У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
отримання професійного захворювання
при виконанні трудових обов'язків, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що з 15
вересня 1975 року по 23 грудня 1998 року він
працював електрослюсарем з повним
робочим днем під землею на шахтах ДП
«Львіввугілля» з подальшими
переведеннями та звільненням. У зв'язку
з тривалою роботою в особливо
шкідливих та тяжких умовах праці в
нього погіршився стан здоров`я,
внаслідок чого він неодноразово
звертався за медичною допомогою.
Обласною МСЕК № 3 від 10 листопада 1998
року йому вперше було встановлено 40 %
втрати професійної працездатності та
2 групу інвалідності.

Внаслідок отримання професійного
захворювання йому було завдано великої
моральної шкоди у вигляді фізичних та
душевних страждань, яку він оцінює в 30
000,00 грн та просить стягнути з
відповідача на його користь.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 23
жовтня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 2 550,00
грн на відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок отримання
професійного захворювання при
виконанні трудових обов'язків.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними
судовими рішеннями першої та
апеляційної інстанцій подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

Судом першої інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
завданої втратою професійної
працездатності, суд першої інстанції
правильно виходив із положень ст. 237-1
КЗпП України та Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров`я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків»,
затверджених постановою КМУ № 492 від 1993
року далі по тексту - Правила) з
відповідними доповненнями та змінами,
які були чинні на момент виникнення
спірних правовідносин та відповідно до
яких розмір відшкодування моральної
шкоди не може перевищувати
150 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян незалежно від інших
будь-яких виплат.

Посилання заявника на те, що розмір
моральної шкоди повинен бути не меншим
ніж п'ять мінімальних заробітних плат
на день винесення судового рішення є
безпідставним, оскільки розмір
моральної шкоди в даному випадку
визначається на підставі Правил, які є
спеціальною нормою, та повинен
становити не більше 150 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян незалежно
від інших будь-яких виплат.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
23 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук