Вінницький міській суд Вінницької
в складі: головуючого Бар'яка А.С.,
за участі секретаря Сивенюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання №3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінниця -
Реставрація» про стягнення суми
заборгованості та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
по заробітній платі, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ «Вінниця - Реставрація» про
стягнення суми заборгованості та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по заробітній платі,
зазначивши, що з 2009 року по 01.07.2013 року
працював на посаді охоронця в ТОВ
«Вінниця - Реставрація». При звільнені
позивачу не була виплачена
заборгованість по заробітній платі в
позивачу і на деь звернення до суду, а
тому відповідач вважає, що порушено
його право на оплату праці, в силу чого,
просить суд стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
заробітну плату в сумі 4509 грн. 50 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 01.07.2013 року по
01.12.2013 року в сумі 4731 грн. 69 коп., всього -
Позивач будучи належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
однак, звернувся до суду із заявою, в
якій просить справу розглянути без
його участі, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, в судове засідання повторно не
з'явився, повідомлення про причини
своєї неявки та заяву про розгляд
справи за їх відсутності суду не
надіслав, в силу чого, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду
справи та вважає за можливе вирішити
справу на підставі наявних у ній даних
та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169
ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України,
взявши до уваги відсутність
заперечення з боку позивача про
можливий заочний розгляд справи та
ухвалення заочного рішення на підставі
наявних у справі доказів, суд
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи.

Суд вивчивши матеріали справи,
визначив, встановив та дослідив
слідуючі докази, обставини та
відповідні правовідносини:

Відповідно до довідки № 35 від 30.10.2013 та
довідки № 34 від 30.10.2013 року, виданих
директором ТОВ «Вінниця - Реставрація»
Остапенко Є.І., вбачається, що ОСОБА_1
дійсно працював в ТОВ «Вінниця -
Реставрація» на посаді охоронця,
заборгованість по заробітній платі
станом на 29.10.2013 року становить 26000 грн.
50 коп., в тому числі за січень - червень
2013 року 4509 грн. 50 коп., при цьому
зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1 за
січень-червень 2013 року становить 5209
грн. 50 коп., виплачено 700 грн. 00 коп.(а.
с.4-5).

Зміст листа від 11.09.2013 року № 02-Б550/01-36
Державної інспекції України з питань
праці ТДІПП у Вінницькій області
зазначає, що перевіркою зафіксовано
порушення трудового законодавства
щодо строків виплати заробітної плати
та строків розрахунку при звільнені
працівників ТОВ «Вінниця -
Реставрація», при цьому зазначається,
що сума заборгованості ОСОБА_1
заробітної плати за період роботи з 2009
року по 01.01.2013 року становить 21491 тис.
грн., а в період з січня 2013 року по 01.07.2013
року заробітна плата ОСОБА_1 взагалі не
нараховувалась. (а. с. 3).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При ухваленні даного рішення, суд
керується виключно тими доказами, що є
в матеріалах справи, оскільки неявка
сторін в судове засідання унеможливлює
суд реалізувати повноваження в порядку
ч.4 ст. 10 ЦПК України, в тому числі
роз'яснити про необхідність надання
суду доказу розміру заробітної плати
позивача за останні два місяці роботи
та надання трудової книжки, які
відсутні в матеріалах справи, однак суд
бере до уваги та враховує при
визначенні заробітної плати позивача
інформацію про його заробітну плату,
зазначену в вище досліджених довідках
роботодавця - ТОВ «Вінниця -
Реставрація».

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 працював в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «Вінниця -
Реставрація» з 2009 року по 01.07.2013 рік, при
цьому сума заборгованості ОСОБА_1
заробітної плати, яка не оспорюється
роботодавцем, станом на 29.10.2013 року
становить 26000 грн. 50 коп., а заробітна
плата ОСОБА_1 за січень-червень 2013 року
становить 5209 грн. 50 коп.

Стаття 116 КЗпП України вказує, що при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

А тому, враховуючи відсутність спору
між звільненим працівником ОСОБА_1 та
роботодавцем ТОВ «Вінниця -
Реставрація» щодо розміру сум,
належних працівникові при звільненні,
суд вважає, що ТОВ «Вінниця -
Реставрація» повинно було виплатити
суму заробітної плати, що становить 26000
грн. 50 коп. ОСОБА_1 в день звільнення
останнього, а саме: 01.07.2013 року, однак не
зробило цього, порушивши норми чинного
трудового законодавства України, при
цьому в наданих ОСОБА_1 довідках не
зазначається, що невиплата сум
заробітної плати відбулась з вини
самого працівника, а відтак, суд
приходить до переконання про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості по
заробітній платі в сумі 26000 грн. 50 коп., з
застосуванням до даних спірних
правовідносин вимог ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи Порядок обчислення
середньої заробітної плати,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 та
розмір зарплати ОСОБА_1 за
січень-червень 2013 року, що становить 5209
грн. 50 коп., з огляду на те, що суд не може
вийти за межі позовних вимог, в яких
позивач чітко зазначає період затримки
розрахунку - п'ять місяців, протягом
якого позивач просить стягнути середню
заробітну плату, суд вважає, що сума
середньої заробітної плати позивача за
час затримки виплати належних йому сум
заробітної плати, яка підлягає
стягненню на його користь з
відповідача, становить 5115 грн. 37 коп., а
саме: 5209 грн. 50 коп.(сума заробітної
плати за січень-червень) ч 6 = 868 грн. 25
коп.(сума середньої заробітної плати за
один місяць протягом останніх 6
календарних місяців роботи, що
передують звільненню, враховуючи
відсутність інших доказів заробітної
плати); 868 грн. 25 коп. х 2 = 1736 грн. 50
коп.(сума середньої заробітної плати за
останні 2 календарних місяців роботи,
що передують звільненню); 1736 грн. 50 коп.
ч 37(кількість роб. днів) = 46 грн. 93 коп.(
розмір заробітної плати за один день
роботи за виключенням святкових та
вихідних днів в травні та в червні 2013
року); 46 грн. 93 коп. х 109(кількість роб.
днів) = 5115 грн. 37 коп. (сума середньої
заробітної плати за п'ять місяців, які
охоплюються предметом позову і
протягом яких не було проведено з
позивачем відповідного розрахунку за
виключенням святкових та вихідних днів
в липні-листопаді 2013 року).

Суд вважає помилковою позицію
позивача щодо заявленої вимоги про
стягнення заборгованості по
заробітній платі в сумі 26000 грн. 50 коп.
та стягнення заробітної плати в сумі 4509
грн. 50 коп., оскільки сума
заборгованості в розмірі 26000 грн. 50 коп.,
згідно наданих позивачем доказів,
охоплює всю заборгованість по
заробітній платі, в тому числі і за
січень-червень 2013 року та визначалась
роботодавцем станом на 29.10.2013 рік(а.с. 4),
в той час, як сума заборгованості по
заробітній платі в розмірі 4509 грн. 50
коп. відноситься до періоду невиплати
заробітної плати за січень-червень 2013
року, тобто була врахована при
визначенні заборгованості станом на
29.10.2013 року і зазначалась як «в тому
числі», при цьому відповідні суми
підтверджуються відомостями,
зазначеними в листі Державної
інспекції України з питань праці ТДІПП
у Вінницькій області, де зазначено, що
заборгованість по виплаті заробітної
плати ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 року
становить 21491 тис. грн., що в сумі з
заробітною платою за січень-червень 2013
року в розмірі 5209 грн. 50 коп. та з
врахуванням виплати 700 грн. 00 коп. -
становить 26000 грн. 50 коп., а тому в цій
частині позовні вимоги є
необгрунтованими, а відтак задоволенню
не підлягають.

За даних обставин, враховуючи
порушення відповідачем трудового
законодавства, яке призвело до
невиплати позивачу належних йому сум
заробітної плати при звільненні, які не
були виплачені і в подальшому, що
спричиняє настання наслідків,
прописаних в нормі ч. 1 ст. 117 КЗпП
України, які передбачають виплату
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, з огляду на те,
що суд в цивільному судочинстві не
наділений повноваженнями вийти за межі
позовних вимог, в яких позивач чітко
визначив період в п'ять місяців, а саме:
з 01.07.2013 року по 01.12.2013 рік, протягом
якого з ним не було проведено
відповідних розрахунків і за який
необхідно стягнути відповідну суму
середнього заробітку, взявши до уваги
необгрунтованість вимоги про
додаткове стягнення заробітної плати в
сумі 4509 грн. 50 коп., суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення з
стягненням з відповідача на користь
позивача 31115 грн. 87 коп., що становить
заборгованість по заробітній платі в
сумі 26000 грн. 50 коп. та компенсацію
середньої заробітної плати за час
затримки виплати належної звільненому
працівнику заробітної плати в період з
01.07.2013 року по 01.12.2013 року в сумі 5115 грн. 37
коп.

На підставі наведеного та ст. ст.116, 117
КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 224-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінниця -
Реставрація» м. Вінниця на користь
ОСОБА_1 31115 грн. 87 коп. (тридцять одну
тисячу сто п'ятнадцять гривень
вісімдесят сім коп.), що становить
заборгованість по заробітній платі в
сумі 26000 грн. 50 коп. та компенсацію
середньої заробітної плати за час
затримки виплати належної звільненому
працівнику заробітної плати в період з
01.07.2013 року по 01.12.2013 року в сумі 5115 грн. 37
коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вінниця -
Реставрація» м. Вінниця на користь
держави судовий збір в сумі 311 грн. 15
коп.

Копію заочного рішення відправити
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії з додержанням вимог ст. 229
ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя