АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3036/14
Головуючий1 інстанції - Купіна
Доповідач - Овсяннікова А.І.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» на рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 04
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» , третя особа - приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договору іпотеки припиненим
та визнання добросовісним набувачем та
за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» , третя особа -
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору іпотеки
припиненим та визнання добросовісним
набувачем.

В обґрунтування позову вказала, що 29
січня 2013 року між нею та ОСОБА_4 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Даний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі під № 180.

ОСОБА_4 було підтверджено (п..5 договору
купівлі-продажу), що відчужувана
квартира нікому не продана, ні
відчужена, в користування, в іпотеку не
передана, в спорі не знаходиться та т.п.

Станом на час оформлення договору
купівлі - продажу обтяження в
Державному реєстру обтяжень рухомого
майна, в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно заборон
відчуження або обтяження іпотекою
квартири АДРЕСА_1 встановлені не були.

Ці дані були перевірені приватним
нотаріусом шляхом отримання
відповідних витягів з реєстрів, про що
зазначено у п.6 договору
купівлі-продажу.

25 грудня 2013 року на її адресу надійшов
лист - вимога від ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», в якому повідомлялося, що
квартира АДРЕСА_1 є забезпеченням
кредитних зобов'язань громадянки
ОСОБА_5 перед Банком , та останнім
прийнято рішення про звернення
стягнення на цю квартиру, в зв'язку з
чим мешканці повинні звільнити
квартиру та знятись з реєстраційного
обліку.

Звернувшись за поясненнями
безпосередньо до установи відповідача
їй повідомили, що дійсно належна їй
квартира є предметом договору іпотеки
РМL 700/1224/2008 від 17 липня 2008 року та
виступає забезпеченням за кредитом
ОСОБА_5, і тому вона набула статусу
іпотекодавця за іпотечним договором з
набуттям права власності на
вищевказану квартиру, яку було
передано в іпотеку АТ «ОТП Банк» за
вищезазначеним іпотечним договором
громадянкою ОСОБА_5.

Вказує, що вона не має жодних
зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», також не має зобов'язань
перед відповідачем і ОСОБА_4, яка
виступала продавцем квартири та
володіла квартирою на законних
підставах. Будь-яких обтяжень
(обмежень) квартира не мала, тому вимоги
відповідача щодо звернення стягнення
на майно, яке на законних підставах
належить позивачу, є безпідставними.

Просить суд визнати її добросовісним
набувачем квартири АДРЕСА_1, а також
визнати припиненим договір іпотеки №
РМL 700/1224/2008 від 17 липня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером
463.

У січні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду із
зустрічним позовом, в якому посилалося
на наступні обставини.

16 липня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_5 був укладений кредитний договір
№ РМL 700/1224/2008 від 17 липня 2008 року.

Згідно з Кредитним договором Банк
надав ОСОБА_5 кредит в сумі 101298,68
доларів США. Дата остаточного
повернення кредиту 18 липня 2033 року.

12 листопада 2010 року між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» було укладено договір купівлі
- продажу кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
РМL 700/1224/2008 від 17 липня 2008 року.

ЗАТ «ОТП Банк» належним чином виконало
умови кредитного договору № РМL 700/1224/2008
від 17 липня 2008 року, надавши ОСОБА_5
кредитні кошти.

Разом з тим, ОСОБА_5 умови договору
належним чином не виконувала,
внаслідок чого станом на 16 жовтня 2013
року сума заборгованості становила
5641514,41 грн..

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ОСОБА_5 та
ЗАТ «ОТП Банк» 17 липня 2008 року був
укладений договір іпотеки № РМL
700/1224/2008, відповідно до якого
іпотекодавець надав у іпотеку банку
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з наведеним ТОВ «ОТП
факторинг Україна» просить в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № РМL 700/1224/2008 від 17 липня 2008
року, звернути стягнення на предмет
іпотеки шляхом визнання за Товариством
з обмеженею відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» права продажу
будь-якій особі- покупцеві предмету
іпотеки за іпотечним договором № РМL
700/1224/2008 від 17 липня 2008 року -
трьохкімнатної квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
наданням всіх повноважень продавця,
встановити початкову ціну продажу
предмета іпотеки на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, на час її
продажу, з метою збереження предмету
іпотеки до її реалізації, передати
предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1 в управління Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на період до її
реалізації з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладання договорів на охорону
зі спеціалізованими підприємствами,
виселити ОСОБА_2 та інших мешканців, які
зареєстровані та проживають у
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму
сплаченого судового збору в розмірі
3654,00 грн..

Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 04 лютого 2014 року :

в задоволенні позову ОСОБА_2-
відмовлено;

в задоволенні зустрічного позову ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» - відмовлено;

судові витрати за первісним позовом
покладено на позивача ОСОБА_2;

судові витрати за зустрічним позовом
покладено на ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду змінити , постановити
нове, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» задовольнити,
оскільки судом при постановленні
рішення були не вірно застосовані
норми цивільного законодавства, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення .

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи 16 липня 2008 року між
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір № ML 700/1224/2008, згідно
умов якого ОСОБА_5 отримала кредит у
сумі 101 298,68 доларів США з датою
остаточного повернення 18 липня 2033 року.

В цей же день між Банком та ОСОБА_5
укладено договір іпотеки, згідно якого
ОСОБА_5 для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
передала в іпотеку Банку квартиру
АДРЕСА_1.

12 листопада 2010 р, між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514,
1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України було укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю №
б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
М1700/1224/2008 від 16.07.2008 року.

Відповідно до статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
відступлення права вимоги. Статтею 514
цього ж Кодексу встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.

Постановою господарського суду
Харківської області від 28 лютого 2011
року визнано ФОП ОСОБА_5 банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29 листопада 2011
року дана постанова була скасована.

Згідно договору купівлі - продажу від 29
січня 2013 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4
спірну квартиру, яка належала ОСОБА_4
згідно договору купівлі - продажу від 27
червня 2012 року.

Визнаючи ОСОБА_2 належним власником
квартири суд першої інстанції виходив
з вище зазначених обставин.

Що стосується інших вимог ОСОБА_2 та
зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» , то колегія виходить з
наступного.

Спірна квартира була передана Банку в
іпотеку боржником ОСОБА_5 та
реалізована відповідно до вимог ч.1 ст.30
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», яка
передбачає, що після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута.

Відповідно до вимог ст.ст.7,33,23 Закону
України «Про іпотеку» у разі переходу
права власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведено інформація про
обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності
на предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Згідно статті 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
Іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором. Приписами ст. 6 Закону
України «Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати»
встановлено, що Позивач має право
організувати продаж предмета іпотеки
шляхом укладення договору
купівлі-продажу між Іпотекодавцем та
покупцем або продати від свого імені,
якщо це передбачено іпотечним
договором, або Іпотекодержатель та
Іпотекодавець досягли відповідної
згоди шляхом укладення договору про
задоволення вимог Іпотекодержателя,
який підлягає нотаріальному
посвідченню. При цьому кошти за
придбану нерухомість покупець сплачує
на банківські рахунки
Іпотекодержателя.

Відмовляючи Банку в задоволенні позову
та в задоволенні позову ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з тих
обставин, що у даному випадку пріоритет
має Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» .

Однак, погодитись з таким висновком
суду не можна.

Всі правовідносини щодо іпотечного
майна регулюються спеціальним Законом
України «Про іпотеку».

Цим законом передбачені і наслідки
переходу предмету іпотеки до іншої
особи і у випадку , коли до її відома не
була доведена інформація щодо
обтяження майна іпотекою, що і є у
даному випадку.

Отже, іпотека відносно спірної
квартири зберігається і на неї може
бути звернено стягнення для погашення
заборгованості ОСОБА_5 по кредитному
договору.

Однак, 07 червня 2014 року опубліковано
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті » .

У даному випадку існують
обставини, які передбачені цим Законом
а саме: наявність доларового кредиту;
загальна площа квартири становить 86,4
кв.м.; у власності ОСОБА_2 відсутнє інше
житло (інших даних Банком не надано), це
майно використовується нею як місце
постійного проживання, що є підставою
для відмови Банку у задоволенні позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

За таких обставин рішення суду у
частині відмови у задоволенні позову
Банку та у частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 щодо
визнання її добросовісним набувачем і
неможливістю у зв'язку з цим звернення
стягнення на квартиру підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову сторонам в задоволенні
позовів з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
міста Харкова від 04 лютого 2014 року у
частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні
позову про визнання договору іпотеки
припиненним - залишити без зміни.

В іншій частині рішення суду скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про визнаня добросовісним набувачем -
відмовити з інших підстав.

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про звернення стягнення на
предмет іпотеки відмовити з інших
підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення , однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: