Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/400/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про повернення
строкового банківського вкладу та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 12 грудня
2013 року і

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3,
звернулася до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» та з
урахуванням доповнень до позовних
вимог просила стягнути з відповідача
матеріальну шкоду в сумі 79 686 грн. 70
коп. та моральну шкоду в сумі 39 000
грн.

Зазначала, що 1 липня 2008 року між
ОСОБА_3 і ВАТ «Ощадбанк» в особі
контролера-касира ОСОБА_7. укладено
договір на вклад строковий пенсійний
ощадного банку у національній
валюті, за умовами ОСОБА_3 вніс на
депозитний рахунок 20 000 грн. на строк
1 рік 10 днів з відсотковою ставкою
13 %.

В подальшому договір було продовжено
до 26.07.2010 року за відсотковою ставкою
за депозитом 19%, до 27 січня 2012
року за відсотковою ставкою за
депозитом 19%.

Станом на 14 лютого 2012 року сума
виплати за вкладом мала становити
31 490 грн.

В лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до відповідача з метою
пролонгації договору та дізнався, що
відносно працівників Приютівського
безбалансового відділення філії
Олександрійського відділення №3070 ПАТ
«Ощадний банк України» ОСОБА_7. та
ОСОБА_5 порушено кримінальну справу. У
видачі банківського вкладу йому
відмовлено через привласнення коштів
зазначеними особами.

Своєю бездіяльністю відповідач
порушив вимоги ст.ст. 629,1060 ЦК України,
Положення про порядок здійснення
банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними та
фізичними особами, затвердженого
постановою НБУ від 3 грудня 2003 р. № 516.

Якби він вчасно одержав кошти та
розмістив їх в іншому банку отримав
би як мінімум 8 353 грн. 35 коп., що
становить упущену вигоду.

Окрім матеріальної шкоди, яка
полягає в неотриманні доходів, які б
він міг реально отримати за
звичайних обставин, як би його право не
було порушено, йому також завдано
моральної шкоди, викликаної
істотним погіршенням стану його
здоров'я . Він є людиною похилого віку,
інвалідом війни. Через діяльність
працівників банку він змушений був
неодноразово з'являтися до міліції,
прокуратури, суду, що призвело до
стресу та постійних переживань і
вплинуло на стан його здоров'я.

Позивач доповнив позовні вимоги,
збільшивши суду двічі з огляду на
вимоги ч.2 ст. 230 ЦК України,
відповідно до якої сторона, яка
застосувала обман, зобов'язана
відшкодувати другій стороні збитки у
подвійному розмірі та моральну
шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину, оскільки
рахунок на його ім'я не було відкрито
через недобросовісну поведінку
представника банку який укладав з
ним договір та не роз'яснив
правила належного оформлення
банківських документів.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка дії в
інтересах ОСОБА_3, ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права та просила
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ПАТ «Ощадний банк України»
Василенко Г.В. заперечував проти
доводів апеляційної скарги, надав
письмове заперечення, ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася про час і місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового переказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
1 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ
«Ощадбанк» в особі контролера-касира
ТВБВ №3070 /45 ОСОБА_7. укладено договір
на вклад строковий пенсійний Ощадного
банку у національній валюті.

Відповідно до п.1.1 договору вкладник
вносить, а банк приймає на депозитний
рахунок на умовах цього договору
грошові кошти (депозит) в сумі 20000
грн. на строк 1 рік 10 днів.

Днем повернення депозиту є 11 липня 2009
року, відсоткова ставка за депозитом
встановлюється у розмірі 13 %
річних.

Відповідно до п.2.8 договору
після закінчення строку зберігання,
вказаного в п.1.1 договору (1 рік 10 днів),
депозит підлягає перерахуванню на
рахунок вказаний в п.4.1.4 договору, а в
разі відсутності такого рахунку
продовжує зберігатися на рахунку без
подальшого нарахування відсотків до
моменту вилучення вкладником депозиту.

Пунктом п.2.9 договору визначено, що
після закінчення зберігання депозиту,
договір може бути пролонгований за
згодою сторін, про що вкладник
повідомляє Банк за 5 робочих днів до
спливу строку, зазначеного у п.1.1
договору. Пролонгація договору
оформлюється шляхом підписання
додаткової угоди, яка є його
невід'ємною частиною.

Як свідчать дані ощадної
книжки на ім'я ОСОБА_3, останній вніс 25 000
грн., отримав 10 000 грн. і станом на 14
лютого 2012 року сума залишку за
рахунком становить 31 490 грн. 04
коп.

Примірник договору у
банку відсутній, рахунок на його ім'я
не відкривався, але в ощадну книжку
вкладника контролером вносилися
записи про продовження терміну дії
договору, про розміри внесків,
нараховані проценти.

За фактом привласнення чужих коштів
працівниками банку порушено
кримінальну справу.

Після пред'явлення ОСОБА_3 відповідачу
оригіналу договору на вклад
«Строковий пенсійний Ощадного
банку» від 01.07.2008 року, ощадної книжки
ф.2с, комісія з визначення сум
відшкодування коштів вкладникам
банку, керуючись постановою
правління АТ «Ощадбанк» дійшла
висновку про поновлення залишку
депозиту та суми нарахованих
відсотків у сумі 18 722 грн. 24 коп.
шляхом зарахування на його
вкладний (депозитний) рахунок.

ОСОБА_3 заяву щодо пролонгації
договору до Банку не подавав, додаткову
угоду з банком не укладав, а тому банк
відмовив йому у виплаті відсотків
поза терміном дії договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору
банківського вкладу вважається
додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок
здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 3
грудня 2003 року № 516, (далі - Положення)
передбачено, що залучення банком
вкладів (депозитів) юридичних і
фізичних осіб підтверджується:
договором банківського рахунку;
договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадної
книжки; договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадного
(депозитного) сертифіката; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею іншого документа, що
підтверджує внесення грошової суми або
банківських металів і відповідає
вимогам, установленим законом,
іншими нормативно-правовими актами
у сфері банківської
діяльності (банківськими правилами) та
звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2 гл. 2 розд. ІІІ
Інструкції про касові операції в
банках України, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 14 серпня 2003 року № 337
і зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 5 вересня 2003 року за
№ 768/8089, яка була чинною на момент
укладення договору банківського
вкладу - 01 липня 2008 року, приймання
готівки національної валюти
від клієнтів здійснюється через каси
банків за такими прибутковими
касовими документами: за заявою на
переказ готівки - від юридичних
осіб для зарахування на власні
поточні рахунки, від фізичних осіб
- на поточні, вкладні (депозитні)
рахунки, а також від юридичних та
фізичних осіб - на рахунки інших
юридичних або фізичних осіб, які
відкриті в цьому самому банку або в
іншому банку, та переказу без
відкриття рахунку; за рахунками на
сплату платежів -від фізичних
осіб на користь юридичних осіб; за
прибутковим касовим ордером - від
працівників та клієнтів банку за
внутрішньобанківськими операціями; за
документами, установленими
відповідною платіжною системою: від
фізичних і юридичних осіб -
для відправлення переказу та виплати
його отримувачу готівкою в
національній валюті.

Пунктом 8 гл. 2 розд. ІІІ зазначеної
Інструкції передбачено, що після
завершення приймання готівки
клієнту видається квитанція (другий
примірник прибуткового касового
документа) або інший документ, що є
підтвердженням про внесення готівки у
відповідній платіжній системі.
Квитанція або інший документ, що є
підтвердженням про внесення
готівки у відповідній платіжній
системі, має містити найменування
банку, який здійснив касову
операцію, дату здійснення
касової операції (у разі здійснення
касової операції в післяопераційний
час - час виконання операції), а також
підпис працівника банку, який
прийняв готівку, відбиток печатки
(штампа) або електронний підпис
працівника банку, засвідчений
електронним підписом САБ.

Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти
в національній та іноземній валюті або
банківські метали, залучені від
юридичних і фізичних осіб,
обліковуються банками на відповідних
рахунках, відкриття яких здійснюється
банком на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу (депозиту) або договору
банківського рахунку та інших
документів відповідно до
законодавства України, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку України з питань
відкриття банками рахунків у
національній та іноземній валюті.

При цьому ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України
встановлюють, що банк зобов'язаний
зарахувати грошові кошти, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.

З огляду на викладене, згідно із ч. 3
ст.1058, ч. 2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1
Положення відкриття відповідних
рахунків та облікування на них
грошових коштів у національній та
іноземній валюті, залучених від
юридичних і фізичних осіб на підставі
укладеного в письмовій формі договору
банківського вкладу (депозиту), є
обов'язком банку, відповідно до якого
банк зобов'язаний зарахувати грошові
кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа.

Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п.
1.4 Положення, п. 8 гл. 2 розд. III
Інструкції, письмова форма договору
банківського вкладу (депозиту)
вважається додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки (сертифіката) чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту, які, у свою чергу, є
підтвердженням про внесення готівки у
відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських
рахунків та облікування на них
грошових коштів, залучених від
юридичних і фізичних осіб на підставі
укладеного в письмовій формі договору
банківського вкладу (депозиту), є
обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст.
1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації
договору банківського вкладу, і як
наслідок, необлікування на рахунку
банку грошових коштів, залучених від
юридичних і фізичних осіб на підставі
укладеного в письмовій формі договору
банківського вкладу, не можна вважати
недодержанням письмової форми
договору банківського вкладу за
наявності ощадної книжки (сертифіката)
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, установленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту, і є підтвердженням внесення
готівки у відповідній платіжній
системі. Відповідні юридичні факти
(відсутність банківських рахунків, і як
наслідок, необлікування на них
грошових коштів, залучених від
юридичних і фізичних осіб на підставі
укладеного в письмовій формі договору
банківського вкладу) слід
кваліфікувати як невиконання банком
своїх обов'язків за договором
банківського вкладу.

Підсумовуючи викладене слід дійти
висновку, що між ОСОБА_3 і відповідачем
дотримана письмова форма договору на
вклад і внесення коштів зазначених в
договорі в сумі 20000 грн.
підтверджується ощадною книжкою на
ім'я позивача, а тому для вирішення
спору між сторонами слід керуватися
умовами укладеного між ними договору
на вклад строковий пенсійний ощадного
банку в національній валюті для
фізичних осіб від 01 липня 2008 року.

Виходячи з умов договору (п.2.8) ОСОБА_3
після закінчення строку зберігання
депозиту повинен був повідомити банк
за 5 робочих днів до спливу строку,
зазначеного у п.1.1 договору, про
продовження (пролонгацію) договору та
підписати додаткову угоду, яка є
невід'ємною частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 не укладав з банком додаткової
угоди про продовження дії договору, а
тому депозит відповідно до п.2.8
договору підлягав перерахуванню на
рахунок, вказаний у п.4.1.4 договору, а в
разі відсутності такого рахунку -
продовжує зберігатися на рахунку без
подальшого нарахування відсотків до
моменту вилучення вкладником депозиту.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач виконав умови договору та
повернув позивачу кошти в сумі 15500 грн.
по депозиту (з урахуванням додаткових
внесків та часткової видачі суми 10000
грн.) та суму нарахованих відсотків за
період з 01.07.2008 року по 11.07.2009 року в
розмірі 13% в сумі 3222,24 грн.

Виплата коштів в сумі 15500 грн. та 3222,24
грн. підтверджується меморіальними
ордерами (а.с.23.24) та заявою ОСОБА_3, що
він кошти отримав у повному обсязі,
претензій до АТ «Ощадбанк» не має
(а.с.26).

Доводи апеляційної скарги, що суд
проігнорував положення ст.ст.230,1172 ЦК
України є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Отже, обов'язок відшкодування шкоди
юридичною особою на підставі ст.1172 ЦК
України виникає з деліктних, а не
договірних відносин і як встановлено
судом сторони перебували саме в
договірних відносинах.

Зі змісту позовної заяви та заяви про
збільшення позовних вимог вбачається,
що позовні вимоги мотивовані наявністю
договірних правовідносин між ОСОБА_3 і
ПАТ «Ощадбанк України» на підставі
договору на вклад від 01.07.2008 року, який
на думку представника позивача до
26.07.2010 року за відсотковою ставкою за
депозитом 19% і до 27.01.2012 року за
відсотковою ставкою 19%.

Разом з тим, представником позивача не
ставилося питання про визнання
договору на вклад від 01.07.2008 року
недійсним з підстав введення вкладника
в оману і судом вказаний договір не
визнавався недійсним, а тому немає
підстав для застосування правових
наслідків визначених ст.230 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову в стягненні з відповідача
моральної шкоди, з підстав визначених
ст.23, ч.2 ст.230 ЦК України та Закону
України «Про захист прав споживачів»,
та упущеної вигоди, з підстав
визначених п.2 ч.1 ст.22 ЦК України,
відповідають обставинам справи.

Колегія суддів виходить з того, що
після закінчення строку договору
ОСОБА_3 відповідно до п.п.2.8,2.9 умов
договору не підписав з банком
додаткової угоди про продовження
терміну дії договору, яка є невід'ємною
його частиною, а також не забрав кошти.

Доказів того, що ОСОБА_3 звертався
відповідача з заявами про повернення
йому коштів після закінчення терміну
дії договору, а відповідач йому
відмовляв, суду не надано.

Відповідач в свою чергу діяв
відповідно до умов договору, здійснив
поновлення залишку депозиту і суми
нарахованих відсотків шляхом
зарахування на вкладний (депозитний)
рахунок ОСОБА_3 та повернув йому кошти з
нарахованими відсотками за період дії
договору.

Суд першої інстанції повно та
правильно встановив обставини справи і
визначив відповідні їм правовідносини,
вирішив спір відповідно до норм
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст.
308 ЦПК України, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржуване рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді