Справа № 266/1515/13-ц
Провадженя№ 2/266/35/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.06.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.,

при секретарі - Жирковой М.В.,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення батьківства,-

третя особа - орган опіки та піклування
Приморської райадміністарції
Маріупольської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
батьківства.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 року у
нього та ОСОБА_2 народилася дочка
ОСОБА_3. При реєстрації дочки в органах
РАЦС матір'ю при оформленні свідоцтва
про її народження не було повідомлено
про те, що він є батьком. Запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень була проведена за прізвищем
матері, а ім'я та по батькові батька
дитини були записані за її вказівкою.
Не дивлячись на те, що у свідоцтві про
народження дочки він не вказаний як
батько, ОСОБА_2 в 2010, 2011 роках
неодноразово давала йому дочку для
спілкування. У ті роки він проживав на
території м.Маріуполя та брав участь в
утриманні дочки. Він вимагав від
ОСОБА_2, щоб вона пішла разом з ним в
РАЦС для подачі ними спільної заяви
про внесення змін до свідоцтва про
народження дочки. У 2012 році він по
телефону спілкувався з ОСОБА_2, сказав
їй, що хоче зробити їй грошовий переказ
на утримання дочки, при цьому,
попросивши вислати їй фотографії
дочки. ОСОБА_2 вислала йому фотографії
по електронній пошті. Він зробив
грошовий переказ, який за доручення
отримала старша дочка ОСОБА_2, ОСОБА_4.
Також він купив пристрій, що дає
можливість йому спілкуватися
візуально з дочкою через систему
«Інтернет», відправив цей пристрій
ОСОБА_2, яка отримавши його, не вчинила
дій, направлених на його спілкування з
дочкою. Просить суд визнати його
батьківство щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_5, що діє на
підставі довіреності, у судовому
засіданні надав суду пояснення
аналогічні викладеним у позові, просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, крім того зазначив, що
відповідачка ухиляється від судових
засідань та від проведення призначеної
судом генетичної експертизи. На думку
представника позивача такі підстави
дають суду право визнати батьківство
позивача і без проведення експертизи,
бо ухилення від проведення такої
експертизи є підставою для задоволення
позову. Він не може пояснити, чому у
позовній заяві позивачем вказано
невірно дату народження доньки, а саме
14 січня замість 17 січня, крім того,
інших доказів на підтвердження вимог
позивача, що він є батьком дитини -
ОСОБА_3 , він навести не може.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Приморської
райадміністарції Маріупольської
міської ради, Солоха І.Г., що діє на
підставі довіреності, у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, посилаючись на відсутність
будь-яких доказів, що саме позивач є
батьком дитини, крім того, відсутність
відповідачки та прийняття рішення без
її участі може в подальшому вплинути на
права малолітньої ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання
не з,явився, повідомлявся судом
належним чином про день та час слухання
справи.

Відповідачка ОСОБА_2 до відкритого
судового засідання не з'явилася з
невідомих суду причин, про день та час
розгляду справи повідомлялась
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, згідно
повідомлення від 26.07.2013 року №266/1515/13-ц
через Приморську районну
адміністрацію Маріупольської міської
ради та КСН «Селище моряків»
направлено для вручення повістку про
виклик до суду на 11.07.2013 року на 14-00
годину на ім'я ОСОБА_2, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36, 37).

Згідно листа КСН «Селище моряків» від
13.09.2013 року, повістка на ОСОБА_2 вручена
матері, розписатися про її отримання
відмовилася, але повідомила, що ОСОБА_2
знаходиться за межами міста (а.с.46).

Повідомленням від 23.09.2013 року №266/1515/13-ц
через Приморську районну
адміністрацію Маріупольської міської
ради зобов'язано КСН «Селище моряків»
направити для вручення повістку про
виклик до суду на 21.10.2013 року на 10-00
годину на ім'я ОСОБА_2, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54).

Згідно листа Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради від 02.10.2013 року №01-732-35/0, КСН
«Селище моряків» було встановлено, що
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 на даний час
не мешкає. Нікого з родичів вдома
застати не вдалося (а.с.58).

Згідно відомостей Приморського
районного сектору у м.Маріуполі ГУ ДМС
України в Донецькій області від 01.11.2013
року №1443 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не
зареєстрована (а.с.90).

Згідно відомостей адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС, УДМС України у
Донецькій області від 25.10.2013 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 з 12.02.2010 року (а.с.79).

Повістки про виклик до суду, які
направлялися на ім'я ОСОБА_2 за
адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1,
поверталися до суду з відмоткою про
закінчення строку зберігання (а.с.20-21,
40-41, 54-55, 71-72, 134-135, 137-138, 139-140).

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України
дійшов до висновку про можливість
ухвалення заочного рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши представника позивача,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 128 СК України батьківство
щодо дитини може бути визнане за
рішенням суду. Підставою для визнання
батьківства є будь-які відомості, що
засвідчують походження дитини від
певної особи, зібрані відповідно до
ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при
народжені дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли не
має спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем та
громадянством матері а ім'я по батькові
батька дитини записується за її
вказівкою.

