Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 677/580/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2014 року
м.Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.

при
секретарі Басистій Т.В.

з
участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача та третьої
особи -

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Красилові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_5, про визнання
права власності,

в с т а н о в
и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності на металевий гараж,
розташований біля багатоквартирного
будинку №10 по провулку Василя Стуса в
місті Красилові на відстані 35 м. від
північного кута зазначеного будинку, 15
м. від електроопори №37 та 15 м., від
газорегуляторного пункту, право на
який належало його батьку ОСОБА_6, в
порядку спадкування після смерті
останнього.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що вказане майно було
створено у 1977 році його батьком ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Він є єдиним
спадкоємцем після смерті батька і
прийняв спадщину. Його право на спірний
гараж оспорює ОСОБА_4, який звертаючись
із заявою до органів місцевого
самоврядування про отримання
земельної ділянки, посилається на те,
що є власником цього гаража.

Судом залучено до участі в справі як
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_5.

В ході судового розгляду позивач
ОСОБА_1 та його представник заявлені
вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав посилаючись
на те, що спірний гараж належить ОСОБА_4,
оскільки був створений останнім
особисто за допомоги ОСОБА_6 у 1977 році.

В подальшому, в ході судового розгляду
представник відповідача в своїх
запереченнях посилався на те, що ОСОБА_4
є власником спірного гаража на
підставі договору дарування.
Обґрунтовуючи свої заперечення,
представник відповідача посилався на
те, що цей гараж був виготовлений у 1977
році спільно ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які
проживали однією сім'єю як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу, і у 1984 році
гараж був ними подарований ОСОБА_4.

Крім цього, представник відповідача
посилався на те, що ОСОБА_4 набув право
власності на спірний гараж за
набувальною давністю, оскільки
користувався ним з 1987 року по 2007 рік.

Як представник третьої особи - ОСОБА_3
вважає позов не обґрунтованим.

Заслухавши учасників процесу,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що у 1977
році ОСОБА_6 індивідуальною працею
створив металевий гараж, який
розташований біля багатоквартирного
будинку №10 по провулку Василя Стуса в
місті Красилові на відстані 35 м. від
північного кута зазначеного будинку, 15
м. від електроопори №37 та 15 м., від
газорегуляторного пункту, внаслідок
чого набув на нього права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Єдиним
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_6 є його син ОСОБА_1, який прийняв
спадщину звернувшись із відповідною
заявою 19 вересня 2006 року до
Красилівської державної нотаріальної
контори. Документи, що підтверджують
право власності ОСОБА_6 на спірний
гараж відсутні.

Вказані обставини частково визнаються
сторонами та підтверджуються: їх
поясненнями; показаннями свідка
ОСОБА_7, який підтвердив, що спірний
гараж виготовляв ОСОБА_6 і він надавав
йому у цьому допомогу; свідоцтвом про
народження ОСОБА_1, згідно якого його
батьком є ОСОБА_6; свідоцтвом про смерть
ОСОБА_6, згідно якого останній помер
ІНФОРМАЦІЯ_2; довідкою Красилівської
державної нотаріальної контори №466/01-16
від 26 лютого 2013 року, згідно якої ОСОБА_1
подав 19 вересня 2006 року заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6.

В силу статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Сторони в судовому засіданні 09 липня 2013
року визнали, що спірний гараж був
створений у 1977 році, а тому ці обставини
не підлягають доказуванню.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкування є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1258 даного Кодексу
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

У відповідності до ст.1261 цього ж
Кодексу у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 набув право
власності на гараж, який належав його
батьку ОСОБА_6, в порядку спадкування
після смерті останнього.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Показання свідка ОСОБА_8, що зі слів
ОСОБА_4 йому стало відомо, що спірний
гараж був виготовлений з матеріалу
придбаного ОСОБА_5, є недостатніми і
будь-якими іншими доказами ці
обставини не підтверджені.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що він бачив
як ОСОБА_4 використовував спірний гараж
з 1987 року по 2003 рік. На якій підставі той
користувався гаражем, йому не відомо.
Після 2003 року він не спілкувався з
ОСОБА_4. В подальшому ОСОБА_4 повідомив
йому, що користувався гаражем до 2007
року, після чого гаражем користується
ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що бачив як
ОСОБА_4 у 2005-2006 роках користувався
спірним гаражем.

Представник відповідача та третьої
особи ОСОБА_3 не надав суду достатніх
доказів, що участь в створенні спірного
гаража спільно із ОСОБА_6 приймала і
ОСОБА_5, а також не надав доказів, що
спірний гараж був подарований
останніми ОСОБА_4 у 1984 році.

Представник відповідача в судовому
засіданні 24 січня 2014 року вказав, що
докази які можуть підтвердити вказані
обставини відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного
кодексу України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти рухомим майном - протягом
п'яти років, набуває право власності на
це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом.

Представник відповідача не надав суду
доказів щодо добросовісності
заволодіння чужим майном,
безперервності та часу володіння
відповідачем спірним гаражем.

Таким чином, посилання представника
відповідача та третьої особи ОСОБА_3, що
ОСОБА_4 є власником спірного гаража, на
підставі договору дарування та за
набувальною давністю, в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження.

Згідно ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп. та витрати на
проведення судової експертизи в сумі
1500 грн., а всього 1729 грн. 40 коп..

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.392, 1216-1218, 1220, 1258, 1261, 1268-1270
Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на металевий гараж,
розташований біля багатоквартирного
будинку №10 по провулку Василя Стуса в
місті Красилові на відстані 35 м. від
північного кута зазначеного будинку, 15
м. від електроопори №37 та 15 м., від
газорегуляторного пункту, право на
який належало ОСОБА_6, в порядку
спадкування після смерті останнього,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі в сумі 1729 грн.
40 коп..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Красилівський районний Хмельницької
області суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя: Р. В. ВОЗНЮК