УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання
договорів довічного утримання, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 20 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7
звернулися до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що між ними
та ОСОБА_8 були укладені договори
довічного утримання, відповідно до
яких відповідач зобов'язалася довічно
повністю утримувати їх, забезпечувати
харчуванням, одягом, медикаментами,
доглядом і необхідною допомогою,
включаючи матеріальне забезпечення,
щомісячно сплачувати по 500 грн кожному.
Позивачі передали у власність
відповідачу належну їм на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. На
переконання позивачів, дані договори
повинні бути розірвані, оскільки
відповідач належним чином не виконує
своїх обов'язків, а саме з 2009 року
перестала забезпечувати їх
харчуванням і доглядом, оплачувати
медикаменти, лише надсилає матеріальне
забезпечення по 500 грн кожному з
позивачів, які вони відмовляються
отримувати, оскільки між ними втрачені
довірливі стосунки, а тому вони змушені
звернутись до суду з указаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 20 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року,
позов задоволено. Розірвано договір
довічного утримання, укладений 01
серпня 2008 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
посвідчений державним нотаріусом
П'ятнадцятої Київської нотаріальної
контори Седлецькою Т.А., зареєстрований
у реєстрі за № 6-818.

Розірвано договір довічного утримання,
укладений 01 серпня 2008 року між ОСОБА_6 і
ОСОБА_8, посвідчений державним
нотаріусом П'ятнадцятої Київської
нотаріальної контори Седлецькою Т.А.,
зареєстрований у реєстрі за № 6-828.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_6 і ОСОБА_7
зазначають, що оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
у процесі розгляду справи судами не
порушені норми матеріального і
процесуального права, а тому ці судові
рішення необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу відхилити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 01 серпня 2008 року
між позивачами та відповідачем
укладено договори довічного утримання.
Відповідно до умов вказаних договорів,
позивачі передали у власність
відповідача по Ѕ частині квартири
АДРЕСА_1 (п. 1 договорів), а відповідач
зобов'язалась утримувати позивачів
довічно, повністю забезпечувати їх
харчуванням, одягом, медикаментами,
доглядом та довічним проживанням у цій
квартирі (п. 5 договорів). Вартість
матеріального забезпечення щомісячно
оцінена сторонами у 500 грн (п. 6
договорів).

Після укладення спірних договорів, з
серпня 2008 року по лютий 2009 року
ОСОБА_8 відповідно до взятих на себе
зобов'язань виконувала умови
договорів, направляла поштовими
переказами кошти у відповідності до п. 6
договорів довічного утримання, що
підтверджується матеріалами справи,
однак позивачі кошти не отримували.

Також судами встановлено, що з лютого
2009 року відповідач перестала
виконувати передбачені у п. 5 договорів
обов'язки по забезпеченню позивачів
необхідними харчуванням, одягом,
медикаментами, доглядом та допомогою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

З урахуванням встановлених обставин,
суд першої інстанції ухвалюючи рішення
про задоволення позову, з висновком
якого погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що оскільки договорами
довічного утримання передбачено як
майнові (матеріальне забезпечення) так
і не майнові (догляд) обов'язки набувача
за укладеними договорами, то
незабезпечення відповідачем догляду
за позивачами свідчить про неналежне
виконання нею своїх зобов'язань і
порушення умов договору, що відповідно
до вимог ст. 755 ЦК України є правовою
підставою для розірвання укладених
сторонами договорів довічного
утримання. При цьому, ні місцевим судом,
ні судом апеляційної інстанції у
порушення вимог ст. 212, 213 ЦПК України не
вказано, які обставини, що свідчать про
відмову відповідача у виконанні пункту
5 договорів довічного утримання ними
встановлено, та якими доказами ці
обставини підтверджені. Судами, також у
порушення вимог ст. 214, 215 ЦПК України не
мотивовані підстави відхилення
заперечень відповідача щодо
односторонньої відмови саме позивачів
у отриманні допомоги від ОСОБА_8 та не
дана правова оцінка актам про не допуск
до квартири відповідача позивачами і
обставинам щодо відмови позивачів
отримувати від неї грошові перекази.

Враховуючи наведене, судами попередніх
інстанцій не встановлені обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, у зв'язку чим
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 20 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А.
Нагорняк Т.О. Писана