Дата документу 10.01.2014
Справа № 320/4124/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі
головуючого-судді Баранова В.І., при
секретарі Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мелітополь цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, про визнання
дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в
якому після уточнень просить визнати
дії приватного нотаріуса
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
незаконними під час посвідчення та
реєстрації заповіту від 20.12.2007 року за
висновком експертів психіатрів за
посмертною судово-психіатричною
медичною експертизою ОСОБА_5

В обґрунтування позову вказує, що під
час свого життя її чоловік склав
заповіт, посвідчений 10.02.2007р. приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, яким
заповідав позивачу все своє майно, що
буде належати йому на день смерті, де б
воно не знаходилось та з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що буде
належати йому на день смерті та на що
він за законом буде мати право, в тому
числі належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1.

Пізніше позивачу стало відомо, що
окрім неї до державної нотаріальної
контори звернулась ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 із
заявою про прийняття спадщини за
заповітом посвідченим 20.12.2007р.
приватним нотаріусом Мелітопольського
міського нотаріального округ ОСОБА_2

Вважає дії приватного нотаріуса ОСОБА_2
при посвідченні заповіту 20.12.2007р.
незаконними оскільки станом на
початок 2008р. її повноваження як
приватного нотаріуса були закінчені та
вона припинила надавати юридичні
послуги у вигляді нотаріальних дій.
Крім того, при посвідчені вказаного
заповіту ОСОБА_2 не був встановлений
стан дієздатності ОСОБА_5, який
підписав заповіт і на той час вже був
психічно хворий.

На час складання заповіту ОСОБА_5
виповнилось 70 років, останнім часом
перед смертю у чоловіка було чимало
випадків серцевого нападу, він стояв в
медичному закладі на обліку, як хворий
на серцеву недостатність
постінфарктний кардіосклероз,
розвився віковий склероз і почастішали
випадки не сприйняття дійсних подій та
інші захворювання. ОСОБА_5 нічого не
розповідав позивачу про повторне
складання заповіту, а навпаки був
впевнений, що квартира залишиться в
разі його смерті позивачу.

А отже, при посвідченні заповіту
20.12.2007р. ОСОБА_5 знаходився в стані
затяжної психічної хвороби, яка
постійно погіршувала стан його
здоров'я. За своїм станом психічної
хвороби ОСОБА_5 знаходився на
обстеженні та на лікуванні в ДПНЛ м.
Дзержинська, де йому встановлено
діагноз захворювання - деменція
сосудістого походження, він не міг
розуміти значення та смислу своїх дій,
міг приймати рішення, які суперечили
один одному, не пам'ятав про свої дії.

Усі ці діагнози ОСОБА_5 підтверджуються
висновком лікаря психіатра ДПНЛ
Собакаря Є.Н. та випискою із
амбулаторної карти ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка
підтримала уточнену позовну заяву від
31.05.2013р. по викладеним в ній доводам та
підставам та просила суд визнати дії
приватного нотаріуса
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
незаконними під час посвідчення та
реєстрації заповіту від 20.12.2007р., за
висновком експертів психіатрів
посмертної судово-психіатричної
експертизи ОСОБА_5, оскільки при
посвідченні заповіту ОСОБА_5
знаходився в стані затяжної психічної
хвороби, а тому не міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Відповідач - приватний нотаріус ОСОБА_2
подала заяву про розгляд справи за її
відсутністю.

У попередніх судових засіданнях
відповідач не визнала позовні вимоги
та пояснила, що 20.12.2007р. нею був
посвідчений заповіт ОСОБА_5 на випадок
його смерті, згідно з яким він
призначив спадкоємцем належної йому на
праві приватної власності квартири
АДРЕСА_1 онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Також він заявив, що складений ним
раніше заповіт був помилкою, яку він
зараз хоче виправити. Встановлення
особи здійснюється за паспортом або
іншими документами, які виключають
будь-які сумніви щодо особи
громадянина. ОСОБА_5 надав свій паспорт
громадянина України, згідно з яким нею
була встановлена його особа.

Крім того, в процесі бесіди з ОСОБА_5 нею
була встановлена його повна
дієздатність. Він сприймав оточуючу
дійсність, розумів значення своїх дій і
міг керувати ними, тому ствердження
позивача про те, що він не розумів
своїх дій та не висловлював
волевиявлення для складання заповіту
не відповідають дійсності. Заповіт від
20.12.2007р. до підписання був записаний нею
зі слів ОСОБА_5, вголос був ним
прочитаний і власноруч підписаний ним
у її присутності.

Також відповідно до наказу начальника
головного Управління юстиції в
Запорізькій області від 29.09.2009р. її
нотаріальна діяльність була припинена
з 02.10.2009р., тому доводи позивача про те,
що вона припинила свою нотаріальну
діяльність на початок 2008р. є
безпідставними.

Третя особа ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 та представник
третьої особи - ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснили, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню. Під час
складання заповіту 20.12.2007р. та після
цього ОСОБА_5 був повністю дієздатним,
розумів значення своїх дій та керував
ними. В 2008р. ОСОБА_5 приймав участь в
якості адвоката при розгляді
цивільних справ та представляв
інтереси ОСОБА_1 Вказані справи
слухались в 2008р. в період після
складання заповіту від 20.12.2007р.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
На заповіт, як односторонній правочин
розповсюджуються загальні норми
цивільного законодавства стосовно
підстав та наслідків визнання
недійсності правочинів.

Згідно із ст. 1234 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є
одностороннім правочином, який дійсний
за умови додержання встановленої
законом форми та змісту.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України,
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання; має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, його
підписує інша особа, що засвідчується у
відповідному порядку із зазначенням
причин, за яких текст заповіту не міг
підписати заповідач власноруч; має
бути посвідчений нотаріусом або
уповноваженою на це посадовою,
службовою особою визначеною ст. ст.
1251-1252 ЦК України.

Так, 20.12.2007р. ОСОБА_5 на випадок своєї
смерті склав заповіт посвідчений
20.12.2007р. приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 та
зареєстровано в реєстрі за № 4303,
відповідно до якого належну йому на
праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1 він заповідав онуку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заповіт записаний нотаріусом зі слів
ОСОБА_5, до підписання прочитаний
вголос заповідачем ОСОБА_5 і власноруч
ним підписаний в присутності
нотаріуса.

Відповідно до ст. 43 Закону України
«Про нотаріат», при вчиненні
нотаріальної дії нотаріуси
встановлюють особу учасників
цивільних відносин, які звернулися
за вчиненням

нотаріальної дії. Встановлення особи
здійснюється за паспортом
громадянина України або за іншими
документами, які унеможливлюють
виникнення будь-яких сумнівів щодо
особи громадянина, який звернувся за
вчиненням нотаріальної дії (паспорт
громадянина України, паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, дипломатичний чи службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідка
на проживання особи, яка мешкає в
Україні, національний паспорт
іноземця або документ, що його
замінює,

посвідчення інваліда чи учасника
Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, видане за місцем роботи
фізичної особи). Посвідчення водія,
особи моряка, інваліда чи учасника
Великої Вітчизняної війни,
посвідчення, видане за місцем роботи
фізичної особи, не можуть бути
використані громадянином України для
встановлення його особи під час
укладення правочинів.

Згідно із ст. 44 Закону України
«Про нотаріат», під час посвідчення
правочинів визначається обсяг
цивільної дієздатності фізичних осіб,
які беруть у них участь.

З копії заповіту вбачається, що при
його складанні та підписанні
приватним нотаріусом ОСОБА_2
встановлена як особа заповідача, так і
його цивільна дієздатність /а.с.85-86/.

Таким чином під час посвідчення
заповіту від 20.12.2007р. приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 були
дотримані всі вимоги чинного
законодавства, по формі та своєму
змісту заповіт відповідає вимогам
закону.

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть, ОСОБА_5 помер 22.12.2008р. /а.с.23/.

В обґрунтування своїх вимог про
незаконні дії приватного нотаріуса
ОСОБА_2 при посвідченні заповіту від
20.12.2007р. позивач посилається на те, що
заповіт не виражав волевиявлення
ОСОБА_5, оскільки станом на 20.12.2007р. він
знаходився у стані затяжної психічної
хвороби та не міг розуміти значення
своїх дій та керувати ними, що
підтверджується висновком лікаря
психіатра ДПНЛ Собакаря Є.Н. та
випискою із амбулаторної карти ОСОБА_5

Відповідно до акту посмертної
судово-психіатричної експертизи від
18.09.2013 року № 548, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
період підписання заповіту 20.12.2007р.
виявляв ознаки органічного ураження
головного мозку (гіпертонічна хвороба,
церебральний атеросклероз), однак
винести остаточне експертне рішення,
чи міг він розуміти значення своїх дій
і керувати ними 20.12.2007р. не надалось
можливим, через відсутність опису міри
зниження інтелектуально - мнестичних
функцій в медичній документації
/а.с.128-136/.

Оскільки, за змістом висновку
експертів саме записи в медичних
документах мають вирішальне значення,
то їх відсутність не може бути усунена
в будь-який інший спосіб.

Таким чином, діє принцип презумпції
психічного здоров'я, згідно з яким
особа вважається психічно здоровою і
здатною усвідомлювати свої дії та
керувати ними, доки зворотне не буде
доведено.

Тобто, відповідно до висновку
експертів медичні документи померлого
не відображають зниження його
індивідуальних психічних
особливостей.

Наданий до суду акт посмертної
судово-психіатричної експертизи від
18.09.2013 року № 548, є обґрунтованим,
складений відповідно до вимог закону
та містить відповіді на поставлені
перед експертами питання в межах їх
компетенції.

Крім того, при проведенні посмертної
судово-психіатричної експертизи
експертами були прийняті до уваги та
досліджені докази на які посилається
позивачка в обґрунтування своїх вимог
про погіршення психічного стану
ОСОБА_5 на момент складання заповіту
від 20.12.2007р., а саме матеріали цивільної
справи № 815/1325/2012р., медичні документи,
амб. карта Дзержинського ПНЛ, амб. карта
кардіологічного кабінету в м.
Мелітополі, рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19.11.2012р., яким було
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту від
20.12.2007р. недійсним, ухвала апеляційного
суду Запорізької області від 22.01.2013р.
про відхилення апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду від 19.11.2012р.

Будь-яких інших доказів та медичних
документів про порушення психічного
стану померлого ОСОБА_5 під час
складання заповіту від 20.12.2007р.
позивачем не надано.

При цьому доводи відповідача, третьої
особи та її представника про повну
дієздатність ОСОБА_5 та адекватність
його дій підтверджується копіями
матеріалів цивільних справ, при
розгляді яких в 2008р. ОСОБА_5 приймав
участь у якості адвоката в період
після складання заповіту від 20.12.2007р.
/а.с.173-190/.

Тобто, доводи позивача про погіршення
психічного стану ОСОБА_5 під час
складання заповіту від 20.12.2007р. не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, тому суд вважає їх
необґрунтованими.

Крім того, є необґрунтованими, та
такими, що не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні
доводи позивача про те, що приватний
нотаріус Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
незаконно посвідчила заповіт 20.12.2007р.,
оскільки припинила свою нотаріальну
діяльність.

З наказу начальника Головного
управління юстиції в Запорізькій
області від 29.09.2009р. № 291/3 вбачається,
що діяльність приватного нотаріуса
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
припинена з 02.10.2009р. на підставі її
письмової заяви /а.с.31/, тобто після
посвідчення заповіту ОСОБА_5 від
20.12.2007р.

Таким чином, суд вважає
необхідним відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1233, 1234, 1247 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 43,44 Закону України «Про
нотаріат», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, про визнання
дій незаконними.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
В.І. БАРАНОВ