Справа №751/1903/14
Провадження №2/751/539/14
Рішення

Іменем України

25 червня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко
Ю. К.

при секретарі
Ніколаєнко І. О.

за участю сторін: представника
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3, представника
третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
Чернігівської міської ради, третя
особа ОСОБА_3, про визнання права
власності на будівельні матеріали та
визнання права забудовника, -

встановив:

25 лютого 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, Чернігівської
міської ради, в якому просить визнати
за нею право власності на 1/2 частку
будівельних матеріалів, які були
використані в процесі будівництва
будинку та господарських споруд,
розташованих по АДРЕСА_1 визнавши за
нею право забудовника в порядку
спадкування. Заявлені вимоги позивач
обґрунтовує тим, що в 1986 році її син
ОСОБА_7 побудував житловий будинок
АДРЕСА_1. З моменту побудови
зазначеного будинку її син увесь час
проживав у ньому. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_7 помер. Позивач зазначає, що у
встановлений законом термін вона
звернулась до приватного нотаріуса
ОСОБА_6 міського нотаріального округу
ОСОБА_8 з метою отримання спадщини
після померлого сина, але при
здійсненні запиту до КП «ЧМБТІ» було
з'ясовано, що в матеріалах
інвентаризаційної справи акту
прийняття в експлуатацію будинку
АДРЕСА_1 немає. Зазначає також, що окрім
неї спадкоємцем першої черги після
померлого ОСОБА_7 є його син ОСОБА_2, я
кий також звернувся з відповідною
заявою про прийняття спадщини. Вказує,
що ні у неї, ні в іншого з спадкоємців, а
також в БТІ немає відомостей про те, що
будинок її сина було прийнято в
експлуатацію, в той час як померлий з
сім'єю фактично користувались на
протязі багатьох років цим майном.
Пояснює, що оскільки за відсутності
введення спірного будинку в
експлуатацію та реєстрації права
власності на нього, вона не змогла
надати приватному нотаріусу
правовстановлюючого документу про
право власності на будинок, тому 11
грудня 2013 року приватним нотаріусом
було винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити в повному обсязі. В своїх
поясненнях посилався на обставини,
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Чернігівської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином (а.с. 80). Причини неявки
суду невідомі, клопотань про
відкладення судового розгляду від
нього не надходило. 16.04.2014 року від
відповідача через канцелярію суду
надійшли письмові пояснення (а.с. 54), в
яких вказує, що позов визнає частково в
частині визнання права власності на
будівельні матеріали; в задоволенні
позову в частині визнання права
забудовника просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково та пояснив, що
позовні вимоги має бути задоволено в
межах визнання права власності на 1/4
частку будівельних матеріалів, які
були використані в процесі будівництва
оспорюваного будинку та господарських
споруд і в цій же частині визнано за
позивачем право забудовника, оскільки
1/2 частина зазначеного майна належить
ОСОБА_3, оскільки було набуте під час
шлюбу.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували частково. Вказали,
що оспорюваний будинок та господарські
споруди вона з померлим ОСОБА_7
будували спільно за спільні кошти під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі; після розірвання шлюбу ОСОБА_7
обіцяв зазначене домоволодіння
залишити їхньому сину в цілому.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, копію
спадкової справи після померлого
ОСОБА_7, розглядаючи справу в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 4).

Відповідно до копії довідки Приватного
нотаріуса ОСОБА_6 міського
нотаріального округу ОСОБА_8 від 05.12.2013
№ 01-16/466 28 лютого 2013 року заведено
спадкову справу № 1/2013 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7,
який проживав на день смерті за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 дійсно є
спадкоємицею померлого ОСОБА_7 (а.с. 7).
Факт того, що ОСОБА_5 є матір'ю померлого
ОСОБА_7 підтверджується також копією
свідоцтва про народження останнього
(а.с. 34). 16 квітня 2013 року ОСОБА_5
звернулась до Приватного нотаріуса
ОСОБА_6 міського нотаріального округу з
заявою про прийняття спадщини за
законом після померлого ОСОБА_7 (а.с. 31).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 85), та надав до
компетентних органів заяву про
прийняття спадщини за законом після
померлого ОСОБА_7 (а.с. 25).

Згідно копії свідоцтва про розірвання
шлюбу шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було
розірвано 29 серпня 2005 року, актовий
запис № 114 (а.с. 70).

Вартість спадкового нерухомого майна
на момент смерті становить 138987 грн. (а.с.
13).

У відповідності до копії довідки КП
«Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 29.01.2014 №
21777 станом на 31.12.2012 року право
власності на об'єкти нерухомості по
АДРЕСА_1 не зареєстровано. Згідно даних
інвентаризаційної справи № 15931 на
житловий будинок АДРЕСА_1 за вказаною
адресою самовільно збудовано житловий
будинок літ. А-1 загальною площею 76,5
кв.м., житловою площею 35,7 кв.м.;
користувачем житлового будинку є
ОСОБА_9; дані щодо виділення земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку в інвентаризаційній справі
відсутні; дані щодо введення вказаного
житлового будинку в експлуатацію в
інвентаризаційній справі відсутні (а.с.
5).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Згідно роз'яснень п.7 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 травня 2008
року N 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» якщо спадкодавцем
було здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять права та обов'язки,
які належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинились
внаслідок його смерті.

Відтак, спадкоємцями першої черги за
законом після померлого ОСОБА_7 є його
мати ОСОБА_5 та його син ОСОБА_2 Колишня
дружина ОСОБА_3 в коло спадкоємців
першої черги не входить, оскільки шлюб
між нею та ОСОБА_7 було розірвано 29
серпня 2005 року і доказів щодо визнання
вказаного будинку з господарськими
спорудами майном, що набуте під час
перебування шлюбу суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
за можливе визнати за ОСОБА_5 право
власності на 1/2 частку будівельних
матеріалів, які були використані в
процесі будівництва будинку та
господарських споруд, розташованих по
АДРЕСА_1 В свою чергу, позивачем в
порядку ст. 60 ЦПК України не надано
доказів наявності як у спадкодавця, так
і у позивача права власності або права
користування самою земельною ділянкою.
Для визнання позивача забудовником
необхідне підтвердження того, що
спадкодавцем був отриманий документ,
що дає право на виконання будівельних
робіт і що зазначений документ був
чинним на момент смерті спадкодавця, а
тому в задоволенні позову в частині
визнання за позивачем права
забудовника слід відмовити.

Позивачем понесені і документально
підтвердженні судові витрати в сумі
694,93 грн. судового збору, які згідно ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача Чернігівської міської
ради на користь позивача.

Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України
справу розглянуто судом в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст. ст. 375, 376, 1218, 1261,1267 ЦК
України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частку будівельних матеріалів, які
були використані в процесі будівництва
будинку та господарських споруд,
розташованих по АДРЕСА_1

Стягнути з Чернігівської міської ради
на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 694
грн. 93 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд м. Чернігова шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
Ю. К. Овсієнко