Cправа № 639/4079/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 р. Жотвневий районний
суд міста Харкова

в складі: головуючого судді - Єрмоленко
В.Б.

при секретарі - Полікарповій Г.В.

позивача-Сліпченко О.О.

представника відповідача-Семенова В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
«Енергооблік», 3 особа-ОСОБА_2 про зміну
формулювання причин звільнення і
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся ПрАТ
«Енергооблік», 3 особа-Стеценко А.А. про
скасування наказу № 30К-14 від 14.04.2014 р.
про звільнення за прогули ( ч.4 ст. 40 КЗпП
України), зміну формулювання причини
звільнення на «розірвання трудового
договору з ініціативи працівника
внаслідок порушення власником
законодавства про працю», стягнення
заборгованості із заробітної плати за
вимушений прогул та вихідну допомогу
при звільненні у розмірі 16504 грн. 09 коп.
та зобов'язанні відповідача занести до
трудової книжки відомості про
заохочення за успіхи в роботі на
підприємстві. В обґрунтування
заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на
те, що з 03.10.2005 р. по 12.12.2013 р. він
перебував в трудових відносинах з
відповідачем та обіймав посаду
інженера з налагодження та випробувань
1-ої категорії. Внаслідок істотної
зміни умов праці ( зміна розміру оплати
праці в бік зменшення), 28.11.2013 р. він
подав заяву про звільнення за ч.6 ст. 36
КЗпП України, попередивши власника за
два тижні. Однак, 12.12.2013 р., ПрАТ
«Енергооблік» не провів розрахунку та
не видав трудову книжку, тому ОСОБА_1
звернувся зі скаргою до Державної
інспекції з питань праці у Харківській
області. У зв'язку з тим, що за
результатами перевірки інспекцією
праці складено протокол про
адміністративне правопорушення за
ознаками ч.1 ст. 41 КУпАП Ураїни, цей
висновок, як зазначає позивач, надає
його право розірвати трудовий договір
за ч.4 ст. 36, ст. 38 КЗпП України та
отримати вихідну допомогу за вимогами
ст.44 КЗпП України у розмірі не менше
тримісячного середнього заробітку.
ОСОБА_1 також пояснив, що трудову книжку
він отримав 14.04.2014 р. з формулюванням
звільнення « за прогул» ( ч.4 ст. 40 КЗпП
України), тому він просить стягнути
середній заробіток за весь час
вимушеного простою. Крім того, позивач
вважає, що відповідач не виплатив суми
заробітної плати за липень 2013
р.-квітень 2014 р., як різницю між
виплаченою заробітною платою і тієї, що
підлягала нарахуванню , з розрахунку 2043
грн. 63 коп. на місяць, вихідну допомогу
при звільненні-6130 грн. 89 коп. ОСОБА_1
зазначає, що його двічі було
нагороджено похвальними грамотами, але
в порушення ст. 48 КЗпП України ці
заохочення за успіхи в роботі на
підприємстві до трудової книжки не
заносились.

Залучений до участі у справі , за
заявою позивача, представник ПрАТ
«Енергооблік», як відповідач, проти
позову заперечував , зазначивши, що
28.11.2013 р. ОСОБА_1 подав заяву з проханням
звільнити його, у зв'язку зі зміною
істотних умов праці, а саме розміру
заробітної плати.Враховуючи, що жодних
змін розміру посадового окладу
протягом 2013 р. не відбувалося , у
відповідача не було законних підстав
для такого звільнення, а тому
підприємство про це письмово
повідомила позивача. Незважаючи на
обізнаність, що трудовий договір з ним
не припинено, ОСОБА_1 з 13.12.2013 р. на
роботу не виходив. Протягом тривалого
строку відповідач намагався з'ясувати
причини відсутності позивача на
роботі, направлял відповідні листи за
місцем його проживання , але жодних
документів або пояснень поважності
причин невиходу на роботу він не
повідомив.Через відсутність на роботі
протягом 3-х місяців без поважних
причин, відповідач розірвав зі ОСОБА_1
трудовий договір згідно п. 4 ст. 40 КЗпП
України. У день звільнення, 14.04.2014 р.,
позивач отримав трудову книжку,
компенсацію за невикористані дні
відпустки, заборгованість по
заробітній платі відсутня.

У відповідності до вимог ст. 237
КЗпП України, судом до участі у справі у
якості 3-ої особи було залучено
директора ПрАТ «Енергооблік» ОСОБА_2,
який в судове засідання не з'явився ,
про день і час розгляду справи
повідомлявся своєчасно, належним чином
та згоди на участь у справі не надав.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи і
оцінивши зібрані докази, приходить до
наступного.

ОСОБА_1 наказом голови правління АТ
«Енергооблік» ( нині ПрАТ
«Енергооблік») № 27К-05 від 03.10.2005 р.
прийнятий на постійне місце роботи
інженером з налагодження та
випробувань із встановленням йому
посадового окладу.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

14.04.2014 р. на підставі наказу №
30К-14 ОСОБА_1був звільнений за п. 4 ст. 40
КЗпП України, у зв'язку з прогулом без
поважних причин.З наказу випливає, що
позивач самоусунувся від виконаня
своїх трудових обов'язків і починаючи з
13 грудня 2013 р. перестав виходити на
роботу.

Згідно з п.4 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у разі прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Із ксерокопій актів, складених
працівниками ПрАТ «Енергооблік» і
долучених до матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 з 13 грудня 2013 р. на
роботу не виходив та згідно отриманих
від нього відомостей відмовляється
виконувати свої трудові обов'язки, тому
як вважає, що трудові відносини з ним
припинені. З метою з'ясування наявності
поважних причин відсутності на роботі,
ОСОБА_1 направлялись численні запити та
рекомендовані листи підприємства з
проханням повідомити поважність
причин невиходу на роботу, надати
документ на підтвердження поважності
таких причин та неодноразово
наголошувалося, що трудовий договір з
ним не припинено.Між тим, позивач на це
не реагував.

Факт відсутності на роботі з
13.12.2013 р. по 13.04.2014 р. ОСОБА_1 не
заперечував і наполягав на тому, що
трудовий договір припинено за п. 6 ст. 36
КЗпП України.

Оцінивши належність,
допустимість та достовірність кожного
наявного у справі доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
усіх доказів у їх сукупності, суд
доходить до висновку про наявність
підстав для звільнення ОСОБА_1 за ст.40
ч.4 КЗпП України.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
28.11.2013 р. написав заяву, в якій просив
звільнити його за ст. 36 п. 6 КЗпП Украхни
у зв'язку з відмовою продовжувати
роботу через зміну істотних умов
праці-зміну ( зменшення) розміру оплати
праці.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.32 КЗпП
України у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6
статті 36 цього Кодексу.

На виконання вимог вказаного
цивільно-процесуального закону
позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
зміни на підприємстві істотних умов
праці.Не встановлено таких обставин і
терторіальною державною інспекцією з
питань праці у Харківській області про
проведення перевірки дотримання
законодавства про працю на ПрАТ
«Енергооблік».

Як випливає з матеріалів справи,
довідки про доходи позивача № 1305 від
25.11.2013 р. сума доходу ОСОБА_1
складається із посадового окладу,
премій, заробітної плати за час
відпустки.Зазначені обставини
підтверджуються випискою по особовому
рахунку позивача, де встановлено, що
посадовий оклад протягом 2013 р. не
змінювався та складав 1600 грн. Розмір
доходу зменшувався та збільшувався у
зв'язку зі здійсненням додаткових
виплат. Так , у травні місяці 2013 р.
премія складала 320 грн. та заробітна
плата за час відпустки 390 грн. 30 коп., а
також заробітна плата за фактично
відпрацьований час, тому загальна сума
доходу- 2043 грн. 63 коп. не можна вважати
такою, що має постійний розмір. За
таких обставин доводи позивача, що у
наступні та попередні місяці йому не
доплачували заробітну плату до цього
розміру є хибними. На підтвердження
розміру посадового окладу-1600 грн.
надано наказ № 1 К-13 від 02.01.2013 про
затвердження штатного розкладу. Жодних
зменшень розміру посадового окладу
протягом 2013 р. не відбувалося.

Відповідачем попереджено ОСОБА_1
про те, що трудовий договір з ним не
припинено і це позивачем не
оспорюється, а тому між сторонами не
досягнута домовленість щодо цієї
підстави для припиненні трудового
договору і в такому випадку звільнення
могло бути проведено за ініціативи
працівника ( ст. 38 КЗпП України, на яку
посилається позивач), але ОСОБА_1 не
скористався своїм правом звільнення за
власним бажанням до сплину
двотижневого строку.

Пунктами 1, 4 ст. 36 КЗпП України
передбачається, що підставами
припинення трудового договору є угода
сторін та розірвання трудового
договору з ініціативи працівника
(статті 38, 39), з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. Оскільки такої заяви від
ОСОБА_1 не поступало, відповідач був
позбавлений можливості провести
звільнення з роботи за власним
бажанням.

Крім того, позивач не довів суду
про наявність у відповідача
заборгованості із заробітної плати ,
адже заробітна плата за вказаний
період останньому була нарахована і
виплачена, про що свідчить довідка № 568
від 24.06.2014 р.

З огляду на викладене суд не
знаходить підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 про скасування наказу №
30К-14 від 14.04.2014 р. про звільнення за
прогули з 13.12.2013 р., а також зміни
формулювання причин звільнення на
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника внаслідок
порушення власником законодавства про
працю.

Не підлягають також задоволенню
позовні вимоги в частині зобов'язання
директора ПрАТ «Енергооблік» занести
до трудової книжки ОСОБА_1 відомости
про заохочення за успіхи в роботі на
підприємстві, а саме подяки від
директора без дати та подяки від 23.02.2011
р.

За вимогами ст. 48 КЗпП Укаїни до
трудової книжки заносяться відомості
про роботу, заохочення та нагороди за
успіхи в роботі на підприємстві, в
установі, організації.Як зазначено в
п.п.2.24, 2.25 Інсрукції про порядок ведення
трудових книжок працівників до
трудових книжок працівників у розділ
"Відомості про нагородження"
відносяться відомості про
нагородження державними нагородами
України та відзнаками України; у розділ
"Відомості про заохочення" вносяться
відомості про заохочення за успіхи у
праці. Порядок внесення відомостей про
нагороди і заохочення такий: у графі 3
відповідного розділу трудової книжки
пишеться у вигляді заголовку назва
підприємства, нижче у графі 1
зазначається порядковий номер запису
(нумерація, що зростає протягом усього
періоду трудової діяльності
працівника); у графі 2 ставиться дата
нагородження або заохочення; у
графі 3 записується, ким
нагороджений або заохочений працівник,
за які досягнення і якою нагородою
або заохоченням; у графі 4
зазначається, на підставі чого
внесений запис (із посиланням на дату,
номер і найменування документа). Таким
чином, для внесення в трудову книжку
заохочення мав бути видан відповідний
наказ по підприємству.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 40 п. 4, 43, 232-233
Кодексу законів про працю України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства
«Енергооблік», 3 особа-ОСОБА_2 про зміну
формулювання причин звільнення і
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,-відмовити за
необґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СУДДЯ -