У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Євграфової
Є.П., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки та за зустрічним
позовом про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Житомирської області від 4 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив
зобов'язати відповідача повернути йому
самовільно зайняту нею земельну
ділянку розміром 0,0120 га, яка
розташована по АДРЕСА_2

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач під час огородження своєї
земельної ділянки самовільно зайняла
частину його земельної ділянки, яка
належить йому на праві приватної
власності на підставі державного акту
серії ЯМ № 701024 від 25 червня 2012 року, чим
позбавила його права користування
земельною ділянкою.

У червні 2013 року відповідач ОСОБА_6
подала зустрічний позов, в якому
просила визнати недійсним державний
акт на право власності на належну
ОСОБА_4 земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 21 серпня 2012 року
ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 спірну
земельну ділянку, після чого в
державному акті на право власності
з'явились відповідні нотаріальні
печатні засвідчення. На зворотній
стороні вказаного акта, в плані меж
земельної ділянки в описі межи сторони
від Б до В чітко вказано, що ця сторона
межує із землею ОСОБА_5

В державному акті, виданому на її ім'я
серії ЯМ № 316971 від 24 лютого 2012 року
зазначено, що розмір належної їй
земельної ділянки становить 50 м на 30 м,
загальна площа - 0,15 га.

Посилаючись на те, що вказаний акт був
виданий на чотири місяці раніше від
акта, виданого ОСОБА_4, просила суд
задовольнити позов.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 10 червня 2013
року у задоволенні первісного та
зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 4 березня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про задоволення
позову.

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0121 га, літ. № 9, відображену
жовтим кольором на плані земельних
ділянок по провулку АДРЕСА_1 та
провулку АДРЕСА_2, згідно додатку
4, висновку експерта № 226/13 від 19 грудня
2013 року, шляхом зобов'язання
ОСОБА_6 перенести паркан з точок: 8 - 18 до
точок: 18а - 9а, відповідно до додатку 4
цього висновку експерта.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 172
гривні 5 копійок судового збору та 4590
гривень понесених витрат на проведення
експертизи.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову в апеляційному
порядку не переглядалось.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 4 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Є.П. Євграфова
Ю.Г. Іваненко