Справа №591/6245/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов О. В.Номер
провадження 22-ц/788/75/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Таран С. А., Левченко Т. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Володимирський»

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Володимирський»,
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5

про визнання договору поруки
припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 20 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір
поруки від 11 жовтня 2006 року, укладений
між АКБ «Європейський», ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на забезпечення кредитного
договору № 020-в/03.03 від 11 жовтня 2006 року,
укладеного між АКБ «Європейський» та
ОСОБА_4 припиненим з 29 липня 2009 року.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Володимирський» посилається на
неналежне дослідження матеріалів
справи, порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що за договором про відступлення прав
вимоги за кредитними договорами до АТ
«КБ «Володимирський» перейшли всі
права вимоги замість первісного
кредитора - АКБ «Європейський».
Вважають, що оскільки за договором
поруки позивач зобов'язувався перед
Банком відповідати за належне
виконання позичальником зобов'язань,
що випливають (та /або випливатимуть) з
договору кредиту № 020-в/03.03 від 11.10.2006
року, укладеного між Позичальником та
Банком, тому тим самим він погодився з
повним обсягом відповідальності за
договором кредиту, а отже і за
підвищеними відсотками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що 11
жовтня 2006 року між АКБ «Європейський» в
особі директора Одеської філії АКБ
«Європейський» та ОСОБА_4 було укладено
договір кредиту № 020-в/03.03 на суму 40 000, 00
дол. США. Відповідно до п.2.4 договору
позичальник сплачує кредитодавцю
проценти в розмірі 14% річних у валюті
кредиту (а.с. 8, 9).

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором, 11 жовтня 2006 року між
АКБ «Європейський» в особі директора
Одеської філії АКБ «Європейський»,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки, в якому позивач виступає
поручителем. Пунктом 3.3.2 Договору
поруки від 11 жовтня 2006 року
передбачено, що в разі змін умов
договору кредиту, кредитодавець
зобов'язаний надати поручителю
додаткову угоду про внесення
відповідних змін до цього Договору (а.с.
44).

15 травня 2009 року АКБ «Європейський» та
ВАТ «КБ Володимирський» уклали договір
про відступлення прав вимоги, згідно з
яким право вимоги за кредитними
договорами (в тому числі за наведеним
кредитним договором) перейшло до ВАТ
«КБ Володимирський» (а.с. 18, 19).

29 липня 2009 року між ВАТ «КБ
Володимирський» та ОСОБА_4 було
укладено додатковий договір до
кредитному договору № 020-в/03.03 під
заставу нерухомого майна від 11 жовтня
2006 року, згідно з яким банк
зобов'язувався надати грошові кошти зі
сплатою 19% річних з 11 жовтня 2006 року по 30
червня 2009 року; 18 % річних з 01 липня 2009
року по 11 жовтня 2016 року (а.с. 10-12).

У зв'язку з невиконанням боржником
ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_3 умов
кредитного договору заочним рішенням
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 24 вересня 2012 року було
стягнуто із зазначених осіб на користь
ПАТ «КБ «Володимирський»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 266136 грн.27 коп. та судові витрати
по справі в сумі 2661 грн.36 коп. ( а.с.220-221).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив із того, що укладення
між ВАТ «КБ Володимирський» та ОСОБА_4
додаткового договору 29 липня 2009 року,
яким збільшувався розмір плати за
користування кредитними коштами й
обсяг відповідальності поручителя без
погодження цих змін із позивачем,
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинило договір поруки та
правовідносини сторін щодо поруки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції узгоджуються з
матеріалами справи й вимогами закону.

Так, згідно зі ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України,
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Обсяг відповідальності поручителя
визначається договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено,
що поручитель згідно з п. 1.1. договору
поруки від 11 жовтня 2006 року прийняв на
себе повну відповідальність за
виконання боржником зобов'язання, а
згідно з п.3.3.2 зазначеного договору
поруки кредитодавець зобов'язувався
у разі зміни умов Договору кредиту
надати Поручителю додаткову угоду про
внесення відповідних змін до цього
договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідачем не було надано
суду жодного переконливого та
належного доказу на підтвердження тих
обставин, що позивача ОСОБА_3 було в
будь-який спосіб сповіщено про
укладення додаткового договору від 29
липня 2009 року до кредитного договору та
отримано від нього згоду на внесення
зазначених змін і доповнень до
основного кредитного договору та на
узгодження з ним (поручителем) цього
питання, а тому укладення між
відповідачем банком (ПАТ «КБ
Володимирський») та відповідачем
боржником (ОСОБА_4) додаткової угоди,
якою збільшено відсоткову ставку з 14 %
до 18 % та 19 %, належить вважати зміною
зобов'язання, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності, а
отже і припинилась дія договору поруки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо наявності підстав
для задоволення позовних вимог і
припинення поруки відповідно до ч.1
ст.559 ЦК України, оскільки вони
відповідають зібраним в справі доказам
та суд дійшов їх з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає такими , що не
заслуговують на увагу доводи апелянта
в тій частині, що позивач як поручитель
за договором поруки на підставі п.2.3.5
зазначеного договору зобов'язувався
сплачувати інші витрати, пов'язані з
виконання кредитного договору,
оскільки п. 3.3.2 спірного договору та
наведеними положеннями закону чітко
визначена необхідність узгодження з
поручителем змін та доповнень до
кредитного договору, внаслідок яких
збільшується відповідальність
останнього, а річні відсотки не є
іншими витратами в контексті
укладеного кредитного договору,
оскільки за договором поруки
поручитель ОСОБА_3 поручився за
виконання зобов'язання зі сплатою
відсоткової ставки саме в розмірі 14 %
річних (п. 2.2 договору поруки).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.
З підстав, зазначених в апеляційній
скарзі, рішення суду не може бути
скасоване або змінене, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Володимирський» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 20 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -