Справа № 369/4257/14-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4158/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Голуб С.А.

суддів Приходька К.П.,
Таргоній Д.О.

при секретарі Черепинець А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
за позовом ОСОБА_1 до
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, ОСОБА_2, третя особа
КП «БТІ Києво-Святошинського району
Київської області» про виділення
частки будинку із складу об»єкта
нерухомого майна в окремий будинок та
присвоєння окремої поштової адреси,

В С Т А Н О В И
Л А :

В травні 2014 року позивач пред»явила
в суді названий позов посилаючись на
те, що на підставі договору
купівлі-продажу від 25.11.1969 вона набула
право власності на ? будинку НОМЕР_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель.

Рішенням 14 сесії 4 скликанням Соф.
Борщагівської сільської ради від 25.08.2004
їй передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1888 га,
розташовану в АДРЕСА_1.

Належна їй ? частина будинку загальною
площею 90,3кв.м., розташована на
земельній ділянці, яка належить їй на
підставі державного акта на право
власності на землю, присвоєно адресу -
АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1 будинковолодіння
НОМЕР_2 складається із 2-х житлових
будинків: літ «А» загальною площею 175,6
кв.м. житловою - 118,4 кв.м. та буд. літ. «Б»
загальною площею 31,2кв.м., житловою - 24,8
кв.м.

Будинок літ. «А» складається із
квартири №1, житловою площею 58,6 кв.м.,
власником якої є ОСОБА_2, розташованої
на земельній ділянці по АДРЕСА_1
загальною площею 90,3 кв.м, житловою
площею 59,8 кв.м., розташована на
земельній ділянці площею 0,1888га по
АДРЕСА_1, яка належить їй.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 22.04.2014, їй
відмовлено у державній реєстрації
права власності на ? житлового будинку
АДРЕСА_1 у зв'язку з розбіжностями в
номерах, що містяться в договорі
купівлі-продажу від 25.11.1969, технічному
паспорті від 20.05.2013 та в державному акті
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №822013.

Згідно з повідомленням генерального
директора КП БТІ від 04.04.2014 року №159 їй
відмовлено у виготовленні технічного
паспорта на належну їй ? частину
будинку з тих підстав, що виготовлення
технічних паспортів на частину
житлового будинку за окремими адресами
згідно з «Інструкцією про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна» не
передбачено.

У зв'язку з цим виникла необхідність у
виділенні належної їй ? будинку із
складу об'єктів нерухомого майна.

Тому просила виділити ? будинку із
складу об'єкта нерухомого майна, що
складається із 2-х житлових будинків:
літ «А» та літ. «Б», розташований на
земельних ділянках АДРЕСА_1 в окремий
будинок загальною площею 90,3кв.м.,
житловою - 59,8 кв.м. Присвоїти цій
частині будинку окрему поштову адресу:
АДРЕСА_1

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 29 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач в доводах апеляційної скарги
вказує, що суд не повно встановив
обставини справи, внаслідок чого
прийшов до помилкового висновку про
відмову у задоволенні позову.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду і пояснення осіб, що
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з викладених нижче
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що на підставі договору
купівлі-продажу від 25.11.1969 р. позивач
набула право власності на ? будинку
НОМЕР_1 з відповідною частиною
надвірних будівель.

Рішенням 14 сесії 4 скликанням Соф.
Борщагівської сільської ради від 25.08.2004
р. позивачу передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1888
га, розташовану в АДРЕСА_1 та на його
підставі 10.12.2008 видано державний акт на
право власності на землю.

Згідно технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1,
будинковолодіння НОМЕР_2 складається
із 2-х житлових будинків: літ «А»
загальною площею 175,6 кв.м. житловою - 118,4
кв.м. та буд. літ. «Б» загальною площею
31,2 кв.м., житловою - 24,8 кв.м.

Будинок літ. «А» складається із
квартири №1, житловою площею 58,6 кв.м.,
власником якої є ОСОБА_2, розташованої
на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Квартира №2 загальною площею 90,3 кв.м,
житловою площею 59,8 кв.м., розташована на
земельній ділянці площею 0,1888 га по
АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 22.04.2014, позивачу
відмовлено у державній реєстрації
права власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з
розбіжностями в номерах, що містяться в
договорі купівлі-продажу від 25.11.1969,
технічному паспорті від 20.05.2013 та в
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №822013.

Згідно з повідомленням генерального
директора КП БТІ від 04.04.2014 №159 позивачу
відмовлено у виготовленні технічного
паспорта на належну позивачу ? будинку
загальною площею 90,3 кв.м., житловою - 87,4
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в с. Соф.
Борщагівка з тих підстав, що
виготовлення технічних паспортів на
частину житлового будинку за окремими
адресами згідно з «Інструкцією про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що з
огляду на наявні в справі матеріали,
порушення прав позивача або її
законних інтересів відповідачами в
судовому засіданні не встановлено.
Також не оспорюються права позивача
відповідачами, оскільки відповідач
ОСОБА_4 визнає позов в повному обсязі.
До відповідача Соф. Борщагівської
сільської ради позивач не зверталася
щодо питання, яке ставиться нею в
позовній заяві, та якому згідно закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» належить вирішення такого
питання.

Суду було надано докази лише того, що
позивачка зверталася до державного
реєстратора прав на нерухоме майно та
їй було відмовлено у реєстрації права
власності на частину будинку, також на
лист БТІ про неможливість виготовити
технічний паспорт на цю частину
будинку, а тому суд не встановив
порушень прав позивача відповідачами.

Крім цього , як вбачається з тексту
позовної заяви, позивачем не зазначено
причини подання позову, підстава
подання позову, тобто, які саме права
та/або інтереси позивача порушено
відповідачами, який закон порушено,
ким з відповідачів.

Як на підставу своїх позовних вимог,
позивач посилається лише на Порядок
Державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень від 22.06.2011 р., що є
цілком ймовірним, оскільки немає такої
норми Закону, яка б надавала суду
повноваження щодо присвоєння окремих
поштових адрес.

Тобто, позивач не довела тих обставин
на які посилалася як на підставу
позовних вимог, не надала докази в
обґрунтування своїх вимог, що є її
обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу,
роз»яснював позивачу її права та
обов»язки.

Судова колегія погоджується із
рішенням суду про відсутності між
сторонами спору, а отже і підстав для
задоволення позову. Разом із тим
вважає, що суд не правильно встановив
обставини справи щодо належності
позивачу квартири №2, загальною площею
90,3 кв.м., оскільки матеріали справи не
містять доказів належності позивачу
цієї квартири.

Відповідно до ст.. 380 ЦК України
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Відповідно до ст.. 381 ЦК України садибою
є земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку
вважається, що відчужується вся садиба,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається із договору
купівлі-продажу від 25.11.1969 р. позивач
купила ? частину будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Будинок в цілому
має 96 кв.м. житлової площі. (а.с.8-9)

Тобто позивач на підставі цього
договору стала власником половини
будинку № НОМЕР_1, а також власником
половини господарських споруд, які
знаходились біля будинку. При цьому
вказані споруди не були в договорі
зазначені. Також договором визначено,
що весь будинок в цілому мав житлову
площу лише 96 кв.м.

Будь-яких даних про те, що вказаний
будинок змінив нумерацію з НОМЕР_1-го
на НОМЕР_2 чи НОМЕР_3 матеріали справи не
містять.

Позивач до апеляційної скарги додала
рішення виконавчого комітету
Соф.-Борщагівської сільської ради № 20
від 21 січня 2014 року, яким присвоєна
поштова адреса ? житлового будинку,
загальна площа якого становить 85,3 кв.м.,
житлова 58,6 кв.м., який розташований на
земельній ділянці, що належить ОСОБА_2
АДРЕСА_1

Також позивач надала рішення № 35
виконавчого комітету
Соф.Борщагівської сільської ради від
18.02.2014 року про присвоєння поштової
адреси житловому будинку, ? частина
якого належить на підставі договору
купівлі-продажу від 25.11.1969 р.,
реєстровий номер 2843, загальна площа
будинку складає 175,6 кв.м., житлова 118,4
кв.м., розташований на земельній
ділянці, яка належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1

Однак судова колегія вважає, що ці
рішення не підтверджують тієї
обставини, що ними присвоєні окремі
поштові адреси саме будинку № НОМЕР_1,
який був зазначений в договорі
купівлі-продажу від 25.11.1969 р. Крім того,
площа житлового будинку, яка була
зазначена в цьому договорі і площа
житлового будинку, яка зазначена в
рішенні виконкому № 35 від 18.02.2014 року
значно відрізняється.

В судовому засіданні позивач та
відповідач ОСОБА_2 суду пояснили, що
нумерація будинків в с.Софіївська
Борщагівка змінювалась в 90-х роках, але
не змогли надати цьому доказів.

При цьому, в матеріалах справи є також
технічний паспорт на будинок № НОМЕР_2,
який виготовлений 20.05.2013 року за
замовленням ОСОБА_1 Сторони
стверджують, що це технічний паспорт на
будинок і споруди, власниками яких
вони є.

Відповідно до експлікації та
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд на земельній
ділянці знаходиться житловий будинок
під літером «А», збудований у 1964 році,
будинок під літером «В» збудований у
1982 році, а також велика кількість
надвірних споруд, два гаражі, декілька
сараїв, дві теплиці та інше. Будь яких
даних про те, яка конкретно частина
будинку та які конкретно господарські
споруди кому із співвласників
належать, матеріали технічної
документації не містять. Таким чином
висновки суду про те, що позивачу
належить саме квартира №2 не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином судова колегія вважає, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1 із
визначенням часток.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

У разі виділу співвласникам в натурі
частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право на виділене
майно, і у випадку, встановленому
законом, таке право підлягає
реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Як встановлено судом будинок в натурі
не поділений, право власності
співвласників будинку на конкретно
визначені частки будинковолодіння не
визначені, а тому рішення виконавчого
комітету Соф.-Борщагівської сільської
ради в частині присвоєння окремих
поштових адрес двом частинам будинку є
передчасним.

Як вбачається із пояснень позивача в
суді апеляційної інстанції приводом
для пред»явлення даного позову була
розбіжність у нумерації будинку у
правовстановлюючому документі
позивача, а саме № НОМЕР_1, адреси
земельної ділянки, яка була зазначена в
державному акті на право власності на
земельну ділянку, а саме № НОМЕР_3, а
також у технічному паспорті на
будинок, де зазначений № НОМЕР_2. Саме
для того, щоб належна їй частка будинку
і надвірні будівлі знаходились за
адресою, яка визначена у державному
акті на право власності на земельні
ділянку, позивач і просила суд
виділити їй половину будинку і
присвоїти цій частині будинку окрему
поштову адресу.

Разом із тим, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що в
обраний позивачем спосіб вона не може
захистити свої права на приведення у
відповідність всіх названих вище
документів. Позивач у своєму позові не
зазначає яку конкретно частину і якого
будинку вона просить їй виділити, які
надвірні споруди. Щодо присвоєння
поштової адреси виділеній частині
житлового будинку, то в цій частині
відмова суду першої інстанції також є
мотивованою, оскільки це не
відноситься до компетенції суду.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
знайшла свого підтвердження у судовому
засіданні, а тому вона підлягає
відхиленню, а рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів-

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
29травня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів, з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді