У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 16
жовтня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 27 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «Комерційний банк «Надра»)
звернулось до суду з указаним позовом,
просило стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість за кредитним
договором у розмірі 34 050,58 доларів США,
що становить 272 166 грн 29 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26
листопада 2007 року між відкритим
акціонерним товариством комерційним
банком «Надра», правонаступником якого
є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
201/2007/840/09-КП/276, за умовами якого
останньому надано кредит у розмірі 35 000
доларів США до 17 листопада 2017 року зі
сплатою 11,5 % річних.

Того ж дня у забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 276/2.

Станом на 17 травня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 34 050,58 доларів США, з яких тіло
кредиту - 26 989,64 доларів США, проценти - 5
675,40 доларів США, пеня за прострочену
сплату кредиту - 807,23 доларів США, пеня
за прострочену сплату процентів - 578,31
доларів США.

Вказана сума заборгованості підлягає
стягненню з відповідачів, як
солідарних боржників.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 16 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 27 листопада 2013
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Комерційний
банк «Надра» просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах із ПАТ
«Комерційний банк «Надра».

26 листопада 2007 року між відкритим
акціонерним товариством комерційним
банком «Надра», правонаступником якого
є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
201/2007/840/09-КП/276, за умовами якого
останньому надано кредит у розмірі 35 000
доларів США до 17 листопада 2017 року зі
сплатою 11,5 % річних (далі - Кредитний
договір).

26 листопада 2007 року у забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 276/2 (далі -
Договір поруки).

26 листопада 2007 року у забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором між ПАТ «Комерційний банк
«Надра» та ОСОБА_4 укладено договір
іпотеки, відповідно до якого остання
передала в іпотеку банку трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 (далі - Договір
іпотеки).

Станом на 17 травня 2013 року
заборгованість за Кредитним договором
становить 34 050,58 доларів США, з яких тіло
кредиту - 26 989,64 доларів США, проценти - 5
675,40 доларів США, пеня за прострочену
сплату кредиту - 807,23 доларів США, пеня
за прострочену сплату процентів - 578,31
доларів США.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив із того, що у
позивача відсутні оригінали
Кредитного договору, Договору поруки,
Договору іпотеки та докази видачі
грошових коштів відповідачу ОСОБА_3, що
свідчить про недоведеність видачі йому
кредиту.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновками та залишив ухвалене
ним рішення без змін.

Проте із такими висновками судів
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судами, у забезпечення
зобов'язань за Кредитним договором,
було укладено Договір поруки та
нотаріально посвідчений Договір
іпотеки (а.с. 81).

Крім того, як убачається із заяви на
переказ готівки № 1 від 26 листопада 2007
року, ОСОБА_3 було видано 35 000 доларів
США кредиту (договір № 201/2007/840/09-КП/276
від 26 листопада 2007 року) (а.с.80).

Відповідно до заяв на переказ готівки
№ 380 від 4 грудня 2009 року та № 441 від 3
грудня 2010 року, на погашення
заборгованості за Кредитним договором
ОСОБА_3 сплатив 4 грудня 2009 року 100
доларів США, а 3 грудня 2010 року - 1 000
доларів США (а.с. 93, 94).

У вказаних заявах на переказ готівки
зазначено, за яким саме кредитним
договором здійснюється погашення
заборгованості ОСОБА_3

Із виписки ПАТ «Комерційний банк
«Надра» вбачається, що ОСОБА_3 погасив
заборгованість за кредитом №
201/2007/840/09-КП/276 від 26 листопада 2007 року у
розмірі 8 010,36 доларів США (а.с. 39 ).

Зазначеним доказам суди належної
оцінки не дали.

За таких обставин колегія суддів не
погоджується із висновками судів про
те, що грошові кошти було сплачено
ОСОБА_3 на погашення заборгованості за
іншим кредитним договором, оскільки
цей висновок не ґрунтується на
матеріалах справи.

У порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України суди на зазначені положення
закону уваги не звернули, не дали
належної оцінки у сукупності наданим
банком доказам на підтвердження
отримання ОСОБА_3 кредиту за Кредитним
договором, не вжили заходів для
з'ясування фактичних обставин справи
та дійшли передчасного висновку про
відмову в позові у зв'язку з
недоведеністю отримання боржником
грошових коштів за вказаним договором.

З огляду на викладене, ухвалені у
справі судові рішення не можуть
вважатись законними й обґрунтованими,
тому відповідно до ст. 338 ЦПК України
вони підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
16 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 27 листопада
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

О.В. Попович