РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року

Вінницький міській суд Вінницької
області

в складі головуючого Бар'яка
А.С.,

за участі секретаря Сивенюк
О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засіданням № 3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без
самостійних вимог: Вінницький міський
приватний нотаріус ОСОБА_6,
Реєстраційна служба Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області про визнання
договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_5, треті особи без самостійних
вимог: Вінницький міський приватний
нотаріус ОСОБА_6, Реєстраційна служба
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області про
визнання договору дарування недійсним
зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
його мати ОСОБА_7, після смерті якої
залишилось спадкове майно, а саме:
житловий будинок АДРЕСА_1. При
намаганні оформити свої спадкові права
відповідач дізнався, що за життя мати
подарувала належну їй 3/25 частку в
відповідному будинку своїй дочці -
ОСОБА_5. Однак, позивач вважає
недійсним даний договір в зв'язку з тим,
що на час його укладання у відповідача
був недійсний паспорт громадянина
України, а саме: не вклеїна фотокартка в
віці 45 років, в силу чого просить суд
визнати недійсним договір дарування 3/25
частки житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений 18.05.2011 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований за № 803, та визнати
недійсним реєстраційний запис в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно від 01.06.2001 року та запис
в реєстровій книзі №26 за № 7169 на 3/25
часток спірного житлового будинку,
видане ОСОБА_5 на підставі зазначеного
договору дарування.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
письмовою заявою, в якій змінив
підставу позову, зазначивши, що даний
позов заявлений ним із підстав
недійсності паспорта громадянина
України ОСОБА_5 в момент укладення
відповідного договору дарування, при
цьому в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав лише в частині
визнання недійсним відповідного
договору дарування, обгрунтовуючи свою
позицію тим, що відсутність в паспорті
громадянина України вклеєної
фотокартки у віці 45 років в момент
укладення договору дарування частки
будинку є свідченням недійсності
паспорта громадянина України, а відтак,
на думку позивача, є об'єктивною
підставою для визнання відповідного
договору дарування не дійсним,
оскільки особу не можливо встановити
на підставі недійсного паспорту
громадянина України.

Представники відповідача ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги заперечували в повному обсязі,
зазначивши, що порушене позивачем
питання щодо недійсності паспорту
громадянина України, належного
відповідачу, з підстав відсутності в
паспорті вклеєної фотокартки у віці 45
років в момент укладення договору
дарування частки будинку, не тягне за
собою недійсності правочину, а має інші
наслідки, такі як адміністративна
відповідальність власника паспорта,
при цьому зазначили, що жодного
належного та допустимого доказу щодо
часткової чи повної недієздатності
дарувальника на момент вчинення
правочину позивачем не надано, а тому
просили в позові відмовити повністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог Вінницького
міського приватного нотаріуса ОСОБА_6,
ОСОБА_8, в судовому засіданні суду
пояснив, що вказаний договір дійсно
посвідчувався приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, на час укладення даного
правочину у довірительки не було
жодних сумнівів в добровільному його
укладенні сторонами, а обдаровану
особу нотаріус встановив на підставі
належного їй паспорта громадянина
України, в якому була відсутня вклеїна
фотокартка у віці 45 років.

Дослідивши матеріали справи, взявши до
уваги пояснення учасників розгляду
справи, суд встановив, визначив та
дослідив слідуючі докази, обставини та
відповідні правовідносини:

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть серія НОМЕР_1, виданого 29.05.2013
року Відділом ДРАЦС реєстраційної
служби Вінницького МУЮ у Вінницькій
області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
актовий запис № 1429 ( а. с. 3).

Договір дарування частки будинку від
18.05.2011 року, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 803,
вказує, що ОСОБА_7 як дарувальник
передає безоплатно у власність, а
ОСОБА_5 як обдаровувана приймає як
дарунок 3/25 частки житлового будинку з
прибудовами з відповідною часткою
господарських будівель та споруд, що
знаходяться в АДРЕСА_1 ( а. с. 5).

Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав від 01.06.2011 року № 30164431
ОСОБА_5 є власником 3/25 частки будинку з
прибудовами з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування від 18.05.2011 року №803(
а. с. 6).

Оглянуті та дослідженні в судовому
засіданні матеріали нотаріальної
справи № 02-01, Том 1, щодо договорів
відчуження житлових будинків та
документів, на підставі яких вони
посвідчувались, за 22.02.2011 р. - 13.07.2011 р.,
наданої приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, підтвердили, що договір
дарування частки будинку від 18.05.2011
року ОСОБА_7 як дарувальником та ОСОБА_5
як обдаровуваною, посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 803, був
посвідчений на підставі відповідних
правовстановлюючих документів на
майно та містили копію 1,2,3,10,11 сторінок
паспорта громадянина України ОСОБА_5
серія НОМЕР_2 (а.с. 86-100), при цьому копія 4
та 5 сторінки відповідного паспорта -
відсутні, а також містили копію
паспорта громадянина України серія
НОМЕР_3, виданого 08.07.1996 року
Староміським РВ УМВС України у
Вінницькій області на ім'я ОСОБА_7.

