АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/7099/13
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1243/К/14
суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 52 ( І )
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

за участі: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2

представника Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" - Білея Юрія
Олксійовича

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця"
відокремлений структурний підрозділ
Криворізька пасажирська вагонна
дільниця ДП "Придніпровська залізниця"
про поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 27.09.2013 року звернулась з
позовом до Державного підприємства
„Придніпровська залізниця"
Відокремлений структурний підрозділ
Криворізька пасажирська вагонна
дільниця ДП „Придніпровська
залізниця" про поновлення на роботі і
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу посилаючись на те,
що 15.08.2005 року вона була прийнята до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Відокремленого структурного
підрозділу «Криворізька пасажирська
вагонна дільниця» провідником
пасажирського вагону на умовах роботи
по контракту, про що був виданий наказ
№ 712/ОС від 15.08. 2005 року (запис №27
трудової книжки НОМЕР_1).

13.04.2009 року, наказом № 161/ОС «Про
припинення трудового договору» вона
була звільнена за прогул без поважних
причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України
(запис №28 трудової книжки НОМЕР_1).

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 14.04.2010р., яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
21.10.2010 року та не оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, було частково задоволено її
позов до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Відокремлений структурний підрозділ
«Криворізька пасажирська вагонна
дільниця». Вона була поновлена на
роботі в якості провідника
пасажирського вагону Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», Відокремлений структурний
підрозділ «Криворізька пасажирська
вагонна дільниця» з 13.04.2009 року, на її
користь були стягнуті середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральна шкода.

14.05.2010 року, згідно наказу Відповідача
№ 260/ОС «Про поновлення на роботі за
постановою суду», вона була
поновлена на посаді провідника
пасажирського вагону на умовах роботи
по контракту на підставі рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу № 2 /392/10/0408 від 14.04.2010 року
(запис №29 трудової книжки НОМЕР_1) та в
її трудовій книжці НОМЕР_1 зроблено
запис № 29 про поновлення її на посаді
провідника пасажирського вагону на
умовах роботи по контракту на підставі
рішення Дзержинського районного суду
№2/392/10/0408 від 14.04.2010 року.

Вважає вищевказаний наказ та
відповідно запис у трудовій книжці
такими, що не відповідає резолютивній
частині рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу №2/392/10/0408
від 14.04.2010 року в якій зокрема
зазначено: «Поновити ОСОБА_1 в якості
провідника пасажирського вагону
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Відокремлений структурний підрозділ
«Криворізька пасажирська вагонна
дільниця» з 13 квітня 2009 року». Зауважує
на тому, що в рішенні суду не було
зазначено про її поновлення на роботі
саме на умовах роботи по контракту.

Позивач уточнивши свої позовні вимоги
просила поновити строк на звернення до
суду за захистом своїх порушених прав.
Зобов'язати відповідача внести зміни в
Наказ від 14.05.2010 року № 260/ОС «Про
поновлення на роботі за постановою
суду», а саме з тексту Наказу «Поновити
ОСОБА_1 (таб.0140) на посаді провідника
пасажирського вагону на умовах роботи
по контракту з 13.04.2009 р.» виключити
слова: «на умовах роботи по контракту».
Визнати недійсним укладення контракту
№ 2459 від 14.05.2010 року та додаткової угоди
№1 від 14.03.2011 року. Визнати незаконним
Наказ № 1007/ОС від 30.09.2011 року «Про
припинення трудового договору
(контракту)». Поновити її на роботі
провідником пасажирського вагону
Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» Відокремлений структурний
підрозділ Криворізька пасажирська
вагонна дільниця. Стягнути з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»
Відокремлений структурний підрозділ
Криворізька пасажирська вагонна
дільниця на її користь середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу 78 491 грн. 03 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 04 квітня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення по справі про задоволення її
позовних вимог посилаючись на те, що
судом першої інстанції при розгляді
справи допущено не повне з'ясування
обставин справи, допущено не
об'єктивність та не всебічність
дослідження доказів.

Судом при ухваленні рішення не
враховано, що додаткова угода від 25.08.2006
року була укладена та підписана з
порушенням вимог п.8.6 Контракту № 1525
від 15 серпня 2005 року, не надано оцінки
тому, що роботодавець з власної
ініціативи зробив запис в трудовій
книжці про те, що вона поновлена на
роботі «на умовах роботи по контракту»,
оскільки в рішенні Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від
14.04.2010 року про поновлення позивачки на
роботі такої фрази зазначено не було.

Крім того, судом першої інстанції при
ухваленні рішення по справі
проігноровано норми ст. 15 Закону
України «Про залізничний транспорт».

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача просить
рішення суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Суд вірно встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і обґрунтовано,
відповідно до норм матеріального та
процесуального закону, відмовив у
задоволені позовних вимог позивача.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 15.08.2005 року ОСОБА_1 була
прийнята до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»
Відокремленого структурного
підрозділу «Криворізька пасажирська
вагонна дільниця» провідником
пасажирського вагону на умовах роботи
по контракту, про що був виданий наказ
№ 712/ОС від 15.08. 2005 року (запис №27
трудової книжки НОМЕР_1).

13.04.2009 року, наказом № 161/ОС «Про
припинення трудового договору» вона
була звільнена за прогул без поважних
причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України
(запис №28 трудової книжки НОМЕР_1).

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 14.04.2010 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
21.10.2010 року та не оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, позивачка була поновлена на
роботі в якості провідника
пасажирського вагону Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», Відокремлений структурний
підрозділ «Криворізька пасажирська
вагонна дільниця» з 13.04.2009 року, з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Відокремлений структурний підрозділ
«Криворізька пасажирська вагонна
дільниця» на її користь були стягнуті
всі належні до виплати їй суми, та
рішення суду в частині поновлення
позивачки на роботі було допущено до
негайного виконання.

14.05.2010 року, згідно наказу відповідача
№ 260/ОС «Про поновлення на роботі за
постановою суду», запис № 29 в трудовій
книжці НОМЕР_1, ОСОБА_1 була поновлена на
посаді провідника пасажирського
вагону на умовах роботи по контракту.

14.05.2009 року зі позивачкою з
відповідачем було укладено контракт
№2459 строком до 14.05.2010 року. Строк дії
вказаного контракту було подовжено
додатковою угодою №1 від 14.03.2011 року до
30.09.2011 року.

30.09.2011 року, згідно наказу №1007/ОС «Про
припинення трудового договору
(контракту)», позивача було звільнено
по закінченню строку трудового
договору, згідно п.2 ст.36 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача
про поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем прощено строк на
звернення з позовом до суду, та з того,
що позивач мала вільне воєвиявлення на
укладення контракту з відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інтонації з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору до суду у
тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Як убачається із матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 про намір звільнення її
30.09.2011 року у зв'язку із закінченням
строку дії контракту було повідомлена
24.06.2011 року, про що свідчить її підпис на
повідомлені (а.с.84), крім того 30.09.2014 на
адресу позивача відповідачем було
направлено повідомлення про її
звільнення та запропоновано з'явитися
до відділу кадрів для ознайомлення з
наказом про звільнення № 1007/ОС від
30.09.2011 року та отримання трудової
книжки.

Проте, знаючи про звільнення, позивачка
неодноразово, зокрема 05.10.2011 року та
12.10.2011 року, відмовилась від
ознайомлення із наказом про її
звільнення, відмовилась від отримання
вказаного наказу та трудової книжки,
про що працівниками відділу кадрів
відповідача були складені відповідні
акти.

Таким чином, видається очевидним, що
позивач знала про існування наказу про
її звільнення задовго до звернення до
суду 27 вересня 2013 року з вимогою про
поновлення на роботі, скасування
наказу та визнання недійсним
контракту. Позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів
поважності пропуску строку на
звернення до суду за захистом
порушених, з її думки, прав, тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність поважних
причин для поновлення такого строку.

Також обґрунтованим є висновок суду
щодо того, що позивач мала вільне
воєвиявлення на укладення контракту з
відповідачем

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Порядок укладення контрактів
визначено Положенням про порядок
укладання контрактів при прийнятті на
роботу працівників, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 березня 1994 року №170 з наступними
змінами та доповненнями.

Частиною 3 статті 15 Закону України "Про
залізничний транспорт" встановлено, що
працівники залізничного транспорту
загального користування, які
здійснюють обслуговування пасажирів,
працевлаштовуються на підприємства
пасажирського залізничного транспорту
загального користування за
контрактною формою трудового договору.
Перелік категорій працівників
залізничного транспорту, які
працевлаштовуються за контрактною
формою трудового договору,
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Серед Переліку категорій та посад
працівників залізничного транспорту,
які працевлаштовуються за контрактною
формою трудового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 липня 1997 року
№764, наявна посада провідника
пасажирського вагону.

Як убачається із матеріалів справи
14.05.2010 року, з позичаєм ОСОБА_1, на
підставі наказу №260/ОС «Про поновлення
на роботі за постановою суду», було
укладено контракт №2459 із строком дії
до 14.05.2011 року. У подальшому строк дії
зазначеного контракту додатковою
угодою №1 від 14.03.2011 року було
продовжено до 30.09.2011 року.

Таким чином посилання позивача на те,
що вона не мала вільного волевиявлення
на укладання вищевказаного контракту
та додаткової угоди, не відповідає
дійсності, так як позивач у 2011 році вона
особисто звернулась до керівництва
дільниці із заявою про продовження дії
контракту №2459 з 14.05.2011 року, та саме на
підставі її заяви, 14.03.2011 року була
укладена додаткова угода №1 якою строк
дії контракту №2459 було подовжено до
30.09.2011 року, вказану додаткову угоду не
оскаржила.

Вищенаведеним спростовуються доводи
апеляційної скарги позивачки про те, що
роботодавець з власної ініціативи
зробив запис в трудовій книжці про те,
що вона поновлена на роботі «на умовах
роботи по контракту», оскільки 14.05.2011
року позивач особисто звернулась до
відповідача з заявою про продовження
контракту з 14.05.2011 року.

Безпідставними є доводи позивача в
апеляційній скарзі про те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
по справі проігноровано норми ст. 15
Закону України «Про залізничний
транспорт», оскільки при ухваленні
рішення судом першої інстанції
враховані вимоги Закону України «Про
залізничний транспорт».

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що додаткова угода від 25.08.2006 року
була укладена та підписана з
порушенням вимог п.8.6 Контракту № 1525
від 15 серпня 2005 року не приймаються до
уваги колегією суддів, оскільки
вказані доводи не є предметом розгляду
данного спору.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: