Справа № 375/579/13-ц Головуючий у І
інстанції Нечепоренко Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/373/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 44
У Х В А Л А

іменем України

9 січня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Матвієнко Ю.О., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційними скаргами прокурора
Рокитнянського району Київської
області, ОСОБА_1 на рішення
Рокитнянського районного суду
Київської області від 22 жовтня 2013 року
у справі за позовом прокурора
Рокитнянського району Київської
області в інтересах держави до
Рокитнянської селищної ради, ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_1 про визнання
недiйсними рішення селищної ради та
державного aкта на право власностi на
земельну дiлянку, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року прокурор звернувся до
суду в інтересах держави із вказаним
вище позовом, який мотивував тим, що
рішенням виконкому Рокитнянської
селищної ради від 13 листопада 2001 року у
ОСОБА_3 було вилучено земельну ділянку
площею 100 кв.м. по АДРЕСА_1 та надано її у
користування ОСОБА_4 Дане рішення було
прийняте виконкомом на підставі заяви
ОСОБА_3 про добровільну відмову від
ділянки. В подальшому рішенням
виконкому Рокитнянської селищної ради
від 22 січня 2002 року вказану ділянку
передано у власність ОСОБА_4 і внесено
зміни до його державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,26 га по АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 помер, а ділянку площею 0,2600 га
після його смерті успадкував
відповідач ОСОБА_2

Вказував, що 8 грудня 2001 року між ОСОБА_3
і ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу частини будинку і
земельної ділянки площею 0,113 га по
АДРЕСА_1. 18 червня 2010 року ОСОБА_1 подала
до міліції заяву про підробку
документів при вилученні ділянки у
ОСОБА_3, за якою була порушена
кримінальна справа. Згідно висновку
почеркознавчої експертизи від 27 червня
2012 року підпис від імені ОСОБА_3 у її
заяві на вилучення ділянки виконаний
не ОСОБА_3 23 серпня 2012 року кримінальна
справа закрита у зв'язку зі смертю
ОСОБА_4

З огляду на викладене просив визнати
незаконними і скасувати рішення
Рокитнянської селищної ради від 13
листопада 2001 року та від 22 січня 2002 року
та визнати недійсним державний акт на
право власності на землю серії КВ,
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за № 12
від 15 листопада 1996 року в частині
надання земельної ділянки площею 0,01 га
та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 21 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Прокурор та третя особа ОСОБА_1 подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким позовні
вимоги прокурора задоволити,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки відсутністю підстав для
задоволення позовних вимог прокурора.
При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_3
за життя погодилася на вилучення у неї
частини ділянки площею 100 кв.м. та
передачу її сусіду ОСОБА_4, рішення
виконкому не оскаржувала, не
зверталася із заявами чи скаргами щодо
порушення її прав при вилученні
ділянки, що у сукупності із іншими
доказами свідчить про її добровільну
згоду на вилучення земельної ділянки
та відсутність порушень при ухваленні
оскаржуваних рішень.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних
норм, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, і саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.

Згідно ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані із
позбавленням права володіння
земельною ділянкою (ч.1). Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування (ч.3).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконкому Рокитнянської
селищної ради від 13 листопада 2001 року у
ОСОБА_3 було вилучено земельну ділянку
площею 0,01 га по АДРЕСА_1 та надано у
постійне користування ОСОБА_4 для
ведення підсобного господарства.
Вказане рішення прийняте виконкомом на
підстави заяви ОСОБА_3 про добровільну
відмову від ділянки та заяви ОСОБА_4 про
виділення йому цієї ділянки (а.с.9).
Рішенням виконкому Рокитнянської
селищної ради від 22 січня 2002 року
вказану ділянку для ведення підсобного
господарства передано у власність
ОСОБА_4 і внесено зміни до державного
акту на право власності на земельну
ділянку площею 0,26 га по АДРЕСА_2,
виданого ОСОБА_4 (а.с.7-8,10-11).

8 грудня 2001 року між ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу частини будинку, за
яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбала
79/100 частин будинку по АДРЕСА_1 (а.с.86). На
підставі рішення виконкому
Рокитнянської селищної ради № 175 від 8
квітня 2003 року земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1 площею 0,1130 га передана у
власність ОСОБА_1 і остання у червні 2003
року отримала державний акт на право
приватної власності на землю серії І-КВ
№ 113379, що стверджується державним
актом (а.с.12-13).

22 листопада 2010 року за заявою ОСОБА_1
про підробку документів щодо вилучення
у ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0100
га була порушена кримінальна справа,
яка постановою від 23 серпня 2012 року
закрита у зв'язку зі смертю ОСОБА_4
(а.с.14-17). В матеріалах даної
кримінальної справи мається висновок
почеркознавчої експертизи від 27 червня
2012 року, де експерт зробив висновок,
згідно якого підпис від імені ОСОБА_3 у
її заяві на вилучення ділянки
виконаний не ОСОБА_3

Також, судом встановлено, що подаючи
позов в інтересах держави прокурор не
надав доказів, що оспорюваними ним
рішеннями та державним актом
порушуються права держави.

За таких обставин суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні позову
прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при вилученні земельної ділянки у
ОСОБА_3 і передачі її ОСОБА_4 порушено
інтереси держави необгрунтовані,
поскільки земельна ділянка вилучалася
із присадибної ділянки громадянки
ОСОБА_3 і передавалася у користування, а
пізніше у власність громадянина ОСОБА_4
Будь-яких обмежень щодо використання
чи права сервітуту дана ділянка не
містить, розташована в межах житлової
забудови всередині присадибної
території, а тому такі посилання
прокурора необгрунтовані.

Колегія суддів ввважає, що доводи
апелянта ОСОБА_1 щодо незаконності
рішення необгрунтовані, поскільки
права третьої особи не порушені
оскаржуваними рішеннями. При цьому
колегія суддів виходить з того, що на
момент ухвалення виконкомом
Рокитнянської селищної ради рішення
від 13 листопада 2001 року про вилучення у
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 100 кв.м.
по АДРЕСА_1 та надання її у користування
ОСОБА_4, ОСОБА_1 не була ні власником
будинку по АДРЕСА_1, ні власником чи
користувачем ділянки, а відтак
оспорювані прокурором рішення не
порушують її законних прав та
інтересів.

Крім того, позов пред'явлений
прокурором в інтересах держави. Якщо
ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваними
рішеннями порушено її права, то остання
вправі захистити свої права шляхом
пред'явлення відповідного позову до
суду у встановленому законом порядку.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції про відмову у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

В тому числі суд переконливо мотивував
у рішенні чому не приймає до уваги
висновок експерта у кримінальній
справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора
Рокитнянського району Київської
області, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 22 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :