УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про визнання права
власності на житловий будинок за
заповітом, за позовом ОСОБА_6 до
Кагарлицької сільської ради
Біляївського району Одеської області,
ОСОБА_8 та ОСОБА_16 про визнання
нікчемним доручення та визнання
недійсним договору купівлі-продажу, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
25 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15, в якому
просив визнати за ним у порядку
спадкування за заповітом після смерті
бабусі ОСОБА_17, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року, право власності на житловий
будинок з надвірними спорудами,
розташований по АДРЕСА_1

Також у жовтні 2010 року ОСОБА_6 подав до
суду ще один позов, в якому просив
визнати нікчемною довіреність від 27
жовтня 2005 року видану ОСОБА_17 на ім'я
ОСОБА_8 і визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку по
АДРЕСА_1 укладений 31 жовтня 2005 року між
ОСОБА_8, який діяв на підставі
вищезазначеної довіреності від імені
ОСОБА_17, та ОСОБА_16

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 18 квітня 2013 року
позов задоволено. Визнано нікчемною
довіреність від 27 жовтня 2005 року,
посвідчену секретарем Кагарлицької
сільської Ради Біляївського району
Одеської області, видану ОСОБА_17 на ім'я
ОСОБА_8

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку по
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_8 і
ОСОБА_16, посвідчений приватним
нотаріусом Біляївського нотаріального
округу 31 жовтня 2005 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок, по АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_17

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказане рішення апеляційного
суду скасувати і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Судами встановлено, що житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 згідно з довідками
Великодальницької сільської ради б/н
та № 3749 та свідоцтвом про право
власності від 08 грудня 1999 року належить
ОСОБА_17

Заповітом від 08 травня 2007 року ОСОБА_17,
яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1,
заповіла все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося,
ОСОБА_6 У тексті заповіту зазначено, що
у зв'язку з неписьменністю та похилим
віком заповідача, на її особисте
прохання та за її дорученням заповіт
було підписано іншою особою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_17 померла. Після
її смерті позивач вчасно не звернувся
до нотаріальної контори, але рішенням
Біляївського районного суду Одеської
області від 16 грудня 2009 року строк на
звернення із заявою про прийняття
спадщини був продовжений. Звернувшись
у додатково наданий строк до нотаріуса,
позивач отримав відмову в оформленні
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки за договором купівлі-продажу,
укладеним 31 жовтня 2005 року, ОСОБА_8,
діючи від імені ОСОБА_17, продав, а
ОСОБА_16 придбала житловий будинок по
АДРЕСА_1 При укладенні цього договору
ОСОБА_8 діяв на підставі виданої ОСОБА_17
довіреності, яка була посвідчена
секретарем Кагарлицької сільської
ради Біляївського району Одеської
області.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що висновком
судово-почеркознавчої експертизи № 1148
від 03 вересня 2012 року встановлено
виконання підпису на оскаржуваному
дорученні від 27 жовтня 2005 року на право
продажу будинку від імені ОСОБА_18 і в
графах наданої для порівняння заяви на
виплату пенсії від її імені, ймовірно,
різними особами. З урахуванням
складеного у 2007 році у відповідності до
вимог ст. 1253 ЦК України заповіту при
свідках (а.с. 12 т.1), показань свідків у
справі (а.с. 69,70,Т3) про неспроможність
померлої самостійно розписуватись у
зв'язку з неписьменністю та похилим
віком та про постійне проживання
померлої до дня її смерті у будинку, що
є предметом оскаржуваного договору
купівлі-продажу від 2005 року, а саме по
АДРЕСА_1 та наявністю у с. В. Дальник,
свого органу місцевого самоврядування
- Великодальницької сільської ради, яка
повноважна посвідчувати на підставі
ст. 1251 ЦК України, місцевий суд дійшов
висновку про доведеність позовних
вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд обмежився лише
перевіркою оскаржуваної довіреності
від 27 жовтня 2005 року щодо її форми
згідно положень «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України» та
Закону України «Про нотаріат» у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин стосовно
відсутності обмежень на посвідчення
довіреностей посадовою особою органу
місцевого самоврядування. При цьому
судом апеляційної інстанції не
встановлені та не перевірені обставини
щодо посвідчення оскаржуваної
довіреності від імені померлої
секретарем Кагарлицької сільської
ради, а не Великодальницької, за місцем
її проживання. Не дали правову оцінку
письмовим поясненням секретаря
Кагарлицької сільської ради щодо
відсутності другого примірника
доручення та про те, що оскаржувану
довіреність померла в її присутності
не підписувала.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті

Згідно із ст. 213 цього кодексу рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказавши у своєму рішенні, що
переконливих доказів на підтвердження
позову матеріали справи не містять,
апеляційний суд не зазначив, якими
доказами спростовуються встановлені
місцевим судом обставини щодо
неспроможності померлою підписати
оскаржувану довіреність, а відтак і
відсутність її волевиявлення на
відчуження будинку, в якому вона
продовжувала проживати до самої
смерті.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду у відповідності до
вимог статей 212, 213, 316 ЦПК України не
може бути визнане законним і
обґрунтованим, а тому це рішення на
підставі ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд для виконання судом свого
обов'язку по встановленню всіх
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді: А.О.
Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О.
Писана