У х в а л а

іменем україни

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І., Гончара
В.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_2, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання іпотечного договору
припиненим за касаційною скаргою
ОСОБА_1, поданою його представником
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 7 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и
л а:

У січні 2012 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулось до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 4 вересня 2008 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк відкрив відновлювальну відкличну
мультивалютну кредитну лінію з
лімітом 30 000 доларів США та з терміном
користування кредитними коштами по 3
вересня 2018 року. У забезпечення
виконання зобов'язання за вказаним
кредитним договором цього ж дня між
банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний
договір, предметом якого є земельна
ділянка, загальною площею 0,10 га по
АДРЕСА_1. Відповідач порушила умови
кредитного договору, допустила
заборгованість, що згідно з умовами
кредитного договору та договору
іпотеки є підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки. Просило
у рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 4 вересня 2008
року у сумі 295 314,13 грн звернути
стягнення на предмет іпотеки - земельну
ділянку загальною площею 0,10 га по
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, шляхом застосування процедури
продажу предмета іпотеки, передбаченої
Законом України «Про іпотеку».

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом, який у подальшому уточнив, і
остаточно просив визнати припиненим
іпотечний договір від 4 вересня 2008 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 29
жовтня 2012 року до Єдиного державного
реєстру юридичних і фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
державну реєстрацію припинення
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
тому вважав, що іпотека, яка має
похідний характер від основного
зобов'язання, припинена.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 25 грудня
2012 року у задоволенні первісного
позову відмовлено, зустрічний позов
задоволено.

Визнано іпотечний договір від 4 вересня
2008 року, укладений між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
та ОСОБА_1 припиненим.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 7 жовтня 2013
року рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 25
грудня 2012 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким первісний позов
задоволено, у задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 4
вересня 2008 року у сумі 295 314,13 грн
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
земельну ділянку загальною площею 0,10
га по АДРЕСА_1, що належить
на праві власності ОСОБА_1, шляхом
застосування процедури продажу
предмета іпотеки, передбаченої Законом
України «Про іпотеку», з початковою
ціною для реалізації у сумі 248 200 грн.

Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Рівненської області від 7 жовтня 2013
року, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню .

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні зустрічного
позову, суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин і вимог ст. ст.
10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого
висновку про, те що відповідно до ст.
ст. 51, 52, 598−?609 ЦК України, 47−?49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», основне
зобов'язання за кредитним договором не
припинилось, а відтак - відсутні
правові підстави для припинення й
іпотеки.

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень,
фактично зводяться до переоцінки
доказів і незгодою заявника із
висновком суду по їх оцінці.

Суд апеляційної інстанції на
основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів повно встановлено
фактичні обставини справи та вірно
застосовано норми матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його
представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 7 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар