АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/5167/13-ц 22-ц/774/1494/К/14
Справа № 210/5167/13-ц
Провадження 22ц/774/1494/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_4, яка діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського районного суду м.Кривого
Рогу від 27 травня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП. Уточнивши позовні вимоги, в
останній їх редакції позивач просив
суд визнати недійсним договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу,
оформленого страховим полісом серії АВ
№ 9779350 для автомобіля BMW - 318 І, державний
номер НОМЕР_1, станом на 12.03.2013 року та
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в сумі 14924,48 грн.,
компенсацію за завдану моральну шкоду
в сумі 5000 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 1500 грн. та судові
витрати в розмірі 344,10 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначив, що 12.03.2013 року на перехресті
вул. Отто Брозовського та вул.
Телевізійна у м. Кривий Ріг сталася
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено належний йому
автомобіль марки SKODA «Fabia», номер
державної реєстрації НОМЕР_2.

Відповідно до постанови Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 10
квітня 2013 року винною у порушенні
Правил дорожнього руху, в наслідок чого
сталось ДТП, визнано відповідача
ОСОБА_3, яка керувала автомобілем BMW - 318
І, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до товарознавчого
дослідження, в результаті пошкодження
у ДТП автомобіля позивача, йому було
спричинено збитки у сумі 13999 грн.

Крім того, позивачу була завдана
моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн.

Згідно інформації Моторно
(транспортного) бюро України, поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу,
оформленого на бланку серії АВ № 9779350
для автомобіля ВМW 318 І, державний номер
НОМЕР_1, представлений відповідачем
ОСОБА_3, станом на 12 березня 2013 року не
оформлювався та не був зареєстрований
в Централізованій базі даних МТСБУ, у
зв'язку з чим, позивач не знав про
наявність цього полісу.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 27 травня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на його користь
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 13999 грн., за автотоварознавче
дослідження 850 грн., відправлення
телеграм 75,48 грн., за юридичні послуги
1500 грн., судовий збір 344,10 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, майнова шкода відшкодовується
потерпілому, за рахунок страхової
компанії, в якій був зареєстрований
страховий Поліс винної у ДТП особи.
Відповідач ОСОБА_3 застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність у
ПАТ «СК «ЛАФОРТ», зателефонувала до
страхової компанії та повідомила про
страховий випадок, який стався з нею в
момент дії вище згаданого Полісу.

Також, на думку апелянта, судом не дано
належної оцінки тому, що позивач
звертався до ПАТ «Страхової компанії
«ЛАФОРТ» за відшкодуванням йому
збитків. Письмової відмови страховика
він суду не надав, ОСОБА_2 був
поставлений в чергу у ПАТ «СК «ЛАФОРТ»
на виплату відшкодування, тому підстав
для подання позову до суду про
відшкодування шкоди не має.

Крім того, представник відповідача
посилається на те, що до участі у справі
не була залучена у якості відповідача
ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ», в якій
згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відповідач
застрахувала свою цивільно-правову
відповідальність.

Судом не взято до уваги, що оригінал
Полісу відповідача ОСОБА_3 знаходиться
у неї і на даний час, його копія
знаходиться в матеріалах справи, як
доказ. Те, що Поліс № АВ/9779350 не
зазначений в загальній базі Моторо -
Транспортного бюро України, як дійсний,
свідчить про противоправність дій
працівників ПАТ Страхової юмпанії
«ЛАФОРТ».

При задоволенні позовних вимог, судом
не було враховано, що позивач не довів
своїх страждань, погіршення його стану
здоров'я, не надав доказів того, що його
пошкоджений у ДТП автомобіль
використовується у професійній
діяльності.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить її відхилити, а рішення
суду, як законне та обґрунтоване, на
його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що 12.03.2013 року на
перехресті вул. Отто Брозовського та
вул. Телевізійна у м. Кривому Розі
сталася дорожньо-транспортна пригода,
в якій було пошкоджено автомобіль
марки SKODA «Fabia», номер державної
реєстрації НОМЕР_2, що належить
позивачу ОСОБА_2

Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2013
року винною у порушенні Правил
дорожнього руху, які призвели до ДТП,
визнано відповідача ОСОБА_3, яка
керувала автомобілем BMW - 318 І, державний
номер НОМЕР_1.

Відповідно до висновку товарознавчого
дослідження № 81/13 від 27.03.2013 року
матеріальна шкода, завдана позивачу
ОСОБА_2 в результаті пошкодження його
автомобіля у ДТП становить 13999 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилався на те, що у зв'язку з
порушенням відповідачем ОСОБА_3 ПДР з
її вини 12.03.2013 року сталася ДТП, у якій
було пошкоджено автомобіль позивача,
чим йому завдано матеріальну та
моральну шкоду. У зв'язку з тим, що поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу, наданий
відповідачем, станом на 12 березня 2013
року не оформлювався та не був
зареєстрований у Централізованій базі
даних МТСБУ, позивач ОСОБА_2 просив
стягнути завдану йому шкоду з
відповідача ОСОБА_3

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з
доведеності його позовних вимог та з
того, що саме відповідач має
відшкодувати позивачу збитки, понесені
ним у зв'язку з пошкодженням його
автомобіля у ДТП.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобовязується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобовязується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
у встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи, а також моральну шкоду.

У 1-му та 2-му абзацах пункту 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що
відповідно до статті 21 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на території України»
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

Як вбачається з матеріалів справи,
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової застраховано
відповідальність власника
транспортного засобу, оформленого на
бланку серії АВ № 9779350 для автомобіля
ВМW 318 І, державний номер НОМЕР_1 (а.с.72).

13.03.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про подію,
що сталася із застрахованим
транспортним засобом згідно договору
страхування АЕ/0679242 від 31.12.2012 року,
однак, письмової відмови у
відшкодуванні йому збитків не отримав,
що підтвердив у засіданні колегії
суддів.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
встановивши, що цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_3
була застрахована, не виконав вимоги ч.
4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив
позивачу ОСОБА_2 права на пред'явлення
позову до страховика та залучення його
до участі у справі як співвідповідача
та не вирішив цього питання, як
передбачено ст. ст. 33, 35 ЦПК України, та
дійшов передчасного висновку про
наявність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача суми відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до норм Цивільного
процесуального кодексу України зі
змінами, внесеними Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року № 2453-VІ, виключено
можливість суду апеляційної інстанції
скасувати рішення у разі не
залучення особи до участі у справі і
вирішення судом першої інстанції
питання про права та обов'язки такої
особи, з направленням справи на новий
розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо
не наділено правом скасувати рішення,
після чого, залучивши на стадії
апеляційного провадження таку особу до
участі у справі, вирішити спір відносно
її прав, оскільки відповідно до норм
процесуального закону така особа має
права й обов'язки при розгляді справи в
суді першої інстанції, які порушуються
у разі відсутності участі її в цій
інстанції.

На підставі вищенаведеного,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції на
підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
скасувати, як передчасне та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

На підставі положень ст.88 ЦПК
України з позивача ОСОБА_2 на користь
відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню
судовий збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції у сумі 191,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 27 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір у сумі 191,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді