Провадження № 2/641/164/2014
Справа № 641/9336/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року
м. Харків

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді -
Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить
стягнути солідарно з відповідачів
матеріальну шкоду, що складається з
суми боргу у розмірі 64957, 12 доларів США,
3605,63 євро, 1733, 75 грн., що в гривневому
еквіваленті складає 569 353 грн. 98 коп., та
моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Під
час судового розгляду позивач уточнила
позовні вимоги та просила стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
матеріальну шкоду, що складається із
суми боргу в розмірі 64549,73 доларів США,
3670,92 євро, 1743, 75 грн., що в гривневому
еквіваленті складає 827 953 грн. 32 коп., та
моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначила, що в грудні 2010 року
ОСОБА_2 доглядала дітей дочки позивача
в її домоволодінні, та без дозволу
позивача взяла 133 750 доларів США, 3714
євро та 1600 грн. 07 червня 2011 року
відповідач ОСОБА_2 зізналась в тому, що
вона взяла гроші позивача та розповіла,
що ще в грудні 2010 року передала грошову
суму в розмірі 110 000 доларів США -
ОСОБА_3, який приїхав до неї в м. Харків з
м.Кривий Ріг разом з дружиною ОСОБА_5 В
той же день 07 червня 2011 року позивач
поїхала з ОСОБА_2 в м. Кривий Ріг, де
зустрілась з ОСОБА_3 і його дружиною
ОСОБА_5 В свою чергу ОСОБА_3 не
заперечував, що він отримав гроші в
сумі 110 000 доларів США від ОСОБА_2 та
витратив їх на свої потреби.

Сторони домовились, що в подальшому
будуть вважати, що вказану грошову суму
позивач передала відповідачам у борг,
який вони будуть повертати солідарно.
Обидва відповідачі склали відповідні
розписки про суму боргу та
зобов'язались повернути кошти до 31
грудня 2011 року. Протягом 2011 року
позивачу було повернуто 43 750 доларів
США та 300 євро, протягом 2012 року - 31150
доларів США та 100 євро, протягом 2013 року
- 1500 доларів США.

Також позивач посилаючись на те, що
діями відповідачів їй було завдано
моральні страждання, у зв'язку з чим їй
довелося змінити свій звичний спосіб
життя, погіршився стан її здоров'я, та
просила стягнути з відповідачів на її
користь моральну шкоду у розмірі 150 000
грн.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перестали
виконувати свої зобов'язання, в
результаті чого частина грошових
коштів не були повернуті позивачу, вона
змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги та
просила задовольнити їх в повному
обсязі. В подальшому у позивач до суду
не з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому
засіданні позовні вимоги в редакції
уточнених позовних вимог підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, про
причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні проти
позову заперечував. Та пояснив, що
відповідач ОСОБА_3 склав розписку про
отримання грошових коштів у розмірі
110 000 доларів США, у якій зобов'язався
повернути їх позивачу до 31.12.2011 року.
Вказані грошові кошти він разом з
ОСОБА_2 домовилися солідарно повернути
позивачу, тобто в рівних долях по 55
000 доларів США кожний. Всі інші
зазначені грошові кошти від позивача
він не отримував. Після складення
вказаної розписки він в повному
обсязі виконав свої зобов'язання
перед позивачем повернувши їй
грошові кошти у розмірі 600 000 грн.,
зокрема 40 000 доларів США він передав
20.09.2011 року особисто позивачу, 280 000
грн. передав їй за допомогою
транспортної служби «Автолюкс», що
підтверджується деклараціями про
відправлення цінних посилок. Також
зазначив, що розмір моральної шкоди не
відповідає реальності та є завищеною. У
зв'язку з викладеним просив відмовити
позивачу в задоволенні позовної
заяви в частині стягнення з нього
солідарної частки у розмірі 55 000
доларів США у зв'язку з поверненням
ним своєї частки боргу в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення позивача,
представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до розписки від 11.06.2011 року
ОСОБА_2, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1, украла у ОСОБА_8 грошові
кошти: 133750 доларів США, 3714 євро та ще
винна 1600 грн. Та зобов'язується
повернути їх на протязі двох місяців
(а.с. 198).

Згідно до розписки ОСОБА_2 від 07.06.2011
року грошові кошти у розмірі 120 000
доларів США віддала ОСОБА_3, а 12 000
євро - ОСОБА_5(а.с. 202 зворотній бік).

У відповідності до розписки ОСОБА_3
від 07.06.2011 року він на прохання ОСОБА_2
взяв на зберігання 110 000 доларів США до
01.12.2011 року. В зв'язку з змінившимися
обставинами зобов'язується повернути
гроші ОСОБА_1 до 31.12.2011 року (а.с. 197).

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_9 пояснив суду, що
знайомий з позивачем приблизно 10 років,
йому відомо про те, що няня, яка є
відповідачем по справі взяла у ОСОБА_1
гроші приблизно в розмірі 100 000 доларів
США. Зі слів позивача свідку стало
відомо, що вищевказану грошову суму
ОСОБА_2 передала ОСОБА_3, та останній
склав розписку про отримання грошової
суми. ОСОБА_3 в телефонній розмові
підтвердив факт отримання грошової
суми від няні, та пізніше повернув
певну суму грошей. Свідок зазначив, що
особисто він не знайомий з ОСОБА_3, та
про всі події йому відомо від
позивача у справі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що позивач є його тіткою, з
відповідачем він не знайомий. В червні
2011 року йому зателефонувала його тітка
- ОСОБА_1, та поросила з'їздити до м.
Кривий Ріг, також з ними поїхала няня
сім'ї ОСОБА_2. З розмови між ОСОБА_2 та
позивачем він зрозумів, що ОСОБА_2
вкрала гроші у тітки, та всі гроші були
передані чоловіку, з яким вони
зустрінулись в м. Кривий Ріг. В м. Кривий
Ріг вони зустрілись з жінкою і
чоловіком, який написав розписку та
зобов'язався повернути борг. Вказану
розписку свідок не бачив. Пояснив, що
позивач протягом цього часу
знаходилась в стані стресу через
вищезазначену ситуацію.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11
пояснила суду, що вона є донькою
позивача. В її домоволодінні у
потаємному місці зберігались належні
її матері грошові кошти. Через деякий
час вона виявила пропажу цих грошей,
при цьому у домоволодіння окрім,
позивача, дітей та няні - ОСОБА_2
сторонніх осіб нікого не було. Після
розмови позивача з ОСОБА_2, остання
зізналась, що взяла вказані грошові
кошти та повідомила, що віддала їх
своєму знайомому ОСОБА_3. Тому позивач
разом з племінником поїхала до м.
Кривий Ріг, та зустрілись з ОСОБА_3, який
написав боргову розписку, та повернув
частину грошової суми. До
теперішнього часу відповідачами
повністю грошові кошти повернуті не
були, а лише повернута їх частина.

Свідок пояснила, що через перебіг подій
пов'язаних з поверненням боргу
позивачу завдано моральних
страждань, у зв'язку з чим вона стала
себе погано почувати, та повинна
лікуватися.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.1053 ЦК України за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики (ст.1047
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Отже, це підстава припинення
первісного зобов'язання шляхом
домовленості сторін первісного
зобов'язання про заміну його новим
зобов'язанням між тими ж сторонами.
Новація не допускається щодо
зобов'язань про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, про сплату
аліментів та в інших випадках,
встановлених законом.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Виходячи з наведених обставин страви
судом встановлено, що між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, було укладено договір позики
грошових коштів в порядку новації, що
підтверджується розписками ОСОБА_2
від 11.07.2011 року та розпискою ОСОБА_3
від 07.06.2011 року.

При укладенні між сторонами договору
позики в порядку новації боргу були
дотримані вимоги чинного цивільного
законодавства, в тому числі і вимоги
ст.ст.604,1047,1053 ЦК України.

Оскільки укладанням договору позики в
порядку новації боргу первісні
зобов'язання між сторонами були
припинені за їх же домовленістю, суд не
вважає необхідним досліджувати
первісні зобов'язання чи давати їм
правову оцінку, враховуючи, що
обмеження в новації, зазначені у ч.3
ст.604 ЦК України, по справі не
встановлені і сторони на такі
обмеження не посилаються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509
Цивільного кодексу України укладення
між сторонами договору є однією з
підстав виникнення зобов'язання.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У відповідності до положень ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

На порушення вимог ст. 1049 ЦК України,
відповідачі не виконали свої
зобов'язання у повному обсязі, в
добровільному порядку суму позичених
грошей повністю ними не повернуто.

Відповідно до ст.545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про
одержання виконання частково або в
повному обсязі. Якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку.

На час пред'явлення позову боргові
документи - розписки знаходилися у
позивача ОСОБА_1 Оригінали цих розписок
приєднано судом до матеріалів справи.

Знаходження розписок у ОСОБА_1 свідчить
про невиконання відповідачами свого
обов'язку про повернення боргу.

Факт отримання грошових коштів
відповідачем ОСОБА_3 не заперечувався.
Окрім того відповідачами на
виконання своїх зобов'язань позивачу
частково були повернені грошові
кошти, що свідчить про визнання
відповідачами своїх зобов'язань перед
позивачем ОСОБА_1

Відповідно до уточненої позовної
заяви позивач просить стягнути з
відповідачів солідарно борг у
розмірі 56750 доларів США, 3314 євро та 1600
грн., а також 3% річних за період з
07.06.2011 року по 02.06.2014 року, у
відповідності до положень ст. 625 ЦК
України, у розмірі 7799,73 доларів США,
356,92 євро та 143,15 грн.

