У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» про зобов'язання
зареєструвати право власності на
нерухоме майно, розірвання кредитного
договору, стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 5
листопада 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 25 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року публічне акціонерне
товариство "ОТП Банк" звернулось до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 солідарно заборгованості за
кредитним договором від 4 березня 2008
року у розмірі 595 474, 51 дол. США, проценти
за користування кредитним коштами - 78
773,95 дол. США, пені - 246 723 грн 48 коп.

У серпні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду із позовом, просили
визнати виконаним кредитний договір
від 4 березня 2008 року та стягнути із ПАТ
"ОТП Банк" на їх користь різницю між
розміром заборгованості за кредитним
договором та вартістю предмета іпотеки
у розмірі 2 721 212 грн 84 коп., а також пеню.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя від 13 вересня 2010 року позови
об'єднано в одне провадження.

Справа розглядалась судами різних
інстанцій неодноразово.

29 серпня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уточнили позовні вимоги та просили
зобов'язати ПАТ "ОТП Банк"
зареєструвати за банком право
власності на предмет іпотеки - базу
відпочинку "Волна", розірвати кредитний
договір та стягнути із ПАТ "ОТП Банк" на
їх користь різницю між розміром
заборгованості за кредитним договором
та вартістю предмета іпотеки у розмірі
2 739 376 грн 95 коп., а також пеню - 143 874 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя від 6 березня 2013 року позови
ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 і ОСОБА_4
роз'єднано, справу за позовом ПАТ "ОТП
Банк" зупинено до вирішення справи за
позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 5
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 25 лютого 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що
4 березня 2008 року між ПАТ "ОТП Банк" та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за
умовами якого остання отримала кредит
у розмірі 600 000 доларів США для
придбання нерухомого майна до 6 березня
2023 року

За вказані кредитні
кошти ОСОБА_3 придбав базу відпочинку
"Волна".

У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 4 березня 2008 року ОСОБА_3
передав в іпотеку ПАТ "ОТП Банк" базу
відпочинку "Волна", оціночною вартістю 1
000 611,49 дол. США.

Відповідно до п. 6.4.2 іпотечного
договору при виникненні іпотечного
випадку іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику іпотечне
повідомлення із вказівкою про загальну
суму боргових зобов'язань та граничний
строк погашення боргових зобов'язань. У
випадку непогашення боржником
боргових зобов'язань у строк,
передбачений в іпотечному
повідомленні, право власності на
предмет іпотеки переходить від
іпотекодавця до іпотекодержателя в
день, наступний за останнім днем строку
погашення боргових зобов'язань,
вказаному в іпотечному повідомленні.
При цьому іпотекодержатель
зобов'язаний реалізувати предмет
іпотеки протягом 1 року, а суму,
отриману від реалізації, направити на
погашення боргових зобов'язань та
інших фактичних вимог. Залишок коштів,
отриманих від реалізації предмета
іпотеки, після погашення боргових
зобов'язань, інших фактичних вимог та
відшкодування всіх витрат
іпотекодержателя, повертається
іпотекодавцю відповідно до чинного
законодавства України.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновком про те, що зазначене
положення іпотечного договору
суперечить вимогам закону та не може
бути підставою для припинення
кредитного договору.

21 серпня 2008 року банк направив ОСОБА_4
досудову вимогу про погашення
заборгованості за кредитним договором,
а 19 грудня 2008 року - іпотечне
повідомлення ОСОБА_3 із визначенням
граничного строку сплати
заборгованості.

11 травня 2009 року ОСОБА_3
передав банку предмет іпотеки
відповідно до акта прийняття-передачі.

Рішенням
Першотравневого районного суду
Донецької області від 25 травня 2009 року
у рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу його банком із застосуванням
процедури продажу, визначеної ст. 38
Закону України "Про іпотеку".

Відмовляючи в позові,
суд першої інстанції виходив із того,
що набуття банком права власності на
предмет іпотеки є правом, а не
обов'язком іпотекодержателя. Оскільки
майно перебуває у власності ОСОБА_3, а
зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним
договором не виконанно, то відсутні
підстави для зобов'язання банка
зареєструвати за собою право власності
на вказане майно та розірвання
кредитного договору.

Апеляційний суд
погодився із висновками суду першої
інстанції та залишив ухвалене ним
рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦК
України цивільні права особа здійснює
у межах, наданих їй договором або
актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.4.
Договору іпотеки сторони дійшли згоди,
що іпотекодержатель має право
самостійно обрати шляхи позасудового
врегулювання.

Пунктом 6.4.2 Договору іпотеки визначено
позасудове врегулювання вимог
іпотекодержателя із вартості предмета
іпотеки.

Вирішуючи спір, суд дали належну оцінку
умовам Договору іпотеки та дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
зобов'язання іпотекодержателя
зареєструвати за собою право власності
на іпотечне майно, оскільки набуття
права власності на предмет іпотеки є
правом іпотекодержателя обрати такий
шлях позасудового врегулювання.

Зазначені висновки апеляційного суду
узгоджуються із нормами матеріального
та процесуального права, а доводи
касаційної скарги ОСОБА_3 є
необґрунтованими та спростовуються
встановленими судами обставинами
справи.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду необхідно залишити
без змін відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 5 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова