Провадження №2/201/320/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 січня 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Трещова В.В.

при секретарі -
Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Клер» про
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Клер» про
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди, в якому просив суд:
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку з 27 грудня 2012 року по 13
листопада 2013 року в сумі 14080 гривень,
моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та
судові витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву з проханням
справу розглянути без його участі,
просив позовні вимоги задовольнити,
проти розгляду справи в заочному
порядку не заперечував.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином у встановленому законом
порядку, тому суд, враховуючи вказані
обставини та надане позивачем
клопотання, вважає недоцільним
подальше відкладання справи, та на
підставі статті 169 ЦПК України вважає
за можливе провести розгляд справи в
заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Стаття 117 КЗпП України встановлює
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні: частиною 1
передбачено, що у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку; частиною 2 передбачено, що
при наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.05.2011 року
був прийнятий на роботу до ТОВ «ТД
Клер» на посаду шеф-кухаря. За
домовленістю з директором відповідача
Михайленко О.М. щомісячна заробітна
плата позивача становила 8000 гривень на
місяць. Свої обов'язки позивач
виконував належним чином, але
відповідач порушив законодавство про
працю і не виплачував позивачу
заробітну плату. Саме через це позивач
був змушений звільнитися з роботи 16
лютого 2012 року. В порушення ст. 116 КЗпП
України в день звільнення відповідач
також з позивачем не розрахувався, а
коли ОСОБА_1 повернули трудову книжку,
було з'ясовано що до неї не внесені
записи про його роботу, що
підтверджується копією рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року
наявною в матеріалах справи (а.с.5-7)

26 грудня 2012 року Жовтневим районним
судом м.Дніпропетровська за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «ТД Клер» про стягнення
невиплаченої заробітної плати
прийнято рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково, а саме: стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість по заробітній платі у
сумі 6950 гривень та середній заробіток з
моменту звільнення по день фактичного
розрахунку, також рішенням стягнуто
судові витрати з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 214,60
гривень.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
12 березня 2013 року стягнуто з ТОВ «ТД
Клер» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку з
01 березня 2012 року по 26 грудня 2012 року. В
розмірі 11885,12 гривень.

26 червня 2013 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області,
розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ТОВ «ТД Клер», на
рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року
та додаткове рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
12 березня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «ТД Клер» про стягнення
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди постановив рішення,
яким апеляційну скаргу ТОВ «ТД Клер»
задовольнив частково, а саме: рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 26 грудня 2012 року
в частині стягнення заборгованості по
заробітній платі на користь ОСОБА_1
змінив, зменшивши стягнуту суму до 5750
гривень; додаткове рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
12 березня 2013 року змінив в частині
стягнення суми середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, зменшивши цю суму до 5000
гривень, що підтверджується копією
ухвали наявною в матеріалах справи (а.с.
9-10).

Також було встановлено, що 13 листопада
2013 року була виплачена заборгованість
по заробітній платі в сумі 5750 гривень,
що підтверджується копією постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 13 листопада 2013 року
(а.с.12).

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України,
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Середній заробіток позивача визначено
Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська від 26 грудня 2012
року, який становить 1200 гривень на
місяць, а на один календарний день,
відповідно, 40 гривень. Термін затримки
розрахунку з 27 грудня 2012 року по 13
листопада 2013 року становить 352
календарних дні. Звідси середній
заробіток за час затримки розрахунку
становить 14080 гривень (40 гривень х 352
дні). Таким чином, в силу вимог ст.117 КЗпП
України у даній справі підлягають
стягненню з відповідача кошти за
затримку розрахунку при звільненні з
роботи за період з 27.12.2012 року по 13.11.2013
року, тобто за період за який ці кошти
не були сплачені саме з вини
відповідача у сумі 14080 гривень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди завданої несвоєчасним
кінцевим розрахунком після вступу в
законну силу рішення суду та моральної
шкоди, що завдана порушенням порядку
розгляду звернення позивача суд,
враховуючи факт наявності порушення
трудових прав позивача в частині
своєчасності розрахунку при
звільненні, приходить до висновку про
наявність права позивача на
відшкодування йому моральної шкоди у
розмірі 200 гривень, оскільки така сума
буде необхідною та достатньою в даному
випадку, в іншій частині задоволення
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди слід відмовити, оскільки
позивачем не надано належних та
достатніх доказів наявності моральної
шкоди в заявленому в позові розмірі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог, що в даному
випадку становить 229.40 грн. судового
збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст.
11, 60, 88, 213-215, 226 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Клер» на користь
позивача ОСОБА_1 14080 гривень за затримку
розрахунку при звільненні з роботи за
період з 27 грудня 2012 року по 13 листопада
2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Клер» на користь
позивача ОСОБА_1 200 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Клер» на користь
держави 229 гривень 40 копійок судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська .

Головуючий: суддя