Справа № 628/3085/13-ц.
Провадження № 2/628/190/14р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Куп'янський
міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді - Демченко
І.М.,

за участю секретаря - Наливайко
О.С.,

представників сторін - ОСОБА_1 і
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Куп'янську
цивільну справу за уточненою позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області з позовом, згідно
якого, уточнивши вимоги, просить суд
стягнути з ОСОБА_4 борг по розписці
83000грн та сплачений ним судовий збір в
сумі 830 грн. і витрати на правову
допомогу в розмірі 2000 грн., посилаючись
на те, що 04 вересня 2012 року відповідач
взяв у нього в борг гроші в сумі 83000 грн.,
які боржник зобов'язався повернути у
строк до 05 травня 2013 року. На
підтвердження одержання вказаної суми
ОСОБА_3 надав позивачу власноручно
написану розписку. До теперішнього
часу борг по розписці не повернутий,
зобов'язання відповідачем не виконано.

У судовому засіданні позивач і
його представник підтримали вимоги та
просили суд їх задовольнити з підстав,
що вказані у позові.

Відповідач і його представник
заперечували проти задоволення позову,
пояснивши, що ОСОБА_4 дійсно писав
розписку про отримання вказаних коштів
у борг і повернення їх до 05 травня 2013
року, але це відбувалося під тиском і за
вказівкою з боку позивача. ОСОБА_4 також
поянив, що брав у позивача кошти у борг,
але не може вказати точну суму, та
більшу частину боргу він повернув
шляхом виконання ремонтних та
будівельних робіт у домоволодінні та у
магазині позивача.

Суд, з'ясувавши позиції сторін і
їх представників, вивчивши письмові
докази та матеріали перевірки № ЄО №
3734 від 12.08.2013 року по факту заяви ОСОБА_4
щодо погроз фізичної розправи на його
адресу з боку ОСОБА_3, допитавши
свідків, вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено,
що 04 вересня 2012 року між ОСОБА_3, з
однієї сторони, та ОСОБА_4, з другої
сторони, був укладений договір позики,
згідно з умовами якого ОСОБА_3 передав
ОСОБА_4 гроші в сумі 83000 (вісімдесят три
тисячі гривень), а ОСОБА_4 зобов'язався
повернути цю суму коштів у строк до 05
травня 2013 року в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_4 була складена і
підписана розписка, яка свідчить про
передачу йому грошей в сумі 83000 грн.. Ця
розписка не була оспорювана ОСОБА_4 та
вона перебувала у позивача ОСОБА_3, що
свідчить про невиконання відповідачем
зобов'язання по поверненню боргу (а.с.
3,11).

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що знає про
спірні обставини зі слів відповідача,
який йому розповів, що дійсно брав
кошти в борг у позивача, точну суму не
може вказати, потім відповідач
відпрацював суму боргу. Особисто під
час підписання і передання коштів він
присутнім не був. Про складання
розписки, яку написав відповідач
04.09.2012р., свідок дізнався у серпні
2013року та рекомендував ОСОБА_4
звернутися з заявою до міліції.

Свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю
відповідача пояснила суду, що її син
ОСОБА_4 брав у ОСОБА_3 кошти у борг на
придбання автомобіля, його ремонт,
ремонт в квартирі та придбання меблів,
про що їй відомо зі слів сина. На яку
суму ним була написана розписка, їй не
відомо, але син пояснив, що гроші він
позивачу відпрацював.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
яке проведено належним чином. Як
виходить із змісту ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом.

Позивач ОСОБА_3 надав суду оригінал
боргового документу ( а.с.11), який
підтверджує той факт, що борг ОСОБА_4 не
повернув, оскільки при поверненні
боргу або його частини про це повинно
бути зазначено у цьому документі, або ж
цей документ у кредитора повинен бути
витребуваний. Наявність у позивача
боргового документу підтверджує
невиконання свого зобов'язання
відповідачем.

