АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
Справа №: 22-ц/191/122/14Головуючий суду
першої інстанції:Трубніков Ю.Л.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Моісеєнко Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м. Феодосія у складі:

головуючого суддіМоісеєнко Т.І.,
суддівРоманової Л.В., Авраміді Т.С., при
секретаріХоружій О.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Державний
Ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Ощадбанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_6 ОСОБА_7, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у сумі 75406,47 грн. та звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3
Ленінського району АРК

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13
жовтня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк»(
правонаступником якого є ПАТ
«Ощадбанк») та ОСОБА_6 був укладений
договір відновлювальної кредитної
лінії №355, за умовами якого ВАТ
«Ощадбанк» надав ОСОБА_6 кредит у сумі
75000 грв. строком на 120 місяців до 12
жовтня 2018 року зі сплатою 21 % річних за
користування кредитом

У забезпечення зобов'язань за
зазначеним кредитним договором, 13
жовтня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_7 був укладений договір поруки
№539, відповідно до якого останній
зобов.язався нести солідарну майнову
відповідальність за невиконання
ОСОБА_6 взятих на себе зобов.язань за
кредитним договором.

Крім того, 13.10.2008 року між Банком,
ОСОБА_6 та майновим поручителем ОСОБА_7
був укладений договір іпотеки,
предметом якого є квартира АДРЕСА_2
Ленінського району АРК.

У порушення умов кредитного
договору ОСОБА_6 не належним чином
виконувала взяті на себе зобов'язання,
у зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка станом на 24 липня 2013 року склала
75406,47 грн, яку Банк просив стягнути з
відповідачів.

У рахунок погашення
заборгованості просили звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_7. на праві
власності.

Крім того, позивач просив
стягнути з відповідачів судові
витрати.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Ленінського
районного суду АР Крим від 28 листопада
2013 року позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк»
були задоволенні . У рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ «
Ощадбанк» за кредитним договором від 13
жовтня 2008 року, станом на 24 липня 2013
року на суму 75406,47 грв., було звернено
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_2

Також судом було вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ «Ощадбанк», суд
першої інстанції дійшов висновку, що
боржник ОСОБА_6 не належним чином
виконувала взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором, а отже Банк має
право вимагати від Кредитора
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту та відсотків.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

На думку апелянта, суд при ухваленні
оскаржуваного рішення залишив поза
увагою ті обставини, що в порушення
ст.35 Закону України «Про іпотеку»
банком не надано належних доказів про
те, що відповідачі отримували
повідомлення від 15.02.2012 року про
наявність заборгованості за кредитом,
з встановленням строку його погашення,
і про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Вимоги, направлені банком 25.07.2013 року в
порядку ст.35 Закону України «Про
іпотеку», які були отримані нею у
серпні 2013 року , апелянт вважає такими,
що не можуть бути прийняти до уваги,
оскільки справа про звернення
стягнення на предмет іпотеки вже
знаходилась на розгляді в суді.

На підставі наведеного ОСОБА_6
просила суд скасувати рішення
Ленінського районного суду АР Крим від
28 листопада 2013 року та ухвалити нове
рішення по справі про відмову у
задоволенні позовних вимог Банку
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши наведені у скарзі доводи
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2008 року
між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником
якого є позивач - ПАТ «Ощадбанк») та
ОСОБА_6. був укладений

договір відновлювальної кредитної
лінії №355, за умовами якого ВАТ
«Ощадбанк» надав ОСОБА_6 кредит у сумі
75000 грв. строком на 120 місяців до 12
жовтня 2018 року зі сплатою 21 % річних за
користування кредитом ( а.с.16-19)

У забезпечення зобов'язань за
зазначеним кредитним договором, 13
жовтня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк»,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір
поруки №539, відповідно до якого
останній зобов.язався нести солідарну
майнову відповідальність за
невиконання ОСОБА_6 взятих на себе
зобов.язань за кредитним договором.(
а.с.20-21)

Крім того, 13.10.2008 року між Банком та
майновим поручителем ОСОБА_7 був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_2 Ленінського
району АРК. Вказаний договір було
посвідчено нотаріусом ( а.с.4-12)

Статтями 610, 611, 629 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ
«Ощадбанк» виконав взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
надавши ОСОБА_6 кредитні кошти, проте
остання не належним чином виконувала
взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з
чим виникла заборгованість, яка станом
на 24 липня 2013 року складала 75406,47 грн..
Сума заборгованості складається із:
заборгованості за кредитом 65739,47 грв.;
відсотки за користування кредитом- 3261,35
грн.; пеня за простроченою
заборгованістю зі сплати кредиту та
процентів- 6405,65 грв.. (а.с. 67).

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як встановлено в ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом положень ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до п. 2.1.4 договору
відновлювальної кредитної лінії,
будь-яке невиконання Позичальником
умов цього договору породжує у Банка
право відмінити наступні видачі
кредиту (його частини) та достроково
відкликати кредит, а Позивачальника
створює обов.язок достроково погасити
заборгованість за кредитом в повному
обсязі та сплатити всі інші платежі,
передбачені цим Договором. ( а.с.70)

При виникненні простроченої
заборгованості за кредитом та або
процентами, комісійними винагородами,
а також у випадках, передбачених цим
договором, Банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту,
сплати нарахованих процентів та інших
платежів за цим договором, та стягнути
заборгованість за цим договором в
примусовому порядку, в тому числі
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно, що передбачено п.3.2.2
договору ( а.с.70зв)

Статтею 589 ЦК України, ст. 20, 33 Закону
України "Про заставу" встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки,
забезпеченого заставою. За рахунок
предмета застави заставодержатель має
право задовольнити в повному обсязі
свою вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

За змістом положень ч. 3 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

За змістом положень ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку" у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Ощадбанк» були виконанні вимоги
передбачені статтею 35 ЗУ «Про іпотеку»
про направлення письмової вимоги
Боржнику та Іпотекодавцю щодо
дострокового повернення кредиту, у
зв'язку з порушенням ОСОБА_6 взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором.

Так, 15.02.2012 року Банком було
направлено відповідачам вимогу про
погашення заборгованості в розмірі
18047,58 грв, в якій містилось
попередження про можливе звернення
стягнення на предмет іпотеки. Вказана
вимога була отримана сторонами 22.02.2012
року, що вбачається з поштових
повідомлень ( а.с.22-25)

Посилання апелянта на те, що вказані
повідомлення ними не отримувались не
можуть бути прийняти до уваги,
оскільки нічим не підтверджені, в
поштових повідомленням міститься
підпис отримувача, а копії книг видачі
поштових відправлень за 2012 рік
знищені, що підтверджено листом Центру
поштового зв.язку №6 Кримської
дирекції «Укрпошти» (а.с 24,25,98).

Доводи апелянта на те, що вимога про
погашення заборгованості за кредитом
не була направлена за адресою місця
проживання ОСОБА_7 також не можуть бути
підставою для скасування ухваленого
судом рішення, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що вказана вимога
за адресою АДРЕСА_1 була отримана
ОСОБА_7 22.02.2012 року.(а.с.25) Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_7 взагалі ухиляється від
отримання поштової кореспонденції за
місцем реєстрації в АДРЕСА_2, оскільки
судові повістки повертались в зв.язку
із закінченням терміну зберігання. (
а.с.96-97,102-103,113-118)

Крім того, 25.07.2013 року Банком на адресу
відповідачів була направлена
повторна вимога про погашення
заборгованості за кредитом у розмірі
73379,09 грв., яка була отримана ОСОБА_6
15.08.2013 року, що вбачається з її заяви про
скасування заочного рішення суду,
ухваленого по вказаній справі 06.09.2013
року ( а.с.94-95, 122 )

Заочне рішення суду від 06.09.2013 року
було скасоване ухвалою суду від 28.11.2013
року, проте в період з 15.08.2013 року
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не було вжито
будь-яких заходів щодо погашення
заборгованості по кредиту чи
визначення з банком можливості про
встановлення нового графіку погашення
кредитних зобов.язань.( а.с. 108,109,132)

Враховуючи наведені норми закону та
аналізуючи положення кредитного
договору та договору іпотеки,
укладених між сторонами, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог Банку щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки вказані висновки
суду є обґрунтованими та заснованими
на законі.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування ухваленого судом рішення.

Проте, відповідно до положень ч.3 ст.303
ЦПК України, колегія суддів вважає за
можливе вийти за межі доводів
апеляційної скарги і змінити
резолютивну частину рішення
Ленінського районного суду АРК від 28
листопада 2013 року, виклавши її з
урахуванням положень п.42 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів , що
виникають із кредитних правовідносин»

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, статтею 316
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду АР Крим від 28
листопада 2013 року частково змінити.

Викласти резолютивну частину
рішення в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки в наступній
редакції.

В рахунок погашення
заборгованості за договором
відновлювальної кредитної лінії №355
від 13 жовтня 2008 року ( станом на 24 липня
2013 року) в сумі 75406,47 грн (сімдесят
п.ять тисяч чотиреста шість гривень 47
копійок), з них заборгованість за
кредитом - 65739,47 грв.; відсотки за
користування кредитом- 3261,35 грн.; пеня
за простроченою заборгованістю зі
сплати кредиту та процентів- 6405,65 грв на
користь Публічного акціонерного
товариства « Державний ощадний банк
України» звернути стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від 13
жовтня 2008 року, укладеним між Відкритим
акціонерним товариством « Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_7 (
зареєстрованим в реєстрі за №2544) на
квартиру АДРЕСА_1 Ленінського району
АРК і яка належить ОСОБА_7, шляхом
проведення прилюдних торгів
зазначеного майна у межах процедури
виконавчого провадження відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» з початковою ціною не
нижчою за звичайні ціни на цей вид
майна на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
(незалежним експертом) на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

В решті рішення Ленінського
районного суду АР Крим від 28 листопада
2013 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржене до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді

Т.І. Моісеєнко Л.В.Романова
Т.С.Авраміді