Згідно відповіді на запит суду, наданої
3-ім міським відділом у м.Вінниці УДМС
України у Вінницькій області інд. 16 №
2198 від 25.12.2013 року, вбачається, що до
паспорта громадянина України серія
НОМЕР_2, виданого 05.10.1999 р. Староміським
РВ УМВС України у Вінницькій області на
ім'я громадянки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ввіреним підрозділом була вклеєна
фотокартка по досягненню 45 річного
віку від 15.06.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що під
час укладення договору дарування
частки будинку від 18.05.2011 року між
ОСОБА_7 як дарувальником та ОСОБА_5 як
обдаровуваною, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 803,
паспорт громадянина України серія
НОМЕР_2, виданий 05.10.1999 р. Староміським
РВ УМВС України у Вінницькій області на
ім'я громадянки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, не
містив вклеєної фотокартки по
досягненню особи 45 річного віку, яка
була вклеєна лише 15.06.2013 року, при цьому
паспорт Громадянина України, належний
особі дарувальнику, був оформлений
належним чином.

Відповідно до п.1, п.8 Постанови
Верховної Ради України «Про
затвердження положень про паспорт
громадянина України та про паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон» від 26 червня 1992 року N 2503-XII,
паспорт громадянина України є
документом, що посвідчує особу
власника та підтверджує громадянство
України. До паспортної книжечки при
досягненні громадянином 25- і 45-річного
віку вклеюються нові фотокартки, що
відповідають його вікові. Паспорт, в
якому не вклеєно таких фотокарток
при досягненні його власником
зазначеного віку, вважається
недійсним.

Норма ст. 43 Закону України «Про
нотаріат» прописує, що при вчиненні
нотаріальної дії нотаріуси
встановлюють особу учасників
цивільних відносин, які звернулися
за вчиненням нотаріальної дії.
Встановлення особи здійснюється за
паспортом громадянина України або за
іншими документами, які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії (паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, дипломатичний чи службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний паспорт
іноземця або документ, що його
замінює, посвідчення інваліда чи
учасника Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, видане за місцем роботи
фізичної особи).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Зміст частин першої - третьої, п'ятої та
шостої ст. 203 ЦК України зазначає, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що зміст
оспорюваного договору дарування
частки будинку не суперечить ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, а особа, яка його вчиняла такий
правочин, мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності, при цьому
правочин був спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, а волевиявлення
учасників правочину було вільним і
відповідало їх внутрішній волі, що не
спростовується жодними доказами та не
заперечується сторонами по справі, в
силу чого відсутні підстави для
визнання такого правочину недійсним.

Суд звертає увагу на те, що згідно норми
ст. 717 ЦК України договір дарування
вчиняє виключно дарувальник, який
передає або зобов'язується передати в
майбутньому обдаровуваному безоплатно
майно у власність, при цьому
законодавець в ст. 722 ЦК України
передбачає можливість обдаровуваного
в послідуючому, незалежно від уже
існуючого договору дарування, прийняти
або відмовитись від подарунку,
прописуючи обставини можливої
необізнаності обдарованого про наміри
дарувальника, а відтак, визначальним
для посвідчення договору дарування
нотаріусом є, насамперед, належне
встановлення особи дарувальника, який
звертається за вчиненням нотаріальної
дії, встановлення його обсягу прав на
дарунок, його вільне волевиявлення та
дієздатність тощо, а тому, відсутність
вклеєної фотокартки у віці 45 років в
паспорті обдаровуваної особи не може
бути підставою для неприйняття
відповідного дарунку такою особою у
спосіб, передбачений законодавством, в
тому числі прийняття обдаровуваним
відповідних документів, засвідчуючи
даний факт своїм підписом, а тим більше
- для визнання договору дарування
недійсним, оскільки це суперечить волі
дарувальника і не відповідає змісту,
меті та правовій визначеності поняття
договору дарування.

Також суд при ухвалені даного рішення
бере до уваги правову позицію
Верховного Суду України, закріплену в
постанові Верховного Суду України від
26.12.2011 року по справі № 6-73цс11, що з
огляду на норму ч.1 ст. 360-7 ЦПК України та
правової природи відповідних спірних
правовідносин, що виникають із
односторонніх правочинів, дають
підстави вважати про подібність таких
правовідносин, де зазначено, що
відсутність у заповідача паспорта
громадянина України не може бути
підставою для визнання заповіту
недійсним, оскільки в даному випадку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про нотаріат» та пункту 10 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України визначальним для
нотаріуса було саме встановлення
особи, яка звернулась за вчиненням
нотаріальної дії.

За даних обставин, враховуючи, що саме
дарувальник є особою, яка звертається
до нотаріуса за вчиненням нотаріальної
дії, а саме: укласти договір дарування,
що не пов'язано законодавцем із
намірами та згодою обдаровуваної
особи, а тому визначальним для
нотаріуса при посвідченні такого
договору є саме встановлення особи
дарувальника, що було додержано при
укладенні відповідного договору
дарування та не оспорюється сторонами,
в силу чого суд вважає, що відсутність
вклеєної фотокартки у віці 45 років в
паспорті обдаровуваної особи не може
бути підставою для неприйняття
відповідного дарунку такою особою у
спосіб, передбачений законодавством, в
тому числі прийняття обдаровуваним
відповідних документів, засвідчуючи
даний факт своїм підписом, а тим більше,
не може бути підставою для визнання
договору дарування недійсним, оскільки
це суперечить волі дарувальника і не
відповідає змісту, меті та правовій
визначеності поняття договору
дарування, в силу чого суд вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 203, 215, 717, 722 ЦК України, ст.ст. 10, 60,
88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1
до ОСОБА_5, треті особи без самостійних
вимог: Вінницький міський приватний
нотаріус ОСОБА_6, Реєстраційна служба
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області про
визнання договору дарування недійсним.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя