Справа № 201/9750/13-ц (2/201/2839/2013)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -
ОСОБА_2,

представника третьої особи -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
ОСОБА_7, Жовтневий районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби про
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, зазначивши третіми
особами ОСОБА_7 та Жовтневий районний
відділ у м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку (а. с.
3-5).

Позивач у своїй позовній заяві та у
судовому засіданні в обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що на
підставі договору купівлі-продажу 3/4
частин домоволодіння від 27 липня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
та договору купівлі-продажу 1/4 частини
домоволодіння від 30 липня 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, є
власницею домоволодіння АДРЕСА_1.
Вказані договори купівлі-продажу
частин домоволодіння були укладені між
ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_3, що діяв від
імені ОСОБА_7 (продавця та власника
домоволодіння) на підставі відповідної
нотаріально посвідченої довіреності.
Оскільки на даний час в зазначеному
домоволодінні зареєстровані та
проживають відповідачі - члени родини
попереднього власника домоволодіння, а
саме: син ОСОБА_7 - ОСОБА_4, його дружина -
ОСОБА_5, та їхній син - ОСОБА_6, які в
добровільному порядку не погоджуються
знятись з реєстраційного обліку за
адресою домоволодіння АДРЕСА_1 та
виїхати з займаного ними будинку,
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
позовом та просила суд усунути
перешкоди у здійсненні нею прав
власності на домоволодіння АДРЕСА_1, та
належить їй на праві приватної
власності, шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку в будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а. с. 3-5).

У судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача - ОСОБА_4, у
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги позивача, заперечував проти їх
задоволення, посилаючись на те, що
ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх
дій.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явились, про час, дату та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причини неявки у
судове засідання не повідомили.

Представник третьої особи - ОСОБА_7, у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, просив суд їх задовольнити.

Третя особа - Жовтневий районний відділ
у м. Дніпропетровську Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області - у судове засідання для
розгляду даної цивільної справи свого
представника не направив, про день та
час розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив, надіслав на адресу суду
заяву про розгляд даної цивільної
справи за відсутності свого
представника.

Вислухавши пояснення осіб, що брали
участь в розгляді даної цивільної
справи, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку щодо
можливості задоволення позовних вимог
позивача з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договорів купівлі-продажу 3/4 частин
домоволодіння від 27 липня 2013 року та
купівлі-продажу 1/4 частини
домоволодіння від 30 липня 2013 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, належить
домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 16-17, 19-20).

Вказані договору купівлі-продажу
частин домоволодіння були укладені між
ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_3, що діяв від
імені ОСОБА_7 (продавця та власника
домоволодіння) на підставі відповідної
нотаріально посвідченої довіреності
(а. с. 8).

З довідки квартального комітету
Жовтневої районної ради м.
Дніпропетровська від 13 серпня 2013 року
вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.
с. 9).

ОСОБА_1 і в усній, і у письмовій
формі зверталась на адресу
відповідачів з пропозиціями та
вимогами знятись з реєстраційного
обліку та виселитись з належного їй
домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 15, 18).

Судом також встановлено, що 20
вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу 1/4
частин домоволодіння АДРЕСА_1
недійсним, в обґрунтування якого
посилався на те, що цей договір був
укладений шляхом введення в оману
ОСОБА_7 представником її інтересів -
адвокатом ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_7 не
мала наміру продавати належний їй
будинок, де мешкають вона та члени її
родини.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 було відмовлено, дане судове
рішення було залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Житлового кодексу
України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки
(квартири), що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі остаточного рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало чинності, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у ході судового
розгляду в їх сукупності, та приймаючи
до уваги, що позивач є єдиною власницею
спірного домоволодіння в цілому, проте
відповідачі самовільно та
безпідставно займають приміщення
даного домоволодіння, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 позбавлена можливості
реалізовувати свої права власника
даного житлового приміщення, суд
вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги позивача та усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 прав
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку в будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Приймаючи таке рішення суд також
виходив з того, що у судовому порядку
була дана оцінка договорам
купівлі-продажу, на підставі яких
ОСОБА_1 набула право власності на
спірне домоволодіння. Суди ані першої,
ані апеляційної інстанції не знайшли
підстав для визнання цих договорів
недійсними, доводи відповідача ОСОБА_4
на не усвідомлення своїх дій ОСОБА_7 під
час продажу домоволодіння не знайшли
підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст.
47 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319,
321, 346, 391 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 109, 116, 150, 155 Житлового Кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
прав власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, та належить їй на праві
приватної власності, шляхом виселення
та зняття з реєстраційного обліку в
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой