Справа № 442/507/14
Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/783/2934/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 03 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 за участі третьої особи - органу
опіки та піклування - Дрогобицької
міської ради про визнання осіб такими,
що втратили право користування житлом
,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 03 березня 2014 року позов
задоволено.

Визнано ОСОБА_4 разом з неповнолітньою
дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те,
що суд свідомо перекручує обставини,
вказуючи у рішенні, що вона добровільно
покинула квартиру, при тому, що в
постанові вказано, що колишній чоловік
не пускає її до квартири.

Звертає увагу суду, що на даний час у
спірній квартирі ніхто не проживає,
відповідач з сім'єю проживає у іншій
квартирі, житлом забезпечений, а вона з
дочкою не має де проживати, вимушена
винаймати житло в м. Трускавці, а дочка
навчається у 2-му класі СШ №1 в
М.Дрогобичі.

Також вказує, що їх малолітня донька в
силу свого народження і реєстрації
набула право на житлову площу в спірній
квартирі в силу положень ч. 4 ст. 29 ЦК
України та ст.160 СК України і за будь
яких умов не може бути позбавлена цього
права до досягнення нею 10-ти річного
віку, з якого вирішення питання щодо її
проживання із одним з батьків
вирішується за її згодою.

Крім цього зазначає, що позивач, як
батько, зобов»язаний не чинити
перешкод дочці у реалізації її права на
житло, надати можливість їй жити у
спірній квартирі разом з нею, оскільки
дитина навчається в м.Дрогобичі, їй
необхідно забезпечити нормальний
розвиток та умови проживання.

Просить рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 03 березня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким в позові
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 на заперечення апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 25.01.2001 року по 05.04.2011
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, за час якого у них 27.07.2006 року
народилась донька Христина-Марія.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 31.10.2005 року. Позивач є
одноосібним власником приватизованої
ним квартири.

З довідки за №535 від 18.05.2011 року, виданої
директором ДКП «БУ №1» убачається, що
окрім позивача в вищезазначеній
квартирі зареєстровані також
відповідач ОСОБА_4 з 03.01.2006 року як член
сім»ї власника житла, та їхня
неповнолітня дитина ОСОБА_6, з часу її
народження з 27.07.2006 року.

Встановлено, що відповідач разом з
малолітньою дочкою не проживає в
квартирі належній позивачу з 2010 року.
Дана обставина також підтверджується
постановою ДІМ Дрогобицького МВ ГУМВС
України у Львівській області про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 31.08.2010 року, наявною в
матеріалах справи, згідно якої
встановлено, що відповідач в 2010 році
переїхала проживати в АДРЕСА_2, до
будинку своїх батьків та перевезла
туди придбані нею в кредит меблі та
інше майно.

Крім того, факт непроживання
відповідача з дочкою у спірній
квартирі без поважних причин
підтверджено рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду від 19.03.2012 року за
позовом ОСОБА_4 до Биців про вселення в
житлове приміщення і за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
яким зокрема встановлено те, що
відповідач добровільно вибула з
квартири АДРЕСА_1 і з 05.08.2010 року в ній не
проживає без поважних причин, а позивач
не чинив відповідачу будь-яких
перешкод в користуванні спірною
квартирою.

Дане рішення набрало законної сили, що
підтверджується ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 24.05.2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи
захисту цивільних прав і інтересів
осіб. Виходячи з загальних положень
права власності, власнику належить
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Захист
права власності регулюється нормами
Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 405 ЦК
України, член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі його відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним та власником житла або законом.

Таким чином, на момент пред'явлення
ОСОБА_2 позову про визнання ОСОБА_4 та
їхньої доньки такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, сплив визначений ст.
405 ЦК України річний строк.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши підстави позову,
перевіривши доводи сторін,
проаналізувавши зібрані докази, дав їм
належну оцінку і ухвалив рішення про
задоволення позову та визнання ОСОБА_4
разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, яке відповідає
вимогам закону.

Твердження відповідача в апеляційній
скарзі про те, що їй чинилися перешкоди
у користуванні квартирою, не
заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4
разом із малолітньою дочкою
добровільно покинула проживати у
спірному будинку, забрала всі особисті
речі з даного будинку, куплені нею
меблі, протягом трьох років туди не
навідувалася, в правоохоронні органи з
приводу усунення перешкод в
користування будинком не зверталася,
жодних дій для вселення не вчиняла.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи,
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, під час розгляду справи не
допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 03 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.