Справа №490/9809/13-ц 24.06.2014 24.06.2014 24.06.2014
Провадження №22-ц/784/1851/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції Батченко
апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача -
Миколайчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Дніпроінмед»

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 27 січня 2014 року

за
позовом

ОСОБА_3 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» ( далі - ПрАТ «СТ
«Дніпроінмед») про відшкодування
майнової шкоди,

В С Т А
Н О В И Л А

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПрАТ «СТ
«Дніпроінмед» про стягнення суми
страхового відшкодування.

Позивач зазначав, що 25 травня 2013 року
у м. Миколаєві сталася дорожньо -
транспортна пригода за участю
автомобіля Chevrolet Aveo SF 69Y, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під його керуванням та
автомобілем ВАЗ 111730, реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

В результаті ДТП його автомобіль
дістав механічні пошкодження, а
пасажир, яка знаходилася в салоні
ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Ухвалою Центрального районного суду
м. Миколаєва від 01 липня 2013 року, ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність останнього була
застрахована ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед», то 26 червня 2013 року
позивач звернувся до компанії з заявою
про виплату йому страхового
відшкодування відповідно до рахунку
-фактури від 14 червня 2013 року, згідно з
яким розмір матеріального збитку
становить 52 375 грн.20 коп.

Але відповідач, посилаючись на ухвалу
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 01 липня 2013 року про
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_5 на підставі ст.46 КК
України ( за примиренням з потерпілим)
відмовив у виплаті страхового
відшкодування.

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив визнати ДТП, яка сталася
25 травня 2013 року страховим випадком та
стягнути з відповідача на його користь
50 000 грн. страхового відшкодування, 2000
грн. витрат на правову допомогу та
судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 27 січня 2014 року позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» на користь ОСОБА_3
страхове відшкодування у розмірі 50 000
грн. та вирішено питання про розподіл
судових витрат. В задоволенні решти
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК
«Дніпроінмед», посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача,
позивача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із таких підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну здоров'ю та/ або майну
потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст.
16 Закону України "Про страхування" за
договором страхування страховик
зобов'язується у разі настання
страхового випадку виплатити
страхувальнику страхове
відшкодування, а страхувальник
зобов'язаний сплатити страховий платіж
та виконувати інші умови договору.

Згідно п.9.1 ст.9, п.22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»( далі - Закону) у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок ДТП життю,
здоров'ю, майну третіх осіб.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами п.12.1 ст.12
цього Закону.

Випадки, коли шкода не
відшкодовується страховиком,
передбачені ст.32 даного Закону.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_5 була
застрахована ПрАТ „Страхова компанія
„Дніпроінмед», що підтверджується
Договором страхування транспортного
засобу - поліс № АС/264025 від 25 травня 2013
року. Строк дії якого до 08 червня 2013
року включно.

Відповідно до вказаного полісу
страховик забезпечує відшкодування
шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну
третіх осіб під час ДТП, що сталася за
участі забезпеченого транспортного
засобу легковий автомобіль «ВАЗ 111730»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та
внаслідок цієї пригоди настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована. При цьому ліміт
відповідальності страховика
становить: за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю - 100 000 грн. на одного
потерпілого; за шкоду, заподіяну майну -
50 000 грн. на одного потерпілого. Розмір
франшизи - 1000 грн. 00 коп. (а.с. 15).

Під час дії договору страхування,
25 травня 2013 року близько 22 години 15
хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем
марки «ВАЗ-111730» реєстраційний номер
НОМЕР_2 та рухаючись у м. Миколаєві по
вул. Софіївській зі сторони вул.
Слов'янської в напрямку вул. Одеської,
при проїзді будинку №77, в порушення
вимог п. 2.3 «б», 11.2, 12.3 ПДР України,
проявив неуважність до дорожньої
обстановки та її змінам, не повною
мірою контролював рух свого
транспортного засобу в межах своєї
смуги для руху, внаслідок чого виїхав
на смугу для зустрічного руху, де
допустив зіткнення з автомобілем марки
Chevrolet Aveo SF69Y номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3

В результаті ДТП транспортний
засіб позивача отримав механічні
ушкодження, а пасажир даного
автомобіля ОСОБА_6 тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Ухвалою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 01 липня 2013 року,
кримінальне провадження №0000165 за
ознаками складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України - закрито. ОСОБА_5 звільнено
від кримінальної відповідальності на
підставі ст. 46 КК України, в зв'язку з
примиренням з потерпілою ОСОБА_6

Відмовляючи у виплаті страхового
відшкодування, відповідач посилався на
обставини примирення сторін у
кримінальному провадженні.

Враховуючи, що дане кримінальне
провадження порушено за ч. 1 ст. 286 КК
України, тілесні ушкодження середньої
тяжкості є додатковим об'єктом даного
складу злочину. З матеріалів справи
вбачається, що такі ушкодження
внаслідок ДТП отримала тільки ОСОБА_6,

а отже саме вона обґрунтовано була
визнана потерпілою у даному
кримінальному провадженні.

За таких обставин не може бути
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування позивачеві
факт примирення сторін даного
кримінального провадження.

Докази про сплату позивачу суми
грошей ОСОБА_5 для погашення витрат
пов'язаних з ремонтом автомобіля суду
не надані.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України
цивільне законодавство у деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини; якщо у процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичної підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди. Як вбачається із
змісту клопотання про звільнення
ОСОБА_5 від кримінальної
відповідальності, останній визнав себе
винним у скоєнні дорожньо-
транспортної пригоди.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги,
дійшов вірного висновку про те, що ДТП
яка сталася 25 травня 2013 року з вини
ОСОБА_5 є страховим випадком, а тому
відповідач відповідно до умов
договору страхування повинен
здійснити виплату позивачеві
страхового відшкодування. Доводи
апеляційної скарги про відсутність
підстав для виплати позивачеві таких
сум з врахуванням вищевказаного, не
заслуговують на увагу.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача 50000 грн. на
відшкодування шкоди, суд першої
інстанції між тим не звернув уваги на
те, що відповідно до Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи
(ст. 12), а страховик не відшкодовує
фізичний знос, розрахований у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до ст.29 Закону, у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Для визначення матеріальних
збитків, завданих власнику в разі
пошкодження колісного транспортного
засобу (далі - КТЗ), застосовується
Методика товарознавчої експертизи та
оцінки КТЗ, затверджена наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України від 24
листопада 2003 року № 142/5/2092 (Методика).

Згідно з п. 2.4. цієї Методики
вартість матеріального збитку (реальні
збитки) визначається як вартісне
значення витрат, яких зазнає власник у
разі пошкодження або
розукомплектування КТЗ, з урахуванням
фізичного зносу та витрат, яких зазнає
чи може зазнати власник для
відновлення свого порушеного права
користування КТЗ (втрати товарної
вартості - ВТВ).

Звертаючись до суду з даним
позовом про відшкодування страхового
відшкодування, позивач надав до суду
рахунок фактура СЧ-0001611 від 14 червня 2013
року, відповідно до якого вартість
робіт та запчастин становить 52 375 грн.20
коп. з врахуванням податку на додану
вартість.

Однак вказаний документи не
свідчать про фактичну сплату позивачем
вказаних грошових сум на придбання
запчастин та ремонт його автомобіля, і
тому не є належними і допустимими
доказами на підтвердження таких
обставин, чого суд першої інстанції з
порушенням вимог ст. 213 ЦПК України
безпідставно не взяв до уваги. Інших
належних та допустимих доказів позивач
в ні в одну із судових інстанцій не
надав.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що при відшкодуванні на
користь потерпілого витрат, пов'язаних
з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу, вартості
пошкодженого майна (відшкодування
збитків), відповідно до змісту ст. 29
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" враховується
зношеність пошкодженого транспортного
засобу.

Актом огляду транспортного
засобу від 30 травня 2013 року, складеним
ФОП ОСОБА_7, зафіксовано пошкодження
які отримано транспортним засобом
позивача та вказано, які з них слід
замінити, а які відремонтувати.

Відповідно до калькуляції №3927/ГО
від 01 серпня 2013 року, складеної
спеціалістом ОСОБА_8, вартість
відновлювального ремонту без
врахування податку на додану вартість
складає 35 739 грн.61 коп.( а.с.58-63).

Коефіцієнт фізичного зносу
автомобіля позивача - 0.43 ( а.с.56-57).

За такого з врахуванням п.8.3
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
розмір матеріального збитку з
урахуванням коефіцієнту зносу
становить 25 049 грн. 86 коп.

Франшизу у розмірі 1000 грн. мав би
сплатити ОСОБА_5, але вказана особа до
участі у справі в якості відповідача
залучена не була.

З урахуванням положень ст.ст.11, 33,
303 ЦПК України суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
залучення осіб до участі у справі на
стадії апеляційного провадження.

Згідно зі ст. 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Оскільки всупереч вимог ст. ст. 58,
59, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач ні до
суду першої інстанції, ні до суду
апеляційної інстанції не надав
доказів на підтвердження реально
понесених ним витрат на ремонт
належного йому автомобіля, наданий
рахунок - фактура не свідчить про такі
витрати, суд першої інстанції,
стягуючи суми матеріального збитку, не
врахував зношеність пошкодженого
транспортного засобу, франшизу, то з
врахуванням вищевикладеного та
положень ст.ст. 9, 12, 29 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", з відповідача на користь
позивача належить стягнути
матеріальні збитки у розмірі 24 049 грн. 86
коп. (25049 грн.86 коп. - 1000 грн. франшизи).

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.
Апеляційний суд у разі зміни рішення,
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач при зверненні до суду з
даним позовом сплатив судовий збір у
розмірі 230 грн., тоді як повинен був
сплатити 500 грн. Решта суми - 270 грн. ним
не сплачена.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково у сумі 24049 грн. 86 коп., отже
розмір судового збору, який мав би
отримати позивач в якості
відшкодування судових витрат
становить 240 грн.49 коп.

За такого в силу вимог п. 2,3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду необхідно
змінити, стягнувши з відповідача на
користь ОСОБА_3 24 049 грн. 86 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди, 230
грн. судового збору, на користь держави
судовий збір з відповідача - 10 грн. 49
коп., з ОСОБА_3 - 270 грн.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося та в апеляційному
порядку не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в
и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 27 січня 2014 року
в частині відшкодування майнової
шкоди та розподілу судових витрат
змінити.

Позов ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про
відшкодування майнової шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» на користь
ОСОБА_3 24 049 грн. 86 коп. на відшкодування
майнової шкоди та 230 грн. судових витрат
збору, на користь держави судовий збір
у розмірі 10 грн.49 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 270 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, і з цього часу може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: