ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8256/13-ц
Провадження № 2/210/525/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" червня 2014 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді
Костенко В.В.

при секретарі
Панчук О.І.

за участі позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Удовицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Фоззі Фуд" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із
вищеназваним позовом ОСОБА_2
посилається на ті обставини, що 25
вересня 2013 року, в період часу з 18-30 год.
до 18.50 год., він здійснював покупки у
магазині " Сільпо" ТОВ " Фоззі Фуд",
розташованого на вул.Димитрова в
м.Кривому Розі. Перед тим, як здійснити
покупки, поклав свої речі до шафи для
зберігання речей , ячейка № 10, від якої
взяв ключ з номерним жетоном.

Після того, як він здійснив
покупки, він підійшов до шафи, щоб
забрати речі, але його ячейка була
відімкнута і його речі , які
знаходились у рюкзаку, а саме: ноутбук
чорного кольору марки " CASE IOGIC DIC"
вартістю 299 грн., в якому знаходились
грошові кошти в сумі 8842 грн., сумка для
фотокамери марки "Lowepro 140" вартістю 349
грн., фотокамера марки "Nicon D 5100" вартістю
7599 грн., флеш- карта пам"яті " Sandisc"- 16 Гб
вартістю 355 грн., всього на суму 17444 грн.

Він викликав міліцію та 26.09.2013 року
слідчим СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
Мохнач О.В. було розпочато кримінальне
провадження за фактом викрадення в
нього особистого майна.

Між тим, позивач вважає, що
цивільно- правову відповідальність за
позовом повинен нести відповідач, з
яким в нього фактично був укладений
договір зберігання речей. Відповідно
до ст.936 ч.1, 937 ч.3 , 942 ЦК України ,
відповідач, прийнявши від нього
особисті речі на зберігання повинен
був вжити всі заходи до забезпечення їх
схоронності .

Згідно із ст.950 , 951 ЦК України у разі
втрати (нестачі ) або ушкодження речі
він повинен відшкодувати завдані
поклажодавцеві збитки.

Крім того, позивач вважає, що на
підставі ст.ст. 16, 23 ЦК України він має
право на відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди, яку оцінює у розмірі
10000 грн., оскільки внаслідок втрати
цінних речей , які він використовував у
роботі по здійсненні фотозйомок , він
втратив заробіток, повинен був
звертатися до родичів та друзів, брати
гроші у борг.

Позивач просить стягнути з
відповідача на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди 17444
грн., моральної - 10000 грн. , а також
понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач
підтримав заявлений позов у повному
обсязі та просив його задовольнити. Він
вважає, що між ним та відповідачем був
укладений договір зберігання речей,
оскільки він їх поклав до камери схову,
яка знаходиться у приміщенні магазину
та отримав на підтвердження цього
договору ключ із жетоном. Відповідач не
виконав свої обов"язки за договором , не
слідкував за схоронністю речей,
внаслідок його недбалості сталося
крадіжка його особистих речей
сторонніми особами. На відеозапису
служби охорони відповідача
зафіксований факт відкриття його
ячейки невідомими чоловіками.
Наявність вкрадених речей та їх
вартість підтверджує чеками із
магазинів , ці речі були придбані його
батьками та подаровані йому. Моральну
шкоду убачає в тому, що втратив
заробіток, за рахунок якого здійснював
оплату на навчання, а також ніс витрати
на відновлення фізичного та душевного
стану, суму шкоди визначив на свій
розсуд. В день крадіжки його ніхто не
примушував класти речі до камери схову
, але в інші рази охоронці звертали його
увагу, що в них є місце для зберігання
речей. Табличку, яка вказує на те, що
магазин не несе відповідальності за
збереження речей побачив тільки тоді,
коли охоронець вказав на неї, на його
думку, вона знаходиться у незручному
місці.

Представник відповідача
заперечував проти позову та вважає
заявлені вимоги недоведеними, ніякий
договір зберігання між ним та
позивачем не укладався. У магазині
наявні не камери схову, а шафи для
речей, які встановлені для зручності
покупців, які , можливо, придбали
аналогічний товар в іншому місці і не
бажають непорозумінь з цього приводу.
На шафах вивішено повідомлення, що
підприємство не несе відповідальності
за зберігання речей покупців і їх ніхто
не примушує класти особисті цінні речі
до цих шаф, тим більш, в магазині
відсутні види товарів, які, із слів
позивача, були в нього вкрадені. Вважає,
що відсутні передбачені законом
підстави щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
рахунок ТОВ " Фоззі Фуд".

Вислухавши думку сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що заявлені позивачем ОСОБА_2 позовні
вимоги не підлягають задоволенню в
повному обсязі за наступними
підставами.

Позивач вважає, що між ним на
відповідачем по справі на підставі
ст.936 ЦК України був укладений договір
зберігання речей і відповідач ,
порушивши умови цього договору повинен
нести цивільно- правову
відповідальність за даним договором , а
саме: відшкодувати заподіяну
матеріальну та моральну шкоду.

Між тим, суд вважає, що на підставі
ст.60 ЦПК України позивач ОСОБА_2 не
довів належними і допустимими доказами
ні факт договірних правовідносин, ні
розмір заподіяної матеріальної та
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, 2 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов"язків. Договір
може бути одностороннім , якщо одна
сторона бере на себе обов"язок перед
другою стороною вчинити певні дії або
утриматись від них, а друга сторона
наділяється лише правом вимоги, без
виникнення зустрічного обов"язку щодо
першої сторони.

Статтею 627 ЦК України передбачена
свобода договору, тобто сторони є
вільними в його укладенні , виборі
контрагенту та визначенні умов
договору.

Але, процедурі укладення договору
відповідно до ч.3 ст.638 ЦК України завжди
передує надходження пропозиції однієї
сторони укласти договір ( оферти) і
прийняття пропозиції ( акцепту) другою
стороною.

Суд вважає, що позивач не довів
факт надходження пропозиції від
відповідача , спрямованої на укладення
договору зберігання речей , навпаки ,
відповідач вивісив публічну об"яву про
те, що цінні речі просить брати з собою
та адміністрація не несе
відповідальності за збереження речей (
а.с.27), тобто у зрозумілій формі
висловив відсутність бажання на
укладення договору зберігання речей.
Сам позивач не заперечує факт
наявності такої об"яви в приміщенні
магазину на момент крадіжки речей , а
також пояснив, що його ніхто із
працівників відповідача не примушував
у обов"язковому порядку покласти речі
до шафи. Наявність вищеназваної об"яви
у " незручному місці", як вказує позивач
, не позбавляло його права отримати
додаткову консультацію з приводу
зберігання особистих цінних речей у
працівників магазину.

Таким чином, суд вважає , що між
сторонами спору відсутні договірні
правовідносини , у зв"язку з чим не має
правових підстав для відшкодування
матеріальної та моральної шкоди і
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України у разі
відмови у задоволенні позову в повному
обсязі понесені позивачем судові
витрати не підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст. 626, 627, 638 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88 , 212-215 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю " Фоззі Фуд" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі в десятиденний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особами, які не
були присутні при його проголошенні у
той же строк із дня отримання його
копії.

Повне рішення суду виготовлено на
протязі п"яти днів із дня проголошення
його вступної та резолютивної частини.

Суддя:
В. В. Костенко