УХВАЛА

іменем України

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання
права власності на частку в майні,
набутому за час проживання однією
сім'єю, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 03 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та визнання права
власності на частку в майні, набутому
за час проживання однією сім'єю,
посилаючись на те, що в квітні 2000 року
за місцем своєї роботи в департаменті
економіки Чернівецької міської ради
вона познайомилась з відповідачем
ОСОБА_4, вони почали зустрічатись.

У грудні 2002 року вони вирішили спільно
проживати та переїхали до її матері до
квартири АДРЕСА_1, проживали разом
однією сім'єю як чоловік і дружина, вели
спільне господарство до грудня 2005 року.

30 січня 2004 року шлюб між ОСОБА_4 та його
дружиною ОСОБА_8 був розірваний,
причиною цього було його постійне
проживання з нею однією сім'єю. Колишня
дружина ОСОБА_4 неодноразово приходила
за місцем їх проживання та на її роботу,
де вчиняла скандали, у зв'язку з цим в
грудні 2005 року вони були змушені
змінити своє місце проживання та
переїхати до квартири по АДРЕСА_3, яку
їм надали їх спільні знайомі.

У листопаді 2006 року вони знову змінили
своє місце проживання та переїхали до
квартири АДРЕСА_2, де проживали однією
сім'єю до 01 червня 2007 року, після чого в
черговий раз переїхали проживати до
АДРЕСА_4.

16 січня 2007 року вони зареєстрували
шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народився син ОСОБА_9

За час їхнього спільного проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу ними
було придбано нежитлове приміщення
мийки по АДРЕСА_5, житловий будинок
АДРЕСА_6 та інше майно.

Оскільки вони придбали зазначене майно
в період спільного проживання, ОСОБА_3
просила встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу в
період з 30 січня 2004 року до 16 січня 2007
року та визнати право власності на
частку в майні з урахуванням інтересів
дитини відповідно до вимог ст. ст. 60, 62,
63, 70, 74 СК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 03 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 13 березня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судом установлено, що рішенням 34 сесії
ІV скликання Чернівецької міської ради
від 07 липня 2005 року № 767 ОСОБА_4 надано в
оренду земельну ділянку площею 0,09 га по
АДРЕСА_6 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.
Укладений договір оренди продовжено
терміном до 25 лютого 2022 року.

Після отримання в оренду земельної
ділянки відповідач у 2005 році почав
будівництво житлового будинку на цій
земельній ділянці без отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
в інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Чернівецької міської ради, який він
отримав тільки 09 жовтня 2006 року. До
жовтня 2006 року відповідачем було
збудовано житловий будинок з належними
до нього господарськими спорудами на 63
% готовності, після чого 11 жовтня 2006
року за ним визнано право власності на
даний об'єкт незавершеного
будівництвом житлового будинку, що
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно за реєстраційним №
16349594.

Для продовження будівельних робіт з
будівництва будинку відповідач уклав з
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
іпотечний кредитний договір від 13
жовтня 2006 року № 2599, отримавши кредитні
кошти в розмірі 99 тис. дол. США. Ці
кредитні кошти він використав також
частково і на будівництво нежитлової
будівлі мийки автомобілів по АДРЕСА_5.
На погашення кредиту він позичив кошти
у ОСОБА_5 в сумі 2 млн 500 тис. грн та у
ОСОБА_6 в сумі 650 тис. грн.

Відповідач продовжив будівництво
будинку, довівши його до 90 % готовності
й 20 квітня 2007 року за ним визнано право
власності на даний об'єкт
незавершеного будівництвом житлового
будинку 90 % готовності. Після цього
відповідачем не проводились ніякі
будівельні роботи із завершення
будівництва житлового будинку до 2012
року. 20 серпня 2012 року право власності
на будинок було зареєстровано на третю
особу -ОСОБА_5, який здавав до
експлуатації житловий будинок і на
нього 16 листопада 2012 року оформлено
право власності. 22 січня 2013 року ОСОБА_5
продав будинок третій особі - ОСОБА_7 й
на сьогодні остання є власником
будинку.

На час ухвалення судом рішення в справі
свідоцтво про право власності на
спірний будинок на ОСОБА_5, договір
купівлі-продажу від 22 січня 2013 року, а
також свідоцтво про право власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_6 на ім'я відповідача
не визнанні недійсними.

Крім того, рішенням 26 сесії ІV скликання
Чернівецької міської ради від 04
листопада 2004 року № 571 «Про погодження
місця розташування об'єктів
містобудування, надання дозволу
забудовникам на підготовку матеріалів
попереднього погодження, складання
проектів відведення земельних ділянок,
внесення змін і доповнень в раніше
прийняті рішення» відповідачу як
фізичній особі-підприємцю погоджено за
рахунок орендованої на підставі
договору оренди від 29 червня 2004 року №
1304 земельної ділянки площею 0,04 га по
АДРЕСА_5 будівництво мийки автомобілів.

Після отримання цього погодження
відповідач згідно із розробленою в 2005
році проектною документацією почав
будівництво нежитлового приміщення
будівлі мийки автомобілів та вигрібної
ями на цій земельній ділянці. До квітня
2006 року відповідачем було збудовано
приміщення мийки на 92 % готовності на
власні кошти, що підтверджується
довідкою Чернівецького КОБТІ від 18
квітня 2006 року № 937. Здано збудоване
приміщення мийки автомобілів до
експлуатації відповідачем тільки в 2011
році, присвоєно поштову адресу:
АДРЕСА_5, на підставі якого 04 липня 2011
року йому видано свідоцтво про право
власності на це нерухоме майно.
Власником нежитлового приміщення
автомийки на сьогодні є ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що відносини, які склалися між
сторонами в період з 30 січня 2004 року до
16 січня 2007 року були приятельські,
епізодичні і не притаманні подружжю,
позивач не надала належних доказів на
підтвердження факту проживання з
відповідачем однією сім'єю до
реєстрації шлюбу та здійснення ними
будівництва житлового будинку та
нежитлової будівлі та споруди - мийки
автомобілів за спільні кошти сторін.

Такі висновки є законними і
обґрунтованими, відповідають
встановленим обставинам та матеріалам
справи.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 03 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

О.В. Попович