Придніпровський районний суд
Справа № 711/9244/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

18 червня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді
Михальченко Ю.В.

при секретарі
Сухомудренко М.П., Терезюк С.А

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Черкаської
міської ради до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за угодою та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської
ради про визнання недійсною угоду про
відшкодування збитків від 11.09.2006 року
№259 та змін до угоди про відшкодування
збитків від 08.02.2011 року,-

В с т а н о в и в:

Позивач, Черкаська міська рада,
звернулась до Придніпровського
районного суду м.Черкаси з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
угодою, мотивуючи його наступним. 11
вересня 2006 року між Черкаською міською
радою та ОСОБА_1 укладено угоду про
відшкодування власнику землі
заподіяних збитків, зареєстровану в
управлінні земельних ресурсів та
землеустрою виконавчого комітету
Черкаської міської ради 11.09.2006 р. за № 259
(далі - угода).

Предметом цієї угоди є грошове
зобов'язання по оплаті за фактичне
користування земельною ділянкою
площею 2044,92 кв.м., в т.ч. 317,41 кв.м.
спільного користування, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Земельна ділянка є комунальною
власністю Позивача і використовується
Відповідачем під частиною комплексу
будівель, які перейшли до нього у
власність згідно з договором
купівлі-продажу від 30.12.1999 р.

Враховуючи фактичне використання
Відповідачем земельної ділянки та
відсутність у нього
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку Сторони вирішили
укласти вищевказану тимчасову угоду з
терміном дії до моменту державної
реєстрації землекористувачем
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку (п.4 угоди).

Відповідно до пункту 2 угоди Відповідач
зобов'язався сплачувати Позивачу
щомісячний платіж за фактичне
використання ним земельної ділянки
починаючи з 01.09.2006 року в розмірі 140
грн.75 коп.

Щорічно плата за використання
земельної ділянки у зв'язку зі щорічною
індексацією грошової оцінки землі
уточнювалася на коефіцієнт індексу
інфляції (за 2008 рік коефіцієнт
індексації становив 1,028; за 2009 рік - 1,152;
за 2010 рік - 1,059).

З 01.01.2010 року розмір щомісячного
платежу становить 76,52 грн.

За період з 01.01.2011 р. по 31.08.2013 р.
Відповідачу нараховано 6455,09 грн.

Проте, Відповідач в порушення взятих на
себе договірних зобов'язань не в
повному обсязі розраховується з
Позивачем за вказаною угодою. Так, за
вищевказаний період він сплатив
Позивачу лише 951,45 грн., внаслідок чого
сума заборгованості становить 5503,64 грн.
(6455,09 - 951,45 = 5503,64), а тому Черкаська
міська рада вимушена звернутись до
суду з даним позовом та просять
стягнути з відповідача заборгованість
за угодою та понесені судові витрати.

ОСОБА_1, у відповідності до вимог
ст.31 ЦПК України, подав до суду
зустрічну позовну заяву до Черкаської
міської ради про визнання недійсною
угоду про відшкодування збитків від
11.09.2006 року №259 та змін до угоди про
відшкодування збитків від 08.02.2011 року,
мотивуючи її наступним. ОСОБА_1 подає
зустрічний позов про визнання
недійсною угоди про відшкодування
збитків від 11.09.2006 № 259 та зміни до угоди
про відшкодування збитків від 08.02.2011
року (у подальшому - «Правочини».
«Спірна угода»), оспорюючи підстави
виникнення заборгованості за
первісним позовом, вважає, що Правочини
мають бути визнанісудом недійсними,
оскільки є такими, що не відповідають
вимогам закону, нормам Земельного
Кодексу України, Закону України «Про
оренду землі» га Закону України «Про
плату за землю», а саме:

Право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Ця норма ст. 125 ЗК
діяла і станом на дату укладення угоди
про відшкодування збитків власнику
землі, що була укладена Черкаською
міською радою 11.09.2006 року і приватним
підприємцем ОСОБА_1 (далі - угода).

Проте, згідно відповіді Головного
управління Держземагенства у
Черкаській області від 13.12.2013 № 9916/04-10
(копія додається) в Головному
управлінні відсутня інформація щодо
реєстрації угоди про відшкодування
збитків від 11.09.2006 №259, укладеної між
приватним підприємцем ОСОБА_1 та
Черкаською міською радою, зміни до
угоди про відшкодування збитків від
08.02.2011 року.

Із зустрічним позивачем договір оренди
земельної ділянки не укладався.

Як доказ Черкаська міська рада додає
розрахунок орендної плати за
використання земельної ділянки від
10.07.2006 року № 1349-25-2. В даному розрахунку
мова йде про орендну плату за землю.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що розмір,
форма і строки внесення орендної плати
за землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди землі.
Суб'єктом плати за землю (платником) є
власник земельної ділянки, земельної
частки (паю) і землекористувач, у тому
числі орендар.

Істотні умови договору оренди
передбачені ст. 15 Закону України «Про
оренду землі». Відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Вважає, що, угода про відшкодування
збитків від 11.09.2006 № 259, укладена між
приватним підприємцем ОСОБА_1 та
Черкаською міською радою, та зміни до
угоди про відшкодування збитків від
08.02.2011 року є нікчемними та не
породжують жодних наслідків.

Також зазначає, що ніякої угоди про
зміну землекористувача від 08.02.2011 року
з ПП ОСОБА_1 на громадянин ОСОБА_1
зустрічний позивач не укладав.

Зазначений правочин є нікчемним також
з огляду на наступне:

За змістом правочину, нікчемний
правочин є змінами до угоди про
відшкодування власнику заподіяних
збитків. Стороною первісного правочину
с фізична - особа підприємець, тобто
мова йде про господарський договір, у
відповідності до норм Господарського
кодексу України. Громадянин України
мас іншу правоздатність щодо укладання
договорів, та не може бути стороною
правочину, який укладала ФОП. Тим
більше, що зазначена угода датована
датою у той час, коли ФОП був
правоздатний. Зазначає, що підпис, який
здійснено «За сторону правочину
ОСОБА_1» зробила інша особа.

Угода про відшкодування збитків від
11.09.2006 № 259. укладена між приватним
підприємцем ОСОБА_1 та Черкаською
міською радою, та зміни до угоди про
відшкодування збитків від 08.02.2011 року є
такими, що не відповідають вимогам
закону, а саме: нормам Цивільного
Кодексу України, Земельного Кодексу
України, Закону України «Про оренду
землі» та Закону України «Про плату за
землю».

А тому просив визнати недійсними угоду
про відшкодування збитків від 11.09.2006 №
259, укладену між приватним підприємцем
ОСОБА_1 та Черкаською міською радою, та
зміни до угоди про відшкодування
збитків від 08.02.2011 року. Стягнути з
Відповідача судовий збір в сумі 229,40
грн., та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримав,
зустрічні позовні вимоги не визнав.

Відповідач та його представник
підтримав зустрічну позовну заяву,
первісний позов не визнали.

Суд вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується первісний та
зустрічний позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні первісного позову та
часткове задоволення зустрічного
позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, 30
грудня 2009 року між товариством з
додатковою відповідальністю «МАРТ»,
яка діяла від імені та в інтересах
ліквідаційної комісії відкритого
акціонерного товариства будівель бази
ВАТ «Черкасиплодоовоч» та приватним
підприємцем ОСОБА_1 було укладеного
договір купівлі-продажу частини
комплексу будівель бази ВАТ
«Черкасиплодоовоч» за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до данного договору об'єкт
розташований на земельній ділянці
Черкаської міської ради.

14 липня 2006 року представником ПП
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 було
подано виконавчому комітету
Черкаської міської ради заяву на
видачу проекту угоди про плату за
фактичне користування землею для
підписання.

30 серпня 2006 року року представником ПП
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 було
подано до управління земельних
ресурсів та землеустрою виконавчого
комітету Черкаської міської ради заяву
про згоду вносити плату за фактичне
користування зазначеною земельною
ділянкою за 3 попередні роки відповідно
дост.257 ЦПК України.

11 вересня 2006 року між Черкаською
міською радою та приватним підприємцем
ОСОБА_1 укладено угоду про
відшкодування власнику землі
заподіяних збитків, зареєстровану в
управлінні земельних ресурсів та
землеустрою виконавчого комітету
Черкаської міської ради 11.09.2006 р. за № 259
(далі - угода).

Предметом цієї угоди є грошове
зобов'язання по оплаті за фактичне
користування земельною ділянкою
площею 2044,92 кв.м., в т.ч. 317,41 кв.м.
спільного користування, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Земельна ділянка є комунальною
власністю Позивача і використовується
Відповідачем під частиною комплексу
будівель, які перейшли до нього у
власність згідно з договором
купівлі-продажу від 30.12.1999 р.

Враховуючи фактичне використання
Відповідачем земельної ділянки та
відсутність у нього
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку Сторони вирішили
укласти вищевказану тимчасову угоду з
терміном дії до моменту державної
реєстрації землекористувачем
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку (п.4 угоди).

Відповідно до пункту 2 угоди Відповідач
зобов'язався сплачувати Позивачу
щомісячний платіж за фактичне
використання ним земельної ділянки
починаючи з 01.09.2006 року в розмірі 140
грн.75 коп.

З часу підписання угоди ПП ОСОБА_1
використовував вищезазначену земельну
ділянку та сплачував кошти відповідно
до угоди, що підтверджується робочим
розрахунком по орендній платі за землю,
тобто з часу підписання ПП ОСОБА_1
прийняв умови угоди про відшкодування
збитків власнику землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Правочин - правомірна, тобто не
заборонена законом, вольова дія
суб'єкта цивільних правовідносин,
що спрямована на встановлення, зміну
чи припинення цивільних прав та
обов'язків. Правомірність є
конститутивною ознакою правочину як
юридичного факту. Презумпція
правомірності правочину закріплена у
ст.204 ЦК та може бути спростована
насамперед нормою закону, яка містить
відповідну заборону. У правочині
зовнішнє волевиявлення особи має
відповідати його внутрішній волі.
Вона має бути спрямована на
досягнення відповідного юридичного
наслідку. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину, серед іншого, є недодержання
в момент його вчинення стороною чи
сторонами вимог, які встановлені
зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з
якою зміст правочину не може
суперечити ЦК України та іншим актам
цивільного законодавства.

У відповідності до правового висновку
палати у цивільних справах Верховного
Суду України 25 грудня 2013 року по справі
№ 6-94 цс 13, зазначено, що однією з
обов'язкових умов визнання договору
недійсним є порушення у зв'язку з його
укладенням прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, а
позивач посилається на формальне
порушення закону у суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Суд вважає, що при укладенні угоди про
відшкодування збитків від 11.09.2006 року
були дотримані усі вимоги ст. 203 ЦК
України, додержаня яких є необхідним
для чинності правочину, так як угода не
суперечать актам цивільного
законодавства, сторони договору мали
необхідний об»єм цивільної
дієздатності, волевиявлення сторін за
договором було вільним, договір
укладено в формі, встановленій
законодавством, правочин був
направлений на реальне настання
правових наслідків, що ним обумовлені,
а тому суд вважає, що посилання
представника відповідача про
нікчемність угоди не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Крім цього в судовому засіданні не
доведено ОСОБА_1, яким чином порушені
його права при підписанні угоди, а тому
суд приходить до висновку про відмову у
визнанні недійсним угоди про
відшкодування власнику землі
заподіяних збитків від 11.09.2006 року №259.

Також в судовому засіданні
встановлено, що 08.02.2011 року було
підписано між Черкаською міською радою
та громадянином ОСОБА_1 зміни до угоди
про відшкодування збитків від 11.09.2006
року №259. Підставою внесення змін стало
подання від імені ОСОБА_1 заяви від
26.01.2011 року про переоформлення угоди в
зв'язку з припиненням підприємницької
діяльності ПП ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не
підписував вищезазначену угоду та не
надавав іншим особам згоди чи
доручення на укладення від його імені
додаткових змін до угоди про
відшкодування збитків.

Не знайшло свого підтвердження в
судовому засіданні твердження
представника позивача, що заяву про
внесення змін до угоди та саму угоду
підписав представник ОСОБА_1 по
дорученню, оскільки доручення видане
ПП ОСОБА_1 на представлення його
інтересів на ім'я ОСОБА_3 було видане на
1 рік, і станом на 2010 рік ОСОБА_3 не мала
юридичного права представляти
інтереси ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1
категорично заперечив факт підписання
будь-яких заяв про внесення змін до
угоди та самих змін, а представник
позивача не міг пояснити суду, хто
підписував вищезазначені документи.
При огляді паспорта ОСОБА_1 в судовому
засіданні було виявлена суттєва
різниця між підписами в ньому та в
змінах до угоди від 11.09.2006 року, та
поданій заяві про внесення змін від
26.01.2011 року. 19.05.2011 року ФОП ОСОБА_1
припинив свою діяльність та був знятий
з обліку в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, тобто на час
підписання спірних змін до угоди ФОП
був правоздатним.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом було роз'яснено сторонам
положення ст.60 ЦПК України, але жодна із
сторін не заявляли суду клопотання про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи.

На думку суду, при частковому
задоволенні позовних вимог, а саме про
визнання недійсними зміни до угоди про
відшкодування власнику землі
заподіяних збитків від 08.02.2010 року,
основним порушеннями при укладенні
змін до угоди є дефект волі та
волевиявлення ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Тобто, волевиявлення учасника
правочину має бути: 1) вільним
(формуватися за відсутності тиску на
психіку або особистість фізичної особи
тощо, в умовах, за яких особа може
належним чином оцінити ситуацію,
визначити для себе мету правочину,
отримати уявлення про його
характеристику тощо); 2) таким, що
відповідає внутрішній волі (намірам)
суб'єктів правочину. Тому, у разі коли
воля суб'єкта правочину формувалася не
вільно і (або) не відповідала його
волевиявленню, правочин визнається
недійсним.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Тобто обов'язковою ознакою письмової
форми є те, що сторони власноручно
вчиняють підпис на відповідному
документі при укладенні правочину.

Оскільки суд прийшов до висновку про
визнання недійсним змін до угоди про
відшкодування збитків власнику землі,
то не підлягає до задоволення
первісний позов, оскільки борг ОСОБА_1
виник в період з лютого 2011 року, тобто з
часу підписання недійсних змін до
угоди. Відповідно до розрахунку
заборгованості від 29.10.2013 року №1186/18-02,
станом на січень 2011 року
заборгованість ОСОБА_1 складала 0,01 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.202,203,204,205,207,208,215,217,236,638,639,640,651,
ст.ст.5,8,10, 11, 57,60,61,174, 212, 213, 215,216, 218 ЦПК
України, суд , -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову Черкаської
міської ради до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором -
відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Черкаської міської
ради про визнання недійсною угоду про
відшкодування збитків від 11.09.2006 року
№259 та змін до угоди про відшкодування
збитків від 08.02.2011 року - задовольнити
частково.

Визнати недійсними зміни від 08.02.2011
року до угоди про відшкодування
збитків власнику землі заподіяних
збитків від 11.09.2006 року №259. В решті
позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України
повний текст рішення виготовлено 23
червня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий Ю. В. Михальченко