УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,
суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,
Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Готель
Піги» до ОСОБА_4, Татарівської
сільської ради про визнання недійсними
рішень Татарівської сільської ради та
державних актів на землю за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Готель Піги» на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Готель Піги» (далі -
ТОВ «Готель Піги» або Товариство)
звернулося до суду з даним позовом,
зазначивши в його обґрунтування, що
товариство на підставі державного акту
про право власності на земельну
ділянку серії ІФ № 068178 від 23
серпня 2005 року є власником земельної
ділянки площею 0,4280 га у АДРЕСА_1.

Власником земельної ділянки площею 0,2499
га у АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

На вказаній земельній ділянці
розташовані водогінний колодязь та
електрична підстанція, які
забезпечують водопостачання
приміщення готелю, з приводу
користування яких у сторін виник спір.

Посилаючись на те, що
правовстановлюючі документи на спірну
ділянку видані відповідачу з
порушенням чинного законодавства,
просив суд визнати недійсними рішення
про виготовлення та затвердження
технічної документації на земельну
ділянку, передачу земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_4, а також
визнати недійсним державний акт про
право власності на спірну земельну
ділянку, виданий на його ім'я.

Рішенням Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 27
вересня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого
комітету Татарівської сільської ради
Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області від 10.10.2000
року № 38 про надання земельної ділянки
площею 0,2499 га ОСОБА_4 з земель запасу на
дільниці Піги для будівництва та
обслуговування житлового будинку
згідно ст.67 Земельного кодексу України.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,2499 га, що знаходиться в
с.Татарів Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області, землю
передано для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
виданий ОСОБА_4 від 15.05.2002 року, виданого
на підставі рішення виконавчого
комітету Татарівської сільської ради
№ 38 від 10.10.2000 року.

Визнано недійсним рішення
Татарівської сільської ради від
13.10.2006 року № 24/7/2006 про надання
дозволу ОСОБА_4 на виговлення технічної
документації на земельну ділянку
площею 0,2499 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарьських будівель і споруд у
АДРЕСА_1;

Визнано недійсним рішення
Татарівської сільської ради від 25
квітня 2007 року № 44/13/2007 про
затвердження технічної документації
на земельну ділянку площею 0,2499 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та
передачу її у приватну власність;

Визнано недійсним державний акт серія
ЯД № 875339 на право власності на земельну
ділянку пощею 0,2499 га, що знаходиться в
АДРЕСА_1, кадастровий номер 140010029,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
виданий ОСОБА_4 та зареєстрований в
Книзі реєстрації записів державних
актів на право власності на землю та
право постійного користування землею
за № 23 від 3 серпня 2007 року,
виданого на підставі рішення 13 сесії 5
демократичного скликання Татарівської
сільської ради від 25.04.2007 року № 44-13/2007
та скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Готель Піги»
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка не перебувала в
користуванні відповідача, а рішення
виконкому Татарівської сільської ради
від 10 жовтня 2000 року, рішення
Татарівської сільської ради від 13
жовтня 2006 року та від 25 квітня
2007 року, а також видача ОСОБА_4
державних актів на право власності на
земельну ділянку від 15 травня 2002 року
та від 3 серпня 2007 року
прийняті в порушення вимог земельного
законодавства.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив,
що в порушення вимог п. 1.12 Інструкції
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі від 4 травня 1999
року № 43, в натуру межі земельної
ділянки не виносились і межовими
знаками не закріплювались.

Крім того встановив, що рішення
виконавчого комітету Татарівської
сільської ради від 10 жовтня 2000 року про
надання ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,2499 га із земель запасу на
дільниці Піги для будівництва та
обслуговування жилого будинку згідно
ст. 67 ЗК України прийнято виконавчим
комітетом Татарівської сільської ради,
замість Татарівської сільської ради,
до компетенції якої входить
розпорядження землями, а тому дійшов
висновку про те, що відповідач не набув
право власності чи право користування
на спірну земельну ділянку та врахував
ту обставину, що державний акт від 15
травня 2002 року не був зареєстрований
відповідачем у встановленому законом
порядку.

Поряд з цим, ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач на території Татарівської
сільської ради не зареєстрований та не
проживає, а тому передача йому спірної
земельної ділянки та видача державного
акту є порушенням п. 8 Інструкції з
ведення по господарського обліку в
сільських (селищних) радах для
отримання земельної ділянки в с.
Татарів Яремчаснської міської ради, а
також державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку від
15 травня 2002 року не відповідає
формі, затвердженій Постановою
Кабінету Міністрів України від 2 квітня
2002 року № 449 «Про затвердження форм
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
рішення Татарівської сільської ради
від 13 жовтня 2006 року та від 25 квітня
2007 року прийняті сільською радою в
межах її повноважень.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 9 ЗК України до відання
сільських, селищних і міських
районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить передача земельних
ділянок у власність, надання їх у
користування, в том числі на умовах
оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі акту приймання-передачі
комплексу ресторану-готелю «ПІГИ» від 8
жовтня 1999 року, укладеного між
генеральним директором ТОВ «ДІ АЙ ТІ,
Ко» Науменко А.В. та
директором ТОВ «Готель Піги» ОСОБА_4,
ТОВ «ДІ АЙ ТІ, Ко», як засновник ТОВ
«Готель Піги», передало у статутний
фонд ТОВ «Готель Піги» комплекс
ресторан-готель «Піги».

На підставі рішення Татарівської
сільської ради № 39 від 10 жовтня 2000 року,
виконавчим комітетом Татарівської
сільської ради 12 жовтня 2000 року видано
свідоцтво про право власності на
комплекс ресторану-готелю «Піги», в
якому зазначено, що вказаний комплекс
належить на праві колективної
власності ТОВ «Готель «ПІГИ».

Крім того, на підставі рішення
виконавчого комітету Татарівської
сільської ради № 38 від 10 жовтня 2000 року
земельна ділянка площею 0,2499 га
передана ОСОБА_4 у власність із земель
запасу на дільниці Піги для
будівництва та обслуговування жилого
будинку.

Оскільки попереднє право на земельну
ділянку ОСОБА_4 не було реалізовано, він
повторно звернувся із заявою до
Татарівської сільської ради про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації на спірну
земельну ділянку, на яку вже отримав
державний акт.

На підставі рішень Татарівської
сільської ради від 13 жовтня 2006
року та 25 квітня 2007 року ОСОБА_4 надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку
площею 0,2499 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд у
АДРЕСА_1 та затверджено технічну
документацію, а 3 серпня 2007 року видано
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст.17 ЗК України (в
редакції від 18 грудня 1990 року)
передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки.

Згідно ч. ч. 3,4 ст. 17 ЗК України,
громадяни, заінтересовані у передачі
їм у власність земельних ділянок із
земель запасу подають заяву до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. Відповідна Рада народних
депутатів розглядає заяву і у разі
згоди передати земельну ділянку у
власність громадянину замовляє
землевпорядній організації розробку
проекту її відведення. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з сільською (селищною)
Радою народних депутатів, з районними
(міськими) землевпорядним,
природоохоронним і санітарними
органами, органом архітектури і
подається до районної (міської) Ради
народних депутатів для прийняття
рішення про передачу громадянину
земельної ділянки у власність.

За змістом ч. ч. 1,2 ст. 118 ЗК України (в
редакції від 25 жовтня 2001 року)
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Всупереч вказаним вимогам закону,
апеляційний суд при ухваленні рішення
залишив поза увагою, що проект
відведення спірної земельної ділянки
не складався, не погоджувався та не
подавався до відповідної ради для
прийняття рішення про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_4

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що у 2000 році Татарівська
сільська рада делегувала свої
повноваження у сфері земельних
правовідносин виконавчому комітету,
оскільки наявний у справі витяг з
рішення «Про вилучення, надання та
передачу у приватну власність
земельних ділянок», який містить
посилання на рішення сільської ради
«Про делегування сільвиконкому
повноважень в галузі регулювання
земельних відносин» (датоване 26
березня 1999 року) і в ньому не зазначено,
що таке делегування поширюється і на
наступні роки.

Таким чином, перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про те, що рішення
виконавчого комітету Татарівської
сільської ради від 10 жовтня 2000
року про надання ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,2499 га з земель запасу
на дільниці Піги для будівництва та
обслуговування житлового будинку
прийнято уповноваженим органом.

Крім того, із Погосподарської книги № 2
Татарівської сільської ради за 2001-2005
роки вбачається, що на підставі рішення
сесії виконавчого комітету
Татарівської сільської ради у ОСОБА_4
знаходиться у приватній власності та
користуванні земельна ділянка площею
0,2499 га для будівництва, обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель.

Відповідно до п. 8 Інструкції з ведення
по господарського обліку в сільських
(селищних) радах, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 17 липня 2000 року за № 234,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 8 серпня 2000 року за № 480/4701
умовою відкриття окремого особового
рахунку є прописка і постійне
проживання на території сільської
ради.

Згідно з п.1.12 вказаної Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 4 травня 1999 року № 43, складання
державного акта на право приватної
власності на землю, право власності на
землю або право постійного
користування землею при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та товариствам громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натуру
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим проектом відведення
цієї ділянки.

Апеляційним судом не враховано, що
згідно відомостей Погосподарської
книги відповідачу було відкрито
окремий особовий рахунок № 29, в той час
як останній на території Татарівської
сільської ради не зареєстрований та не
проживає, а також, що державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку від 15 травня 2002 року не
відповідає формі, затвердженій
Постановою Кабінету Міністрів України
від 2 квітня 2002 року № 449 «Про
затвердження форм державного акта на
право власності на земельну ділянку та
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою».

Натомість суд першої інстанції, повно
та всебічно з'ясувавши обставини
справи, дослідивши надані сторонами
докази, дійшов обґрунтованого висновку
про задоволення позову, а апеляційний
суд, перевіряючи в апеляційному
порядку рішення суду першої інстанції,
у порушення вимог чинного
процесуального та матеріального
законодавства України дійшов
помилкового висновку про необхідність
скасування законного й обґрунтованого
судового рішення.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
з підстав, передбачених ст.339 ЦПК
України із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Готель
Піги» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
грудня 2013 року скасувати, рішення
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 27
вересня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І.
Євтушенко

Судді:
Є.П.
Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко