Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2014 Справа №607/7850/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

при секретарі с/з
Мандзію В.П.,

з участю позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника
відповідача Ахтемейчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради
про встановлення ідеальних часток в
житловій квартирі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з
позовом до Тернопільської міської ради
про встановлення ідеальних часток в
житловій квартирі. В обґрунтування
позовних вимог позивачі посилаються на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мама та
бабуся ОСОБА_6, після смерті якої
позивач ОСОБА_2 звернулась в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини, а саме частки
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, однак їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності
на спадкове майно у зв'язку з тим, що
частки учасників спільної сумісної
власності не були визначені у
встановленому законом порядку.
Квартира за вказаною вище адресою була
придбана позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
померлою, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, однак у
свідоцтві про право власності на майно
не було визначено ідеальних часток
кожного із співвласників, які їм
належать на праві приватної власності.
З урахуванням наведеного, позивачі
просять суд встановити ідеальні частки
кожного із співвласників квартири, а
саме: померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили суд їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача
Тернопільської міської ради в судовому
засіданні відносно вирішення позовних
вимог поклалася на думку суду.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Тернопільським міським бюро технічної
інвентаризації 22 липня 1996 року,
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, дійсно належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про
що свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 від 30 травня 2013 року, видане
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції.

Із постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії №1147/02-31 від 23 квітня
2014 року, виданої Першою тернопільською
державною нотаріальною конторою,
вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частку квартири АДРЕСА_1 у
зв'язку з тим, що учасниками спільної
сумісної власності у встановленому
законом порядку не були визначені
належні їм частки, у зв'язку з чим
нотаріус не може встановити конкретний
розмір спадкового майна.

Встановленим судом фактичним
обставинам у справі відповідають
правовідносини, визначені нормами
спадкового права, зокрема спадкуванням
за законом, а також нормами ЦК України
щодо спільної власності.

Як передбачено ч.1 ст.355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності.

У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішення суду.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
суду України від 22 грудня 1995 року №20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. При відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності (крім
сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування», у разі
смерті співвласника частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними. Частка
померлого співвласника не може бути
змінена за рішенням суду.

Позивачі, заявляючи вимогу про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на квартиру,
посилаються на рівність часток.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд враховує положення вказаних
вище норм законодавства про рівність
часток, а також ту обставину, що ніяких
домовленостей про розмір часток між
співвласниками не було, жодних доказів
щодо цього суду не надано, а також те, що
часта померлого співвласника не може
бути змінена за рішенням суду, а не
визначення часток не дає можливості в
повній мірі розпоряджатися своїм
правом власності на вказане майно.

При цьому, суд враховує, роз'яснення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16
травня 2013 року, де зазначено, що у разі
відмови нотаріуса видати свідоцтво про
право на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності. Зізмістуст.357 ЦК вбачається,
що під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
обґрунтованими і такими, що не
порушують прав інших осіб та
підлягають до задоволення у повному
обсязі, а тому слід визначити, що частка
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, становила 1/3 ідеальну
частку зазначеного об'єкту
нерухомості; визначити, що ОСОБА_2на
праві власності належить 1/3 ідеальна
частка квартири АДРЕСА_1; визначити, що
ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3
ідеальна частка квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.16, 355, 356, 370, 1216, 1223, 1261 ЦК України,
ст.ст.10,11,60, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, становила 1/3 ідеальну частку
зазначеного об'єкту нерухомості.

Визначити, що ОСОБА_2 на праві власності
належить 1/3 ідеальна частка квартири
АДРЕСА_1.

Визначити, що ОСОБА_3 на праві власності
належить 1/3 ідеальна частка квартири
АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.Герчаківська