосована неоднаково судом (судами)
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах, та для всіх судів
України. Ця позиція вказує про те, що
обов'язок забезпечити житлом суддю,
який потребує поліпшення житлових
умов, покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді.

Верховний Суд України посилаючись на
положення статей 126, 130 Конституції
України, ст. 14 Закону України від 07
лютого 2002 року № 3018-ІІІ, ч.7 ст. 44 Закону
України від 15 грудня 1992 року № 2862 - ХІІ
«Про статус суддів», а також Порядок
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів затверджений
Постановою КМ України від 03 серпня 2005
року № 707, (які були чинними на час
виникнення спору) зазначив про те, що
обов'язок забезпечити житлом суддю,
який потребує поліпшення житлових
умов, покладений на місцеві органи
виконавчої влади за місцем роботи
судді, а дії ДСА та її територіальних
управлінь із забезпечення суддів
житлом є додатковими у разі не
вирішення цього питання органом
місцевої виконавчої влади.

Наведене спростовує заперечення проти
позову представника відповідача, та
вказує що обов'язок забезпечити житлом
позивача покладено саме на
відповідача.

Безспірним є застосування до спірних
правовідносин дію Закону України «Про
статус суддів» та Порядку забезпечення
житлом суддів Апеляційного суду
України, апеляційних та місцевих судів,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2005 року №707,
оскільки зазначені нормативні акти
діяли з моменту призначення позивача
суддею, тобто протягом часу коли
відповідач був зобов'язаний
забезпечити позивача житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення цього правила
Основного Закону міститься у Рішенні
Конституційного Суду України від 9
лютого 1999 року у справі №1-рп/99, згідно з
п. 2 якого дію нормативно-правового акту
в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється із
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Згідно положень ст. 5 ЦК України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли до набрання ними
чинності. Акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або
скасовує цивільну відповідальність
особи. Якщо цивільні відносини виникли
раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до тих прав та
обов'язків, що виникли на момент
набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього ж Кодексу
актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають з дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Позивач перебуває на обліку у
виконавчому комітеті Рівненської
міської ради, і відсутність в
останнього вільного житла та
фінансування не може бути підставою
відмови в позові.

Приписи ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» не ставлять надання
суддям житла в залежність від
наявності чи відсутності у відповідача
вільного житлового фонду чи
відповідного фінансування. Позивач має
бути забезпечена житлом позачергово і
таке її право у відповідності до
наведених норм підлягає захисту.

З огляду на викладене, враховуючи, що у
визначений законодавством строк
відповідач не забезпечив позивача
благоустроєним житлом відповідно до
норм забезпечення житловою площею, що
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам згідно із
законодавством та з урахуванням права
на додаткову житлову площу, позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.126,130 Конституції України, ст.ст.
11,44 Закону України «Про статус суддів»,
ст. 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 46,49
Житлового Кодексу України, Порядком
забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів, затвердженим
постановою Кабінету України від 03.08.2005
року № 707, ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 224 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Рівненської міської ради про
зобов'язання позачергово надати
благоустроєне житло у вигляді окремої
квартири в м.Рівне в межах норми
житлової площі, що відповідає
встановленим санітарним та технічним
нормам - задоволити повністю.

Зобов'язати виконавчий комітет
Рівненської міської ради Рівненської
області надати ОСОБА_2 благоустроєне
житло у вигляді окремої квартири в м.
Рівне на склад сім'ї з однієї особи у
межах норми житлової площі, що
відповідає встановленим санітарним та
технічним вимогам, з урахуванням 10
квадратних метрів додаткової площі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського міського суду
О.Г. Крижова