Згідно п.9 постанови від 15 травня 2006
року № 3 Пленум Верховного Суду України
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», рішення щодо
визнання батьківства (материнства)
має ґрунтуватися на всебічно
перевірених судом доказах, що
підтверджують або спростовують
заявлені вимоги чи заперечення проти
них. Питання щодо походження дитини суд
вирішує на підставі будь-яких доказів
про це.. Висновки експертизи, у тому
числі судово-генетичної, необхідно
оцінювати з урахуванням положень
ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден
доказ не має для суду наперед
установленого значення, він оцінює
докази у їх сукупності, а результати
оцінки відображає в рішенні з
наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається.

Судом встановлено, що згідно копії
актового запису про народження №95 від
02.02.2009 року та повного витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про народження, виданого
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції, ОСОБА_3
народилася 17.01.2009 року, батьком дитини
записаний за вказівкою матері ОСОБА_7,
матір'ю ОСОБА_2 (а.с.66, 67-68).

Згідно квитанції за контрольним
номером переказу 115505445, оформленої
21.07.2012 року від ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4
переведено 20000,00 рублів (а.с.5).

До позову додана у конверті фотокартки
дитини - дівчинки (а.с.6), але на
фотокартці відсутні будь-які надписи.

Згідно ухвали Приморського районного
суду м.Маріуполя від 08.11.2013 року
призначено по даній цивільній справі
судово-медичну експертизу з
використанням методів
молекулярно-генетичного аналізу
геномної ДНК людини (а.с.77).

Ухвалою Приморського районного суду
м.Маріуполя від 12.12.2013 року та 13.02.2014
року до ОСОБА_2 (разом з дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5) застосовано привід через
органи внутрішніх справ для проведення
судово-медичної експертизи з
використанням методів
молекулярно-генетичного аналізу
геномної ДНК людини в КЗОЗ
«Донецького обласного бюро
судово-медичної експертизи (а.с.96-97,
109-110).

Згідно рапорту Приморського РВ зі слів
ОСОБА_8, ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3
проживала за адресою: АДРЕСА_2, але на
даний час знаходиться за межами
України (а.с.100).

Згідно листа КЗОЗ «Донецьке обласне
бюро судово-медичної експертизи» від
22.01.2014 року №01/01-178, в указаний термін
ОСОБА_1 відвідав відділення
судово-медичної імунології Донецького
обласного бюро СМЕ. ОСОБА_2 з дитиною на
експертизу не з'явилася. на другу дату
обидві сторони для зразків крові в
лабораторію не з'явилися, тому
експертиза не проводилась та не
переносилася (а.с.105).

Згідно листа КЗОЗ «Донецьке обласне
бюро судово-медичної експертизи» від
20.03.2014 року №01/01-676 ухвалу Приморського
районного суду м.Маріуполя від 08.11.2013
року повернуто до суду без виконання
(а.с.112, 113, 114).

Відповідно до ст. 146 ЦПК України, у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні. У разі ухилення відповідача
від проведення судово-біологічної
(судово-генетичної) експертизи у
справах про визнання батьківства,
материнства суд має право постановити
ухвалу про примусовий привід на
проведення такої експертизи.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 09.04.2014 року,
наданої до суду остання пояснила, що
вона є матір'ю ОСОБА_2, яка за адресою:
АДРЕСА_2 не проживає приблизно з травня
2013 року, так як знаходиться за межами
України разом з дочкою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, де саме їй не відомо (а.с.120,
121-122).

Згідно витягу Головного центру обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України від 12.05.2014
року №0.254-5635/0/15-14 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
перетинала кордон України через пункт
пропуску "Новоазовськ" 10.01.2014 року об
11-34 годин на виїзд у Російську
Федерацію , даних про виїзд дитини -
ОСОБА_3 не має.(а.с.141).

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судом
було зроблено оголошення у газеті
"Урядовий кур'єр" від 11.06.2014 року №103 та
ОСОБА_2 була повідомлена про слухання
даної цивільної справи на 13.06.2014 року на
09-30 годину та 24.06.2014 року на 09-30 годину
(а.с.148-149), але до суду не явилась.

Відповідно до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків.

Посилання позивача у судовому
засіданні в якості доказу свого
батьківства на наявність фотографій,
на яких зображена дитина та квитанцію
про переказ коштів на ім,я ОСОБА_4, на
думку суду, не є належним та допустимим
доказами на підтвердження заявлених
вимог.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав
суду належних та достовірних доказів
на підтвердження визнання свого
батьківства відносно дитини та
кровного споріднення між дитиною та
ним, враховуючі, що він є громадянином
РФ, який міг тільки тимчасово
перебувати на території України, не
навів суду доказів перебування в 2009-2011
році на території України в м.
Маріуполі, не надав суду обгрунтованих
пояснень щодо неправльно вказаної дати
народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 року
замість ІНФОРМАЦІЯ_5 року та точну дату
народження ОСОБА_3 було встанволено
тільки в судовому засіданні після
роз,яснення судом щодо необхідності
витербування даних про народження
дитини із РАГСу.

Крім того, враховуючи, що відповідачка
, на думку суду, не ухилялась навмисно
від проходження генетичної експертизи,
бо фактично на час її призначення
знаходилась та знаходиться за межами
держави, суд приходить до висновку про
неможливість застосування при
вирішенні справи наслідків,
передбачених ч.1 ст. 146 ЦПК України, та
встановити факт батьківства доведеним.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення батьківства -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі через Приморський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Курбанова Н. М.