Однак, відповідно до наданої суду
розписки ОСОБА_3 від 07.06.2011 року, ним
було отримано грошові кошти у
розмірі 110 000 доларів США, які він
зобов'язався повернути позивачу у
строк до 31.12.2011 року, тобто строк
виконання зобов'язання за вказаною
розпискою спливає 31.12.2011 року.

За період з 07.06.2011 року до дня
розгляду справи разом відповідачами
на користь позивача в рахунок сплати
боргу було сплачено грошові кошти у
розмірі 77 000 доларів США (110 000-77 000=33
000).

Тобто з відповідачів підлягає
стягненню в солідарному порядку сума
боргу у розмірі 33 000 доларів США та 3%
річних за період з 01.01.2012 року по
02.06.2014 року у розмірі 6033,12 доларів США.

У відповідності до розписки
відповідача ОСОБА_2 від 11.06.2011 року
вона має боргові зобов'язання перед
позивачем у розмірі 133 750 доларів США,
3714 євро та 1600 грн., які зобов'язується
повернути на протязі двох місяців,
тобто до 11.08.2011 року.

Виходячи з викладеного, з вирахуванням
грошових коштів, які мають бути
сплачені відповідачем ОСОБА_2
солідарно з ОСОБА_3, з відповідача
ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь
ОСОБА_1 борг у розмірі: 23 750 доларів
США (133 750-110 000=23 750), та з урахуванням
здійснених нею виплат на користь
позивача за період з 12.08.2011 року по
02.06.2014 року, сума боргу у розмірі 3 314
євро (3714 - 400=3314) та 1600 грн., а також 3 %
річних у розмірі: 1 766,61 доларів США,
356,92 євро та 119,01 грн.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК
України компенсація моральної шкоди
здійснюється за наявності всіх
загальних умов відповідальності за
завдання шкоди, а саме: протиправної
поведінки, моральної шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
завданою моральною шкодою та вини
заподіювача.

Так, відповідно до чинного
законодавства моральна (немайнова)
шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі. При цьому,
якщо дії винної особи заподіяли як
майнову, так і моральну (немайнову)
шкоду, то відшкодування майнової шкоди
не звільняє таку особу від обов'язку
відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
передбачено, що у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чом у
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджено.

Враховуючи зазначені положення, судом
не встановлено факту доведеності
заподіяння моральної шкоди позивачеві,
а сама позовна заява, окрім вимоги про
стягнення суми моральної шкоди, не
містить факту наявності та
обґрунтування заподіяння такої шкоди.

Будь-яких доказів спричинення
моральної шкоди позивачу діями
відповідачів, відповідно до вимог ст.60
ЦПК України, позивачкою не надано.

Окрім того, згідно діючого
законодавства особа несе
відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або у випадках, передбачених
ст. ст. 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а
також іншими нормами законодавства,
які встановлюють відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Оскільки судом встановлено, що між
сторонами виник спір з приводу
невиконання відповідачами договірних
зобов'язань, тобто між сторонами
склалися договірні правовідносини, які
регулюються зобов'язальним правом і
які не передбачають відшкодування
моральної шкоди, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
в частині стягнення на її користь
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
по зверненню фізичної чи юридичної
особи, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню частково, та на
користь позивача в межах позовних
вимог підлягає стягненню з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
солідарному порядку за договором
позики грошові кошти у розмірі 39 033, 12
долари США та на користь позивача
з відповідача ОСОБА_2 за договором
позики грошові кошти у розмірі 25 516,61
доларів США, 3 670,92 євро та 1 719,01 грн.

Питання щодо стягнення судових
витрат суд вирішує у відповідності
до положень ст. 88 ЦПК України

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, заборгованість за договором
позики у розмірі 39 033 (тридцять дев'ять
тисяч тридцять три) долари США 12 центів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, заборгованість за договором
позики у розмірі 25 516 (двадцять п'ять
тисяч п'ятсот шістнадцять) доларів США
61 центів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, заборгованість за договором
позики у розмірі 3 670 (три тисячі
шістсот сімдесят) Євро 92 центів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, заборгованість за договором
позики у розмірі 1 719 (одна тисяча
сімсот дев'ятнадцять)грн. 01 коп.

В інший частині в задоволенні позову -
відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 1 618
(одна тисяча шістсот вісімнадцять)
грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 1 271
(одна тисяча двісті сімдесят одну)
грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко