Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/441/14-ц
Номер провадження 2/540/150/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року. Машівський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого-судді
Кравець С.В.

за участю: секретаря
Кольвашенко А.В.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Машівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, -

відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України в
судовому засіданні 02 липня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини Рішення, -

в с т а н о в и в :

у квітні 2014 року позивач
звернулася до суду з зазначеним
позовом та наступною зміною позовних
вимог, посилаючись на те, що з 21.02.1976 по
17.11.1997 перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу за
спільні кошти придбали трактор МТЗ-52Л,
1952 року випуску, двигун № НОМЕР_1 та
причеп тракторний НОМЕР_2. Рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 22.01.2014 визначено, що трактор
придбаний ними під час шлюбу та є
об'єктом права спільної сумісної
власності. Трактор є неподільною річчю
та вони не можуть ним спільно
користуватися. Вважає, що строк
позовної давності нею не пропущено,
оскільки спірним майном вона
користувалася з часу розірвання шлюбу
та дізналася про своє порушене право з
рішення апеляційного суду від 22.01.2014. У
зв'язку з наведеним, в остаточній
редакції позовних вимог, позивач
просить припинити право спільної
сумісної власності її та відповідача
на трактор МТЗ-52Л та стягнути з
відповідача на її користь грошову
компенсацію в розмірі ? його частки, що
складає 10000 грн.

Представник відповідача
направила заперечення на позов в якому
просить у задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування своїх
доводів зазначила, що ст. 71 СК України
та ст. 365 ЦК України передбачається
згода одного з подружжя на отримання
компенсації щодо неподільної речі та
попереднього внесення другим з
подружжя грошової суми не депозитний
рахунок суду, а відтак позивач не має
процесуального права звертатися з
такими вимогами до суду. Виходячи з
викладеного, не можна примушувати до
виплати компенсації іншого подружжя
без його згоди, тим більше, що
відповідач такої можливості не має.
Крім цього, позивач не надала доказів
щодо визначення вартості даного майна
і його оцінка зроблена нею на
припущеннях. Зокрема у даному позові
вона визначає вартість трактора в
розмірі 20000 грн в той час, як при
зверненні до суду з позовом 22.01.2013,
оцінила його як металобрухт та вказала,
що вартість трактора становить 4400 грн.
Також позивач не вказала чим саме її
право було порушено судовим рішенням
та не підтвердила вимогу про
припинення права спільної сумісної
власності (а.с.109-111).

В судовому засіданні позивач
наполягає на задоволенні позову з
підстав викладених у позовній заяві та
повідомила, що в даний час трактор
знаходиться за її місцем проживання в
АДРЕСА_1, та саме вона ним постійно
користувалася. Натомість вважає, що її
право порушене тим, що відповідач
зареєстрував трактор за собою без її
згоди.

Представник відповідача заперечує
проти позову за безпідставністю та
вважає, що позивачем не вірно вибрано
спосіб захисту щодо припинення права
спільної сумісної власності на трактор
та стягнення з відповідача грошової
компенсації. Натомість відповідач має
намір користуватися спільним майном,
хоча позивач йому в цьому перешкоджала,
оскільки не пускала у двір.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та дослідивши надані докази, прийшов до
наступного висновку.

Як установлено рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 22.01.2014, позивач та відповідач
перебували у зареєстрованому шлюбі з 21
лютого 1976 року по 17 листопада 1997 року.
За час спільного проживання 04.08.1992 ними
був придбаний трактор МТЗ-52Л, 1952 року
випуску, двигун № НОМЕР_1 реєстраційний
номер НОМЕР_3, який є об'єктом права
спільної сумісної власності, а тому
сторони мають рівні права на
нього(а.с.9-10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини
встановлені рішенням апеляційного
суду Полтавської області від 22.01.2014
доказуванню не підлягають.

Вирішуючи питання про те, яку
норму закону слід застосовувати у
даних правовідносинах, суд виходить з
того, що дійсним предметом спору є
правовідносини щодо поділу спільного
майна подружжя, які виникли у квітні 2014
року, а відтак суд вважає за необхідне
керуватися нормами матеріального
права, які діють щодо спірних
правовідносин в даний час, зокрема СК
та ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбних
договором.

На спростування доводів позивача, що
вартість трактора складає 20000 грн,
представником відповідача надано
«Звіт про оцінку майна» від 19.05.2014 за
яким вартість трактора МТЗ-52Л, 1952 року
випуску реєстраційний номер НОМЕР_3
станом на 16.05.2014 складає 13 240 грн
(а.с.73-105),

За таких обставин, оскільки позивач
інших належних та допустимих доказів
на підтвердження вартості трактора в
більшому розмірі не надала, чим не
виконала вимоги передбачені ст. 10 ЦПК
України, відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, а тому суд
приймає до уваги доказ визначення
вартості трактора наданий
відповідачем, та виходить з того, що
вартість ? частки трактора становить 6620
грн.

Порядок поділу майна врегульовано ст. 71
СК України, згідно ч.1 якої, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. Згідно
ч.4,5 цієї ж статті, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
у п. 25 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007№ 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справи про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У разі коли
жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти
стягнення з відповідача компенсації з
тих підстав, що позивачем не вірно
обрано спосіб захисту, а також того, що
відповідач не має такої можливості та
має намір користуватися спільним
майном.

За таких обставин, враховуючи те, що
позивач просила припинити право
спільної сумісної власності та
стягнути з відповідача на її користь
грошову компенсацію ? частки трактора,
натомість відповідач проти цього
заперечував та не вносив на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми, у свою чергу позивач не заявляла
позовні вимоги про стягнення з неї
грошової компенсації на користь
відповідача ? частки трактора та
залишення його у її власності та не
вносила на депозит суду відповідної
суми коштів, а відтак суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити. А з огляду на те, що позивач
відмовилася від позовних вимог в
частині поділу спільного майна
подружжя з визначенням часток, а тому
трактор залишається у їх з
відповідачем спільній сумісній
власності, як це встановлено рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 22.01.2014.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України,
суд виходить з наступного.

Так, враховуючи те, що позивачу у
задоволенні позову відмовлено, а тому
судові витрати з відповідача на її
користь стягненню не підлягають.

Щодо доводів представника відповідача
про стягнення з відповідача витрат на
проведення оцінки трактора, що згідно
акту здачі-приймання складає 700 грн, суд
вважає за необхідне відмовити,
оскільки вони не є витратами в
розумінні п.4 ч.2 ст. 78 ЦПК України на
проведення судових експертиз, так як
експертизи призначаються виключно за
ухвалою суду, а така ухвала у даній
справі не виносилась.

Крім цього, представником відповідача -
адвокатом ОСОБА_2 надано квитанцію про
оплату відповідачем правових послуг в
розмірі 2000 грн, які вона просила
стягнути при ухваленні рішення (а.с. 32-36,
106-108).

Так, з матеріалів справи вбачається, що
представник відповідача брала учать в
судових засіданнях всього 2 год. 32 хв., а
тому відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
і адміністративних справах», розмір
компенсації повинен складати за 1
годину 487, 20 грн., а всього 1234, 24 грн.

Разом з тим, оскільки суду не надано
оригіналу квитанції про сплату витрат
на правову допомогу, а лише її копія, а
тому у їх стягненні з позивача на
користь відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 70, 71 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги, а
особою, яка не була присутньою під час
проголошення рішення в той же строк з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
у випадку його оскарження, після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та
підписано 03 липня 2014 року

Суддя: