Справа № 705/1108/12
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" липня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Бажів В.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Іршава цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Мостобуд»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Іршавського районного суду
Закарпатської області з позовом до
відповідача про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 12 листопада
2012 року по 11 грудня 2013 року в розмірі 31
206, 37 гривень.

Позовні вимоги позивач мотивує тим,
що він працював у відповідача у
мостобудівельному загоні № 60 на посаді
майстра будівельних та монтажних робіт
з 01 березня 2004 року по 12 листопада 2012
року та наказом № 129-к від 12 листопада
2012 року звільнений на підставі ст. 38
КЗпП України. При звільненні
відповідач заборгував йому 25 035, 74
гривні, внаслідок чого дану
заборгованість по заробітній платі з
відповідача було стягнуто у
примусовому порядку на підставі
судового наказу, виданого Луцьким
міськрайонним судом. Весь борг по
заробітній платі йому було виплачено
лише 11 грудня 2013 року. З часу звільнення
по час фактичного розрахунку пройшло 13
місяців. Його середньомісячна
заробітна плата у 2012 році ставила 2 400, 49
гривень. Посилаючись на відмову
відповідача добровільно виплатити
заборгованість, просить стягнути з
відповідача на його користь 31 206, 37
гривень середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

В судове засідання позивач
ОСОБА_1 не з»явився, а надіслав суду
заяву, в якій просить справу розглянути
у його відсутності та в заяві зазначає,
що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ПАТ
«Мостобуд» Гусєв П.В. в судове
засідання не з»явився, а надіслав суду
заперечення на позов, в якому позовні
вимоги визнав частково та зазначив, що
позивач допустив помилку при
розрахунку середнього заробітку,
оскільки його середньоденна заробітна
плата становила 80,92 гривні, кількість
днів затримки становила 278 днів, а
визначення заборгованості шляхом
множення середньоденного заробітку на
кількість днів затримки становить 22 495,
76 гривень, яку належить сплатити
позивачу. При цьому, просить справу
розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
«Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір».

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
«Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування».

Спірні правовідносини
регулюються нормами КЗпП України.

Відповідно до статті 3 КЗпП України
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що
законодавство про працю складається з
КЗпП України та інших актів
законодавства України, прийнятих
відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП
України обов'язковою умовою для
покладення на підприємство
відповідальності за невиплату
належних працівникові сум при
звільненні є наявність вини
підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку про те, що відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
вини в невиплаті належних звільненому
працівникові коштів та не звільняє
роботодавця від відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Саме таку правову позицію
висловив Верховний Суд України у
постанові від 3 липня 2013 року у справі №
6-64 цс 13.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 01 березня 2004 року по 12
листопада 2012 року працював у ПАТ
«Мостобуд» Мостозагін № 60 майстром
будівельних та монтажних робіт (а.с. 7).

Наказом № 129-к від 12 листопада 2012
року позивач звільнений з роботи на
підставі ст. 38 КЗпП України за власним
бажанням.

Відповідачем не проведено виплату
сум належних звільненому позивачу,
внаслідок чого, відповідно до судового
наказу, виданого 25 грудня 2012 року
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області, з відповідача
присуджено до примусового стягнення на
користь позивача заборгованість по
заробітній платі в розмірі 25 035, 74
грн.(а.с. 4).

Як вбачається із постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 08 січня 2014 року, борг по заробітній
платі перед позивачем відповідач
погасив 11 грудня 2013 року (а.с. 5).

Порядок обчислення середньої
заробітної плати, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 р. № 100 з відповідними змінами
та доповненнями.

Середня заробітна плата позивача
ОСОБА_1 за один день складає 80,92 грн., що
стверджено довідкою, наданою
відповідачем до заперечення (а.с.27).
Кількість днів затримки виплати
заробітної плати при звільненні по
день фактичного розрахунку становить
278 робочих днів. Отже, до стягнення
підлягає: 278 х 80,92 = 22 495, 76 гривень
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 59, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
ст. ст. 3, 4, 116, 117КЗпП України,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» на користь
ОСОБА_1 22 495,76 (Двадцять дві тисячі
чотириста дев»яносто п»ять гривень
сімдесят шість копійок) гривень
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Сума стягнутого середнього
заробітку нарахована без утримання
податків та інших обов'язкових
платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» на користь
держави судовий збір у розмірі 243,60
(Двісті сорок три гривні шістдесят
копійок) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча суддя:
Сойма М.М.