Справа № 190/1989/13-ц
Провадження 2/190/35/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

( заочне)

10 січня 2014
року

П’ятихатський районний суд

Дніпропетровської
області

в складі
головуючого-судді

Легкошерст Ю.В.,

при
секретарі

Гук С.Р.,

за участю
позивача

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. П’ятихатки
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Худаш, третя особа
Головне Управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у праві користування
та володіння майном шляхом зняття з
місця реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у праві користування та
володіння майном шляхом зняття з місця
реєстрації.

В обгрунтування заявлених
вимог зазначив, що йому на праві
власності належить будинок № 181 по вул.
Польовій в м. П’ятихатки
Дніпропетровської області. В квітні 2005
року він зареєстрував шлюб з
відповідачкою, у зв’язку з чим ним була
дана згода на реєстрацію ОСОБА_2 у його
домоволодінні. 28 лютого 2012 року шлюб
між ними розірвано, з січня 2012 року
відповідачка фактичної проживає у
своїх родичів, проте продовжує бути
зареєстрована в його будинку та
добровільно знятися з реєстраційного
обліку не бажає. Вважає, що ОСОБА_2
перестала бути членом його сім’ї,
однак продовжує бути зареєстрованою в
його будинку, чим здійснює перешкоди у
здійсненні ним права користування та
розпорядження власністю. Просить
усунути перешкоди у здійсненні права
користування, володіння та
розпорядження житлом шляхом зняття її
з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і на підставах
викладених в позовній заяві.
Уточнювати або змінювати позовні
вимоги в судовому засіданні
відмовився.

Відповідачка ОСОБА_2 в
судове засідання не з’явилась, про
день час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення про
отримання судової повістки /а.с.20,30/,
заява про розгляд справи за її
відсутності до суду не надходила.

Третя особа, Головне
управління Державної міграційної
служби Укрїни в Дніпропетровській
області свого представника до суду не
направили, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Свідок ОСОБА_3 показав, що
проживає по сусідству з позивачем,
знає, що останній перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, проте
сумісне життя між ними не склалося,
тому шлюб був розірваний. Відповідачка
ОСОБА_2 на протязі останніх років у
будинку відповідача не проживає.

Свідок ОСОБА_4 показала, що
проживає по сусідству з позивачем
ОСОБА_1, останній на протязі останніх
п’яти років проживає один, колишня
дружина ОСОБА_2 в його домоволодінні по
вул. Пушкіна, 7 м. П’ятихатки не
проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Таким чином, оскільки
відповідач у судове засідання не
з'явилась, про місце, дату та час
судового розгляду справи була
сповіщена належним чином, про причини
неявки суд не повідомила, не надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, не скористалась правом
надання заперечень проти позову, у
зв'язку з чим суд за згодою позивача
вирішує справу в порядку заочного
розгляду на підставі наявних у справі
доказів.

Вислухавши позивача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві
власності належить домоволодіння № 181
по вул. Польовій в м.
П’ятихатки Дніпропетровської області,
що підтверджується копією договору
дарування від 21.03.2002 року та копією
реєстраційного посвідчення, виданого
П’ятихатським бюро технічної
інвентаризації /а.с.5,6/.

У квітні 2005 року позивач
ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з
відповідачкою, у зв’язку з чим ним була
надана згода на реєстрацію ОСОБА_2 у
домоволодіння № 181 по вул. Польовій в м.
П’ятихатки Дніпропетровської області,
про що свідчить копія домової книги
/а.с.7-9/ та довідка про реєстрацію місця
проживання /а.с.12/.

28 лютого 2012 року шлюб між
сторонами розірвано, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу /а.с.4/.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. При цьому відповідно
до ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм
цивільного законодавства України дає
підстави для висновку про те, що у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7
Закону України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із
указаної норми, зняття з реєстрації
місця проживання може бути здійснено
на підставі рішення суду виключно про:
1) позбавлення права власності на
житлове приміщення; 2) позбавлення
права користування житловим
приміщенням; 3) визнання особи безвісно
відсутньою; 4) оголошення фізичної
особи померлою.

Виходячи з того, що Закон
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення
питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК
України члени сім'ї власника житлового
будинку, які проживають разом з ним у
будинку, що належить йому, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст. 156 цього
Кодексу припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє їх
права користування займаним
приміщенням.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач вселилась в
будинок, як член сім'ї позивача, набула
право проживання у житловому
приміщенні та зареєструвала своє місце
проживання в установленому законом
порядку.

Реєстрація місця проживання є похідним
правом від права користування житлом, а
тому зняти відповідача з реєстрації
місця проживання можна лише за умови
втрати нею права користування цим
житлом чи у зв'язку з його виселенням у
добровільному чи примусовому порядку.

Оскільки такі позовні
вимоги позивачем не заявлялися, в
судовому засіданні ОСОБА_1 уточнювати
або змінювати позовні вимоги
відмовився, тому за наявності у
відповідача права проживання у цьому
будинку підстави для зняття з
реєстрації відсутні, в зв’язку з чим
вимоги позивача не є законними та
обгрунтованими, а тому задоволенню не
підлягають.

На підставі ст. 156 ЖК України,
відповідно до ст. 7 Закон України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" та керуючись ст.ст. 10,60, 88, 209,
212-215, 218, 224-229 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 Худаш, третя особа Головне
Управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод у праві
користування та володіння майном
шляхом зняття з місця реєстрації –
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто П"ятихатським районним
судом Дніпропетровської області за
письмовою заявою відповідача протягом
десяти днів з дня отримання
відповідачем копії рішення.

Позивачем на рішення суду
протягом десяти днів з дня
проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області.

Повний текст рішення
виготовлено 13.01.2014 року.

Головуючий - суддя

Ю.В. Легкошерст