Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді
Куцина М.М.,

суддів: Бондаренка Ю. О.,
Собослоя Г. Г.,

при секретарі - Чейпеш С.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства „
Родовід Банк" на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
21 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства „Родовід
Банк" та ОСОБА_4 про визнання договорів
поруки припиненими, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися з позовом до Публічного
акціонерного товариства „Родовід
Банк" та ОСОБА_4 про визнання договорів
поруки припиненими.

Позов мотивовано тим, що 28 вересня 2006
року між ОСОБА_4 ( далі позичальник) та
ПАТ „ Родовід Банк"( далі банк)
укладено кредитний договір №/2СКЗ-06.2
від 28 вересня 2006 року ( та додаткові
угоди №1 від 20 жовтня 2006 року , №2 від 7
листопада 2006 року, №3 від 7 грудня 2006
року, №4 від 28 лютого 2007 року, №5 від 25
травня 2007 року, №6 від 30 грудня 2008 року),
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику кредит в розмірі 800 тис.
доларів США строком до 28 вересня 2011
року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника - ОСОБА_4 за
кредитним договором №/2СКЗ-06.2 від 28
вересня 2006 року( із змінами відповідно
до вищезазначених додаткових угод )
між банком та позивачами по справі було
укладено договори поруки, а саме:

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між АТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_1 ;

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між АТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_2 ;

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між АТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_3.

За умовами зазначених договорі
поруки( п.1.1) позивачі поручилися перед
позичальником солідарно відповідати
перед Банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором №/2СКЗ-06.2 від 28 вересня 2006
року.

Вищезазначеними договорами поруки
визначений момент виникнення у
поручителів обов'язку щодо виконання
зобов'язань, забезпечених порукою.
Зокрема, п.2.1 договорів поруки у випадку
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за платежами, що
передбачені кредитним договором,
поручителі, на підставі письмового
повідомлення позичальника або банку,
не пізніше наступного робочого дня
після одержання такого письмового
повідомлення, погашають за рахунок
власних коштів на рахунок банку в
повному обсязі заборгованість за
позичальника за кредитним договром.

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору щодо
місячного погашення боргу, у жовтні 2009
року Банк звернувся з позовом до
позичальника ОСОБА_4 про стягнення
простроченої заборгованості за
кредитним договором.

Позивачі вважають, що в зв'язку із
зверненням до суду Банку до
позичальника про дострокове
повернення кредитних коштів за
договором кредиту, строк виконання за
основним зобов'язанням настав ще у
січні 2010 року, однак жодних вимог з боку
Банку протягом шести місяців з цієї
дати до поручителів не пред'явлено.

У зв'язку з тим , що Банк протягом шести
місяців вимог до поручителів не
пред'явив , тому, відповідно до ч.4 ст.559
ЦК України, порука припинилась, а
спірні договори поруки підлягають
визнанню припиненими.

Позивачі, посилаючись на зазначені у
позовній заяви обставини справи, та з
підстав, передбачених ч. 1 ст.553. та ч.4
ст.559 ЦК України, просили в суді першої
інстанції визнати договір поруки від 30
грудня 2008 року, укладений між
Відкритим товариством „ Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_1 - припиненим.

Визнати договір поруки від 30 грудня 2008
року, укладений між Відкритим
товариством „ Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_2- припиненим .

Визнати договір поруки від 30 грудня 2008
року, укладений між Відкритим
товариством „ Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_3- припиненим .

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 21 січня 2014 року позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано договір поруки від 30 грудня 2008
року, укладений між Відкритим
товариством „Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_1 - припиненим .

Визнано договір поруки від 30 грудня 2008
року, укладений між Відкритим
товариством „ Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_2- припиненим .

Визнати договір поруки від 30 грудня 2008
року, укладений між Відкритим
товариством „ Родовід Банк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство „ Родовід
Банк", та ОСОБА_3- припиненим .

Вирішено питання про судові витрати.

Представник відповідача не погодився
з рішенням суду першої інстанції і
оскаржив це рішення у апеляційному
порядку, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального
права, просив скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Основними доводами апеляційної скарги
є те, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають суттєве значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального
права.

Представник відповідача у суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав у
повному обсязі.

Представник позивача у суді
апеляційної інстанції вважає рішення
місцевого суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з положень ч.4 ст. 559 ЦК
України, та вважав, що порука за даними
договорами підлягає припиненою,
оскільки строк виконання за основним
зобов'язанням настав 14 січня 2010 року,
проте з боку Банку вимог до
поручителів протягом шести місяців
не пред'явлено.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки до такого
висновку суд дійшов не з'ясувавши
дійсні обставини справи, без перевірки
доводів і заперечень сторін та без
належної оцінки доказів. Зазначені
порушення норм матеріального та
процесуального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України,
про відмову у задоволенні позову з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Ухвалене рішення суду не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні факти.

28 вересня 2006 року між ОСОБА_4( далі
позичальник) та ПАТ „ Родовід
Банк"( далі банк) укладено кредитний
договір №/2СКЗ-06.2 . Згодом до вказаного
кредитного договору були внесені зміни
шляхом підписання додаткових угод,
зокрема: додаткові угоди №1 від 20
жовтня 2006 року , №2 від 7 листопада 2006
року, №3 від 7 грудня 2006 року, №4 від 28
лютого 2007 року, №5 від 25 травня 2007 року,
№6 від 30 грудня 2008 року. Відповідно,
враховуючи умови цих додаткових угод,
Банк надав позичальнику кредит в
розмірі 800 тис. доларів США строком до
28 вересня 2011 року.

Згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язався щомісячно, у
встановлені договором строки,
здійснювати повернення частини
кредиту та сплачувати нараховані
проценти за користування кредитом.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі та
надав позичальнику кредитні кошти.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором від 28
вересня 2006 року ВАТ «Родовід Банк»
уклав договора поруки, а саме:

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між ВАТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_1 ;

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між ВАТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_2 ;

- договір поруки від 30 грудня 2008 року,
укладений між АТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_3

Відповідно до умов яких поручителі
зобов'язалися відповідати перед банком
у повному обсязі за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором.

24 лютого 2010 року Публічне
акціонерне товариство „ Родовід Банк"
звернувся з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.( а. с.15-16).

27 грудня 2011 року Публічне
акціонерне товариство
„Родовід Банк " звернулося до суду з
клопотанням про залучення до участі у
справі співвідповідачів, як
поручителів за договорами поруки від 30
грудня 2008 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 ( а. с.187-192).

23 січня 2012 року дане клопотання
Публічного акціонерного товариства „
Родовід Банк" - задоволено , залучено
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості
співвідповідачів у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства „ Родовід Банк " до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором( а. с.187-192).

Судом першої інстанції установлено, що
позичальник ОСОБА_4 належним чином не
виконував умови кредитного договору, у
зв'язку із чим утворилась
заборгованість, яка станом на 28 жовтня
2009 року становила 1027.312..00 доларів США,
що еквівалентно 8.226.306.29 гривень.

У зв'язку із неналежним виконанням
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
Банком 6 вересня 2011 року на адресу
поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
були направлені листи - претензії з
вимогою про дострокове погашення
кредитної заборгованості ( а. с. 33-38).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України,
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Вказана правова позиція висловлена
Судовими палатами у цивільних і
кримінальних справах Верховного Суду
України у постанові від 23 травня 2012
року № 6-33цс12.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
29 січня 2014 року у справі про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 липня 2013 року
у справі за позовом до ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.

Місцевий суд констатував , що ПАТ„
Родовід Банк" 24 лютого 2010 року
звернувся з вимогою до позичальника
щодо погашення боргу за кредитним
договором, а обов'язок позичальника
про повернення кредиту настав 14 січня
2010 року, проте кредитор вимог до
поручителів протягом шести місяців з
цієї дати, а саме в період з 14 січня 2010
року по 14 липня 2010 року, не пред'явив.

З таким висновком місцевого суду не
можна погодитись, оскільки згідно п.1.2
4.2 договорів поруки від 30 грудня 2008
року, ці договори припиняються з 28
вересня 2011 року, якщо після цієї дати
Банк протягом шести місяців не
звернеться з вимогою до поручителів

З умов кредитного договору № 2/СКЗ-06.2
від 28 вересня 2006 вбачається, що
кінцевою датою погашення кредиту є 28
вересня 2011 року.

Із договору поруки від 30 грудня 2008 року
вбачається, що цим договором
встановлений строк дії договору,
зокрема п.4.1 цей договір поруки діє до
повного погашення позичальником та
поручителем заборгованості за
кредитним договором, п.1.2 та п.4.3, цей
договір припиняється припиненням дії
Кредитного договору 28 вересня 2011 року.

Таким чином, п.1.2 та п.4.3 цих договорів
поруки встановлений строк, що порука
припиняється після припиненням дії
кредитного договору, тобто 28 вересня 2011
року, тому у цьому випадку підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Отже, у договорі чітко встановлено
строк поруки та календарну дату, до
настання якої кредитор управі
відповідно до цього договору
пред'явити вимогу до поручителя, що
відповідає нормі, сформульованій у
першому реченні частини четвертої
статті 559 ЦК України. Твердження
позивача про те, що строк поруки в
договорі не встановлений, не
відповідає дійсному змісту договору та
положенням закону. Строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору (ст. 631
ч. 1 ЦК України).

Оскільки позичальник порушив свої
зобов'язання за кредитним договором, а
місцевим судом не враховано, що сам
кредитор, здійснюючи своє цивільне
право на власний розсуд , а отже вимогу
про сплату боргу кредитор пред'явив як
у межах строку дії кредитного договору,
так і в межах строку дії договору
поруки, зобов'язання позичальника за
договором не припинилися, не відбулося
і припинення зобов'язань поручителя.

З огляду на викладене, у місцевого суду
не було правових підстав для
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення суду
підлягає скасуванню, оскільки
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з ухваленням нового рішення, на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „ Родовід
Банк" - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 січня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Судді :