Кам"янсько-Дніпровський районний суд
Справа № 318/1392/14-ц
Номер провадження №2/318/349/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2014 р.
м. Кам"янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області у складі:

Головуючого судді
Капустинського М.В.

При секретарі
Бекетовій А.В.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог:
Іванівська сільська рада
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, про визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом,
в якому зазначає, що вона проживала в
АДРЕСА_1 з 01.09.1977 року. Це житлове
приміщення було їй надано радгоспом
«Іванівка», де позивач працювала. Потім
ОСОБА_1 купила ? частку будинку. За
договором купівлі-продажу від 28.11.1990
року нею було придбано ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1. При угоді
від імені радгоспу виступав ОСОБА_4,
який діяв на підставі довіреності № 1685
від 28.11.1990 року та наказу № 55 від 31.03.1989
року. На підставі цього договору
купівлі-продажу позивач від
Іванівської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області отримала
свідоцтво 30 про право особистої
власності в цілому на будівлю на її
ім'я. Вчасно державну реєстрацію в
органах БТІ позивач не здійснила. Однак
у свідоцтві помилково було записано, що
вона має право власності на будинок в
цілому, що не відповідало дійсності.
Вчасно державну реєстрацію позивач не
провела.

Свою половину земельної ділянки
позивач приватизувала. 22 вересня 1995
року їй було видано державний акт серії
ЗП 0904 на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,11га,
розташовану по АДРЕСА_1
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області. На її звернення до
бюро технічної інвентаризації для
державної реєстрації свого 27 вересня
2012 року позивач отримала відмову, про
що було зазначено в рішенні від 16
жовтня 2012 року за № 647. Внести
виправлення до свідоцтва на теперішній
час сільська рада також не може,
оскільки оригінал договору
купівлі-продажу у неї було вилучено
сільською радою в 1994 році, у позивач на
руках лише оригінал свідоцтва з
неточностями. Сільською радою оригінал
договору також втрачено. Крім того, на
теперішній час назва сільської ради
також змінилася.

Позивач просить визнати за нею право
власності АДРЕСА_1, що розташована в
будинку АДРЕСА_1, та складається з
приміщень: « 1» - коридор, загальною
площею 6,6 кв.м., « 2» - кухня, загальною
площею 13,6 кв.м., « 3» - санвузол,
загальною площею 3,4 кв.м., « 4» - кухня,
загальною площею 7,4 кв.м., « 5» - прихожа,
загальною площею 11,6 кв.м., «6» - кімната,
житловою площею 10,1 кв.м., « 7» - кімната,
житловою площею 8,3 кв.м., « 8» - кімната,
житловою площею 13,0 кв.м., « 9» - комора,
загальною площею 5,3 кв.м., що становить ?
частку житлового будинку, позначеному
в технічному паспорті літерою «А»,
загальною вартістю 100 340 грн., а також на
будівлі і споруди: «а1» - прибудову,
вартістю 14603 грн., «а2» - прибудову,
вартістю 21 819 грн., «а4» - прибудову,
вартістю 26 189 грн. «Н» - гараж, вартістю
10 097 грн., «О» - сарай, вартістю 1701 грн.,
«П» - сарай, вартістю 3492 грн., «№ 8» -
свердловина, вартістю 1072 грн., «Ф» -
вбиральня, вартістю 1652 грн., «Пг1» -
погріб з шийкою, вартістю 3067 грн., «Р» -
теплиця, вартістю 3113 грн., «Т» - теплиця,
вартістю 18286 грн., «т» - вхід до теплиці,
вартістю 1930 грн., «С» - теплиця,
вартістю 17898 грн., «У» - теплиця,
вартістю 11823 грн.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність,
просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, надали
суду заяви про розглдя справи у їх
відсутність, позовні вимоги визнають,
заперечень не мають.

В судове засідання третя особа
Іванівська сільська рада не з'явилася,
від них надійшла заява про розгляд
справи у їх відсутність, заперечень не
мають.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши всі докази, суд
приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою
в її паспорті серії НОМЕР_1 від 11.08.2004 р.
(а.с. 4).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 28.11.1990 року ОСОБА_1 придбала у
радгоспу «Іванівка» ? частину будинку
АДРЕСА_1. При угоді від імені радгоспу
виступав ОСОБА_4, який діяв на підставі
довіреності № 1685 від 28.11.1990 року та
наказу № 55 від 31.03.1989 року (а.с. 5).

На підставі цього договору
купівлі-продажу Іванівською сільською
радою Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області було видано
свідоцтво 30 про право особистої
власності в цілому на будівлю на ім'я
ОСОБА_1 Вчасно державну реєстрацію в
органах БТІ здійснено не було.

ОСОБА_1 приватизувала свою частину
земельної ділянки, на якій розташована
її половина будинку. Це доводиться
державним актом серії ЗП 0904 від 22.09.1995
року, який підтверджує право приватної
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
розміром 0,11га, розташовану в АДРЕСА_1
(а.с. 12).

Рішенням реєстратора від 16.10.2012 р. за №
647 було відмовлено у державній
реєстрації права власності у зв'язку з
невідповідністю тексту договору
купівлі-продажу та тексту свідоцтва (в
договір зазначено, що було куплено ?
частку будинку - як і є насправді, а в
свідоцтві записано, що будинок
належить ОСОБА_1 в цілому). Крім того,
реєстратор зазначив, що договір
купівлі-продажу не входить до переліку
правовстановлювальних документів,
зазначених в Тимчасовому положенні
(а.с. 7).

Згідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно до п. 1 Інформаційного листу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», відповідно до статті 2
Закону України від 1 липня 2004 року №
1952-IV «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

На час здійснення ОСОБА_1 купівлі
частини будинку у радгоспу «Іванівка»
діяв закон «Про власність в СРСР» від 6
березня 1990 року N 1305-I (далі - закон №
1305-I), що був чинним аж до прийняття
закону Української РСР «Про власність»
від 7 лютого 1991 року N 697-XII.

Згідно до ст. 1 закону «Про власність в
СРСР» право власності в СРСР
визнається і охороняється законом.
Власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається майном,
яке йому належить. За ст. 3 цього закону
будівлі, споруди також вважалися
об'єктами власності. Згідно до ч. 5 ст. 4
цього ж закону держава створює умови,
необхідні для розвитку різноманітних
форм власності, і забезпечує їх захист.

В силу ч. 1 ст. 6 закону № 1305-I №
власність громадян створюється і
примножується за рахунок інших
трудових доходів від участі в
суспільному виробництві, набуття
майна на інших підставах, які
допускаються законом. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать законові.

Стаття 7 закону № 1305-І встановлювала, що
у власності громадян можуть бути жилі
будинки, дачі, садові будинки,
насадження на земельній ділянці,
транспортні засоби, кошти, акції та
інші цінні папери, предмети домашнього
господарства і особистого вжитку,
засоби виробництва для ведення
селянського та іншого трудового
господарства, особистого підсобного
господарства, садівництва,
городництва, індивідуальної та іншої
господарської діяльності, вироблена
продукція й одержані доходи, а також
інше майно споживчого і виробничого
призначення.

Наймач жилого приміщення в будинку
державного і громадського житлового
фонду та члени його сім'ї мають право
викупити у власника відповідну
квартиру або будинок. Після придбання
зазначеного майна у власність
громадянин має право розпоряджатись
ним на свій розсуд - продавати,
заповідати, здавати в оренду, вчиняти
щодо нього інші угоди, які не
суперечать законові.

Згідно до ч. 1 ст. 12 закону № 1305-І
власність колективного підприємства
виникає у разі переходу всього майна
державного підприємства у власність
трудового колективу, викупу
орендованого майна або придбання майна
іншими передбаченими законом
способами.

За ст. 31 цього ж закону держава гарантує
стабільність відносин власності,
встановлених відповідно до цього
Закону, та забезпечує в законодавстві
громадянам, організаціям та іншим
власникам однакові умови захисту права
власності.

Згідно до Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
проводиться державна реєстрація
об'єктів нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та
фізичних осіб Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
затвердженого Наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року N 56, що діяв в ті часи та
втратив чинність в силу наказу
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 9 червня 1998 року N 121, цей
документ підлягав державній
реєстрації, яку вчасно позивач не
провела. На теперішній час порядок
державної реєстрації також змінено.
Згідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації. За
моїм усним зверненням із документами,
мені порадили звернутись до суду, так
як реєстрації за наявних у мене
документів проведено не може бути.

Внести виправлення до свідоцтва на
теперішній час сільська рада також не
може, оскільки оригінал договору
купівлі-продажу у позивачки було
вилучено сільською радою в 1994 році.
Сільською радою оригінал договору
також втрачено, назва сільської ради
також змінилася.

Стаття 392 ЦК України встановлює, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Згідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав, свобод чи інтересів.

22 березня 2013 року було виготовлено
технічний паспорт. Відповідно до
характеристики будинку, зазначеній в
технічному паспорті, на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 розташовано об'єкти:
«А» - житловий будинок, «Пг» - погріб з
шийкою, «Пг1» - Погріб з шийкою, «а» -
прибудова, «а1» - прибудова, «а2» -
прибудова, «а3» - прибудова, «а4» -
прибудова, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «З» -
літня кухня, «К» - вбиральня, «Л» - сарай,
«М» - сарай, «Н» - гараж, «О» - сарай,
«Огл.» - оглядова яма, «П» - сарай, «Р» -
теплиця, «С» - теплиця, «т» - вхід до
теплиці, «Т» - теплиця, «Ф» - вбиральня,
«№ 3» - паркан, «» 4» - ворота, «№ 5» -
свердловина, «№ 6» - паркан, «№ 7» -
паркан, «№ 8» - свердловина, «№ 9» -
ворота.

Позивач проживає в квартирі 2, так як
будинок - на двох співвласників.
АДРЕСА_1 займають ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
яким належить по ? частці цього будинку.

Загальна площа приміщень будинку
становить 142,6 кв.м, житлова по будинку -
64,0 кв.м.

З урахуванням того, що ОСОБА_1
добудовувала прибудови до будинку,
загальна площа її половини
збільшилася. Так, в 1966 році було
прибудовано прибудову «а1», вартістю 14
603 грн., в 1989 році - прибудову «а2»,
вартістю 21 819 грн., в 1997 році - прибудову
«а4», вартістю 26 189 грн.

На половину будинку, АДРЕСА_1,
припадають такі приміщення в житловому
будинку, позначеному літерою «А» і
прибудовах «а1», «а2», «а4»: « 1» - коридор,
загальною площею 6,6 кв.м., « 2» - кухня,
загальною площею13,6 кв.м., « 3» - санвузол,
загальною площею 3,4 кв.м., « 4» - кухня,
загальною площею 7,4 кв.м., « 5» - прихожа,
загальною площею 11,6 кв.м., « 6» - кімната,
житловою площею 10,1 кв.м., « 7» - кімната,
житловою площею 8,3 кв.м., « 8» - кімната,
житловою площею 13,0 кв.м., « 9» - комора,
загальною площею 5,3 кв.м.

Таким чином, АДРЕСА_1 припадає 79,3 кв.м.
загальної площі та 31,4 кв.м. житлової
площі і 47,9 кв.м допоміжної площі.

На половині земельної ділянки розміром
0,11 га, крім квартири АДРЕСА_1, ще
розташовані такі об'єкти:

«Н» - гараж, вартістю 10 097 грн., «О» -
сарай, вартістю 1701 грн., «П» - сарай,
вартістю 3492 грн., «№ 8» - свердловина,
вартістю 1072 грн., «Ф» - вбиральня,
вартістю 1652 грн., «Пг1» - погріб з шийкою,
вартістю 3067 грн., «Р» - теплиця,
вартістю 3113 грн.,

«Т» - теплиця, вартістю 18286 грн., «т» -
вхід до теплиці, вартістю 1930 грн., «С» -
теплиця, вартістю 17898 грн., «У» - теплиця,
вартістю 11823 грн., «№ 6» - паркан,
вартістю 6289 грн., «№ 9» - ворота,
вартістю 5194 грн. Загальна вартість
прибудов становить 85 614 грн.

Відповідачі повністю визнають позов.
Згідно до ст. 174 ЦПК України відповідач
може визнати позов протягом усього
часу розгляду справи. Частина 4 цієї
статті встановлює, що у разі визнання
позову відповідачем суд при наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги законні та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 57-61, 174, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, п. 1
Інформаційного листу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог:
Іванівська сільська рада
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області, про визнання
права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
АДРЕСА_1, та складається з приміщень: «
1» - коридор, загальною площею 6,6 кв.м., «
2» - кухня, загальною площею 13,6 кв.м., «
3» - санвузол, загальною площею 3,4 кв.м.,
« 4» - кухня, загальною площею 7,4 кв.м., «
5» - прихожа, загальною площею 11,6 кв.м., «
6» - кімната, житловою площею 10,1 кв.м., «
7» - кімната, житловою площею 8,3 кв.м., « 8»
- кімната, житловою площею 13,0 кв.м., « 9» -
комора, загальною площею 5,3 кв.м., що
становить ? частку житлового будинку,
позначеному в технічному паспорті
літерою «А», загальною вартістю 100 340
грн., а також на будівлі і споруди:

- «а1» - прибудову вартістю 14603 грн., «а2» -
прибудову, вартістю 21 819 грн., «а4» -
прибудову, вартістю 26 189 грн., «Н» -
гараж, вартістю 10 097 грн., «О» - сарай,
вартістю 1701 грн., «П» - сарай, вартістю
3492 грн., «№ 8» - свердловина, вартістю 1072
грн., «Ф» - вбиральня, вартістю 1652 грн.,
«Пг1» - погріб з шийкою, вартістю 3067
грн., «Р» - теплиця, вартістю 3113 грн., «Т»
- теплиця, вартістю 18286 грн., «т» - вхід до
теплиці, вартістю 1930 грн., «С» - теплиця,
вартістю 17898 грн., «У» - теплиця,
вартістю 11823 грн., «№ 6» - паркан,
вартістю 6289 грн., «№ 9» - ворота,
вартістю 5194 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Кам'янсько-Дніпровський районний
суд Запорізької області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, що приймали участь у справі,
однак не були присутніми під час його
проголошення, - протягом цього ж строку
з дня отримання копії рішення.

Суддя
М.В.
Капустинський