УХВАЛА

про відмову у тимчасовому обмеженні
у праві виїзду за межи території
України

"09" січня 2014 р. Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді - Старової Н.А.,

при секретарі - Рижковій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за поданням старшого державного
виконавця ВДВС Джанкойського МРУЮ АР
Крим ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межи території України
ОСОБА_2 до виконання нею своїх
зобов’язань в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим ОСОБА_1
звернулася до суду з зазначеним
поданням, мотивуючи наступним. На
примусовому виконанні ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим знаходиться
виконавче провадження № 39728853 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 6-22/11 від 04.08.2011 року, виданого
Красногвардійським районним судом АР
Крим про стягнення з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь опікуна ОСОБА_5
в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 26.08.2010
року та до повноліття дітей. Станом на
01.12.2013 року заборгованість по аліментах
складає 10400 грн. 00 коп. На підставі
викладеного, керуючись п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», п. 2,5,8 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
і в’їзду в Україну громадян України»,
просить суд обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межи території України до
виконання нею своїх зобов’язань в
Україні.

Старший державний виконавець ВДВС
Джанкойського МРУЮ АР Крим ОСОБА_1 у
судовому засіданні подання підтримала
та просила його задовольнити з підстав,
викладених в поданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
стягувач та боржник виконавчого
провадження про розгляд подання не
повідомлялись.

Суд, заслухавши старшого державного
виконавця Кругляцову О.В., дослідивши
матеріали подання, оглянувши
виконавче провадження вважає, що
подання до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що в провадженні
ВДВС Джанкойського МРУЮ АР Крим
знаходиться виконавче провадження №
39728853 по примусовому виконанню
виконавчого листа № 6-22/11 від 04.08.2011
року, виданого Красногвардійським
районним судом АР Крим про стягнення з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь опікуна ОСОБА_5
в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 26.08.2010
року та до повноліття дітей.

Виконавче провадження згідно
постанови відкрито 30.08.2013 року, але у
матеріалах подання та виконавчого
провадження відсутні відомості щодо
направлення сторонам копії зазначеної
постанови.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
України і є обов’язковими до виконання
на всій території України.

Відповідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, якщо він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням – до виконання
зобов’язань.

Зі змісту вказаних норм закону
вбачається, що ухиленням від виконання
зобов'язань є такі дії (бездіяльність)
особи боржника, які полягають у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні зазначених обов'язків.

Таким чином, передбачені юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України можливо не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за свідомого
ухилення від їх виконання.

Відмовляючи в задоволенні подання суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до неї
кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 33
Конституції України згідно якої
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, ст. 313 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, у порядку, передбаченому ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,
зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

В силу положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що виконавче
провадження за вказаним виконавчим
листом відкрито постановою державного
виконавця від 30.08.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження надсилаються
рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах подання та виконавчого
провадження, оглянутого судом відсутні
відомості щодо направлення сторонам
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження, отже, за
змістом зазначеної норми закону
боржник не є повідомленим про
відкриття виконавчого провадження.

Порушуючи питання про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межи України, державним
виконавцем не наведено обставин, які
підтверджують факт ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на неї рішенням суду, не надано
належних і допустимих доказів в
підтвердження факту такого ухилення.

За таких обставин подання є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208, 209, 210, 217, 218, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця
ВДВС Джанкойського МРУЮ АР Крим ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межи території України ОСОБА_2 до
виконання нею своїх зобов’язань в
Україні - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги, а особами,
які не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали,
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя           Н.
А. Старова