Що стосується доводів ОСОБА_4 і
його представника про те, що 04.09.2012 року
він цих коштів від позивача не
отримував, і що розписка була ним
написана під впливом насильства з боку
ОСОБА_3, який погрожував ОСОБА_4 та
членам його сім'ї, суд оцінює їх
критично, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Загальні вимоги, дотримання
яких є необхідним для чинності
правочину викладені у ст. 203 ЦК України.

Згідно з правилами ст. 204 ЦК України
(презумпція правомірності правочинів)
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемний правочин) або якщо
він не визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно із ч.2 ст. 1046 ЦК України
договір позики є укладеним з моменту
передачі грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавець є юридична особа -
незалежно від сум ( ч.1 ст. 1047 ЦК України).
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Згідно із ч.4 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у тій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст.57-60 того ж Кодексу.

У даному випадку, обставини
виникнення між сторонами боргового
зобов'язання, які наведені позивачем
ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог,
іншою стороною будь-яким чином не
спростовані, дійсність боргової
розписки, тобто підписання її саме
ОСОБА_4 не заперечується. Будь-яких
доказів виконання зобов'язання
відповідачем суду не надано. Правочин,
що фактично мав місце між сторонами
спору, приводить суд до висновку про
наявність між ними спору позикових
зобов'язань, тому суд вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заборговану грошову суму, виходячи із
правил, що регулюють правовідносини за
договором позики.

При цьому твердження ОСОБА_4 про
безгрошовість укладеної між сторонами
угоди в даному випадку та недійсність
розписки, як написаної під впливом
погроз і примусу з боку позивача не
заслуговують на увагу виходячи із
слідуючого. Висновком по матеріалам
перевірки за заявою ОСОБА_4 від 11.09.2013
року, складеного дільничним
інспектором міліції СДІМ Куп'янського
МВ ГУМВСУ в Харківській області
Захаровим В.В. встановлено, що на
протязі тривалого часу між заявником і
ОСОБА_3 склалися неприязні відносини.
Згідно пояснень ОСОБА_4 в ході
перевірки, він працював у ОСОБА_3
неофіційно, у 2013 році він вирішив
змінити місце роботи та повідомив про
це позивача, на що той не погодився,
почав висловлювати погрози. Як пояснив
в ході перевірки, проведеної
Куп'янським МВ ГУМВСУ, ОСОБА_3, фізичною
розправою він не погрожував і
нецензурно не висловлювався, при цьому
вказав у поясненнях, що ОСОБА_4 є його
кумом, займався доставкою продуктів на
машині, яку ОСОБА_3 дав йому для
особистого користування. У вересні 2012
році ОСОБА_4 позичив у нього гроші для
купівлі транспортного засобу, ці кошти
не повернув. На підставі викладеного
вище перевірка за заявою ОСОБА_4 була
припинена, оскільки встановлено
відсутність ознак будь-якого
кримінального правопорушення ( а.с. 64 і
а.с.1,6 матеріалу № ЄО № 3734 від 12.08.2013
року). Крім того, з оглянутого у
судовому засіданні матеріалу
перевірки за завою ОСОБА_4 та висновку
по ним вбачається, що встановити
правдивість пояснень ОСОБА_4 про
вчинення підписання ним боргової
розписки під впливом погроз та тиску з
боку ОСОБА_3 не вдалося, але сторонами
та свідками не заперечувався факт
підписання ОСОБА_4 боргової розписки
04.09.2012 року. Результати перевірки
ОСОБА_4 до будь-яких інстанцій не
оскаржувалися.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Оскільки позов
підлягає задоволенню, підтверджені
судові витрати, понесені позивачем,
складають 830 грн. судового збору (а.с.6)
та 2000 грн. за надання правової допомоги
( а.с. 60), які належить стягнути з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 84, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 11, 204, 526, 530, 625, 629, 1046- 1049 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 83000 /вісімдесят три тисячі / грн.
в погашення боргу по розписці від 04
вересня 2012 року, а також 830 грн. судового
збору та 2000 грн. витрат за надання
правової допомоги, а всього 85830 /
вісімдесят п'ять тисяч вісімсот
тридцять / грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Куп'янський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий

Демченко І.М.