АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

2 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретаря Лисак О.А.

за участю: представника позивача -
Войцеховської Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
державного територіально-галузевого
об'єднання „Львівська залізниця" (далі
- ДТГО „Львівська залізниця") в особі
відокремленого підрозділу
„Івано-Франківська дирекція
залізничних превезень" до Іспаської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області, ОСОБА_2, третя
особа - відділ Держкомзему у
Вижницькому районі, про визнання
незаконним та скасування рішення
сільської ради, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за апеляційною
скаргою Іспаської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області та ОСОБА_2 на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 травня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ДТГО „Львівська
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу „Івано-Франківська
дирекція залізничних перевезень"
звернулося до суду з позовом до
Іспаської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області, ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради від 18 квітня 2008
року, визнання недійсним державного
акта на право власності на земельну
ділянку.

Вказує на те, що в ході проведеної
приватним підприємством „Ріга"
інвентаризації земель та виготовлення
державних актів на право постійного
користування земельними ділянками
ДТГО „Львівська залізниця" виявлено,
що в смузі відведення залізниці від км
30+180 м до км 30+195 м перегону
Завалля-Вижниця на відстані 18,58 м від
осі колії розташована земельна ділянка

------------------------------------------------------------------------
-------------------------------

22ц - 1020/14
головуючий у 1-й інстанції Круглюк
В.Г.

категорія: 45
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

ОСОБА_2, яку остання отримала у
власність на підставі рішення
Іспаської сільської ради № 99-17/08 від 18
квітня 2008 року. Частина земельної
ділянки ОСОБА_2 площею 0,0257 га
накладається на земельну ділянку, яка
знаходиться в користуванні ДТГО
„Львівська залізниця".

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив суд визнати незаконним та
скасувати рішення Іспаської сільської
ради № 99-17/08 від 18 квітня 2008 року про
передачу ОСОБА_2 у власність земельної
ділянки, що розташована у с.Іспас
Вижницького району Чернівецької
області, визнати недійсним державний
акт серії ЯИ № 898452 від 2 лютого 2010 року
на право власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі
цього рішення, та скасувати у
Державному земельному кадастрі
реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 1 серпня 2013
року позов задоволено частково:
визнано незаконним та скасовано
рішення Іспаської сільської ради
Вижницького району № 99-17/08 від 18 квітня
2008 року в частині передачі ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки площею 0,0116
га., що знаходиться у с. Іспас
Вижницького району Чернівецької
області, визнано недійсним державний
акт серії ЯИ № 898452 від 2лютого 2010 року
на право власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі
цього рішення, та скасовано у
Державному земельному кадастрі
реєстрацію вказаної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі Іспаська сільська
рада та ОСОБА_2 просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Вказують на те, що спірна земельна
ділянка відповідно до висновку судової
земельно-технічної експертизи
належала сільській раді і доказів того,
що вона перебуває у користуванні
позивача, суду не надано.

В судовому засіданні представник ДТГО
„Львівська залізниця" Войцеховська Н.Я
апеляційну скаргу не визнала, вважає,
що рішення суду є законним,
обґрунтованим і підстав для його
скасування немає.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду в
частині задоволення вимоги ДТГО
„Львівська залізниця" про скасування
реєстрації права власності на спірну
земельну ділянку підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні цієї вимоги, а в решті
рішення суду слід залишити без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Іспаської сільської ради № № 99-17/08 від
18 квітня 2008 року внесено змін в рішення
сільської ради № 35-15/08 від 24 січня 2008
року в частині передачі ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки,
а саме уточнено, що площа земельної
ділянки, яка передана у власність
ОСОБА_2, становить 0,4568 га.

На підставі цього рішення 2 лютого 2010
року ОСОБА_2 видано державний акт серії
ЯИ № 898451на право власності на земельну
ділянку площею 0,2286 га, призначеної для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, та державний акт серії ЯИ №898452
на право власності на земельну ділянку
площею 0,2282 га, призначеної дляведення
особистого селянського
господарства(а.с. 26, 27).

Як вбачається з копії акта обстеження
земельних ділянок в смузі відведення
залізниці від 5 грудня 2012 року, земельна
ділянка площею 0,0257 га, яка входить до
складу земельної ділянки, переданої у
власність ОСОБА_2, відноситься до
земель транспорту та перебуває у
користуванні ДТГО „Львівська
залізниця". Ширина смуги відведення
становить 25 м, а відстань від осі колії
до цієї земельної ділянки становить
18,58-21,55 м (а.с.8).

Ці обставини підтверджуються також
копіями плану земельної ділянки та
плану смуги відведення перегону
Завалля-Вижниця Львівської залізниці
(а.с.9, 14-16).

З висновку судової земельно-технічної
експертизи від 13 січня 2014 року
вбачається, що в смузі відведення
залізниці знаходиться земельна
ділянка площею 0,0116 га, яка передана
ОСОБА_2 у власність (ас.49-59).

Відповідно до ст.11 Закону України „Про
транспорт" до земель транспорту
належать землі, надані в користування
підприємствам і організаціям
транспорту згідно із Земельним
кодексом України для виконання
покладених на них завдань щодо
експлуатації, ремонту, вдосконалення і
розвитку відповідних об'єктів.

Згідно зі ст.68 ЗК України до
земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Земельні ділянки відводилися
залізниці в користування на підставі
постанови Ради Міністрів СРСР від 27
січня 1962 року № 83, Інструкції про норми
і порядок відведення земель для
залізниць і використання смуги
відведення, затвердженої
Міністерством шляхів сполучення СРСР 30
січня 1963 року, та нормами відведення
земель для залізниці 468-74,
затвердженими постановою Держбуду
СРСР від 19 грудня 1974 року №247.

Вказані правові акти не суперечать
Конституції і Законам України, тому
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 12 вересня 1991 року „Про
порядок тимчасової дії на території
України окремих актів законодавства
Союзу РСР" застосовуються на території
України до прийняття відповідних актів
законодавства України.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач як
землекористувач сплачує земельний
податок за користування спірною
земельною ділянкою.

За змістом ч.4 ст. 84 ЗК України землі під
державними залізницями не можуть
передаватися у приватну власність.

Пунктом „г" ч.3 ст.152 ЗК України
передбачено, що захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
може бути здійснено шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, за змістом ст.ст.152, 155 ЗК
України визнання недійсним акта
державного органу тягне за собою
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку

З огляду на вищевказане, правильним є
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог ДТГО
„Львівська залізниця" про визнання
незаконним та скасування рішення
сільської ради № 99-17/08 від 18 квітня 2008
року в частині передачі ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки площею 0,0116
га, визнання недійсним державного акта
серії ЯИ № 898452 в частині посвідчення
права власності ОСОБА_2 на вказану
земельну ділянку.

Разом з тим, висновок суду щодо
задоволення вимоги позивача про
скасування реєстрації права власності
на спірну земельну ділянку не
ґрунтується на законі.

Згідно з положеннями ст.ст.9, 26 Закону
України „Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав. Записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду рішення про державну
реєстрацію прав до Державного реєстру
прав вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Таким чином, дана позовна вимога є
зайвою, оскільки рішення суду про
визнання недійсним державного акта про
право власності на земельну ділянку є
підставою для скасування запису про
державну реєстрацію документа, що
посвідчує право на земельну ділянку.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення вимоги
ДТГО „Львівська залізниця" про
скасування реєстрації права власності
на спірну земельну ділянку відповідно
до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні цієї вимоги.
В решті рішення суду слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Іспаської сільської
ради Вижницького району Чернівецької
області та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 травня 2014
року в частині задоволення позовної
вимоги державного
територіально-галузевого об'єднання
„Львівська залізниця" про скасування
реєстрації права власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,0116 га
скасувати.

У задоволенні позовної вимоги
державного територіально-галузевого
об'єднання „Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
„ІваноФранківська дирекція
залізничних превезень" до ОСОБА_2 про
скасування реєстрації у Державному
земельному кадастрі права власності на
земельну ділянку площею 0,0116 га
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: