РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Підволочиський
районний суд Тернопільської області в
складі:

Головуючого
Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання
Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Підволочиську
Тернопільської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Богданівської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області, ОСОБА_3, про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до Богданівської
сільської ради Підволочиського району
Тернопільської області, ОСОБА_3, про
визнання за ними права власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, зокрема за
ОСОБА_1 права власності на 2/3 частки
житлового будинку з належними до нього
будівлями та спорудами АДРЕСА_1,
зокрема на 1/3 частку, що належить їй як
члену колгоспного двору, ? частку в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9
року в с. Богданівка Підволочиського
району Тернопільської області; за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку
житлового будинку з належними до нього
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що
належить їй як члену колгоспного двору.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі посилаються на те, що у
відповідності до свідоцтва про право
власності на житловий будинок
зазначене будинковолодіння належить
до колгоспного двору, що складається з 4
членів, головою якого є - ОСОБА_4, з яким,
згідно архівної довідки, проживали
дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_1 Після
смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом, спадщину прийняла, оскільки
на час відкриття спадщини проживала
разом із спадкодавцем, проте при
зверненні до нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
їй відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії у зв'язку із відсутністю
правовстановлюючого документу про
належність частки житлового будинку
спадкодавцеві. Враховуючи те, що
вирішити спір в позасудовому порядку
не можливо, - просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві, підтримала в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, подала заяву, в якій просить
справу розглянути у її відсутності,
позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, пояснив, що з 1986
році разом із сім»єю зареєстрований та
проживає у АДРЕСА_2. З цього часу
будь-якої участі у веденні спільного
господарства у будинковолодінні по
АДРЕСА_1 не брав, коштами не допомагав,
спадщину після смерті батька не
прийняв та приймати не бажає.

Представник відповідача -
Богданівської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області в судове засідання не
з'явилися, хоч про дату, час та місце
судового розгляду справи були
повідомлені в установленому законом
порядку, однак подали до суду заяву,
згідно якої заявлені позовні вимоги
позивачів визнають та просять справу
розглянути у їх відсутності.

За вказаних обставин суд приходить до
переконання, що справу слід розглянути
у відсутності представника
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Судом, дослідивши та оцінивши докази
по справі, встановив такі факти:

Згідно свідоцтва на право особистої
власності на жилий будинок, виданого 30
травня 1992 року, № 111 на підставі рішення
виконкому Богданівської сільської
ради народних депутатів № 3 від 22
квітня 1992 року, жилий будинок з
надвірними будівлями та спорудами в
АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, що
складається з 4-х членів, головою якого
є ОСОБА_4.

У відповідності до довідки, виданої
Підволочиським районним БТІ 24 вересня
2013 року № 221, та технічного паспорта на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду,- будинковолодіння
АДРЕСА_1 зареєстроване в БТІ за ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право
власності видного 30 травня 1992 року.

З довідки, виданої Підволочиським
районним державним архівом
Підволочиської РДА в Тернопільській
області 10 лютого 2014 року № 63,
вбачається, що по документах архівного
фонду «Богданівська сільська рада» у
погосподарських книгах Богданівської
сільської ради станом на 1992 рік
значиться господарство ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з яким проживали: дружина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, сини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, який
прибув 14 травня 1991 року, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_7

З пояснень відповідача ОСОБА_3
встановлено, що він разом із сином
ОСОБА_6 знятий із реєстрації та не
проживали за адресою в АДРЕСА_1 з 1986
року, що стверджується відміткою у
паспорті громадянина України та
виписками із будинкової книги. З цього
часу будь-якої участі у веденні
спільного господарства не брали.

Згідно положень ст.ст. 17, 18, 19 Закону
України "Про власність", який регулював
відносини на час виникнення
колгоспного двору, та частини 6
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
вбачається, що право власності на
майно, яке належало колгоспному двору,
мають ті члени колгоспного двору, які
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в цьому майні. Розмір частки
члена двору визначається, виходячи з
рівності часток усіх його членів.
Такими, що втратили це право,
вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років підряд до
цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на
дійсній строковій військовій службі,
навчання в учбовому закладі, хвороба);

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, як членам
колгоспного двору, які до 15 квітня 1991
року не втратили права на частку в
цьому майні, належало право власності
у розмірі по 1/3 частці житлового
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, виходячи з рівності часток
усіх членів двору. ОСОБА_3 та ОСОБА_6
втратили право власності на частки у
дворі, оскільки не менше трьох років
підряд до цієї дати не брали участі
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору. ОСОБА_5
прибув за вказаною адресою лише 14
травня 1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_4 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим Богданівською
сільською радою Підволочиського
району.

Згідно заповіту, посвідченого 04
листопада 2011 року секретарем
Богданівської сільської ради за № 102,
ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4

03 грудня 2013 року на підстави заяви
ОСОБА_1 про прийняття спадщини була
заведена спадкова справа № 76/2013р.
Дружина спадкодавця ОСОБА_2 від
прийняття спадщини після смерті
чоловіка та від обов'язкової частки у
спадщині відмовилась. 12 лютого 2014 року
гр. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на житловий
будинок АДРЕСА_1 після смерті батька
ОСОБА_4, однак їй відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючого
документу на належну спадкодавцеві
частку житлового будинку, що
стверджується постановою державного
нотаріуса Підволочиської державної
нотаріальної контори № 66/02-31 від 12
лютого 2014 року.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності виникає із підстав, що
не заборонені законом .

Згідно статті 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За вказаних обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивачів є підставними
і підлягають до задоволення шляхом
визнання за ОСОБА_1 права власності на
2/3 частки житлового будинку з належними
до нього будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, зокрема на 1/3 частку, що
належить їй як члену колгоспного двору,
? частку в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року в с.
Богданівка Підволочиського району
Тернопільської області; за ОСОБА_2
права власності на 1/3 частку житлового
будинку з належними до нього будівлями
та спорудами АДРЕСА_1, що належить їй як
члену колгоспного двору.

На підставі наведеного, керуючись ст.,
ст. 10, 60, 212, 213, 215, 292,294, 296 ЦПК України, ст.
ст. 328,392, п.4.5 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України (в
редакції 2004 року)., ч.6 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 20
від 22 грудня 1995 року "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності", суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частки житлового будинку з належними
до нього будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, зокрема на 1/3 частку, що
належить їй як члену колгоспного двору,
? частку в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року в с.
Богданівка Підволочиського району
Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частку житлового будинку з належними
до нього будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, що належить їй як члену
колгоспного двору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Підволочиський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий