Справа № 495/2469/14-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:
головуючої судді: Чебан Н.В.
при секретарі: Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу за
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури Одеської області в
інтересах держави в особі
Білгород-Дністровської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_1 про
знесення об'єкту самочинного
будівництва, звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, -
У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом, свої
вимоги обґрунтовує тим, що проведеною
перевіркою Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури Одеської
області встановлено, що ОСОБА_1
здійснено самочинне будівництво
гаражу загальною площею 58,3 кв.м. за
адресою: Одеська область,
м.Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1,
посилаючись на ст.ст. 125,188 та 212 ЗК
України просить суд зобов'язати ОСОБА_1
знести самочинне будівництво та
звільнити самовільно зайняту земельну
Представник Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури Одеської
області, надав суду заяву, відповідно
до якої просив розглядати справу без
фіксації технічними засобами(а.с.40).
Представник Білгород-Дністровської
міської ради у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причина неявки суду не
Представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області у судове засідання не
з'явився, причина неявки суду
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причина неявки суду невідома
У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України,
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Враховуючи, що у відповідності до ст.169
ЦПК України підстав для відкладення
справи судом не виявлено, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
відсутність не з'явившехся осіб за
наявними в матеріалах справи доказами.
Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно
дослідивши докази, суд приходить до
Судом встановлено, що згідно довідки №
"Білгород-Дністровське БТІ", ОСОБА_1
самовільно побудовано гараж літ. «А»
(5,47*6,40), підвал. літ. «а» (5,47*6,40) (а.с.11).
13.09.2012 року Білгород-Дністровським
міськрайонним судом Одеської області
було винесено рішення по цивільній
справі № 1505/7379/2012 за позовом ОСОБА_1 до
Білгород-Дністрвоської міської ради
про визнання права власності на
самочинне будівництво, у відповідності
до якого визнано за ОСОБА_1 право
власності на гараж, площею 58,3 кв.м.
(а.с.6-8).Однак, вже 14.05.2013 року рішенням
апеляційного суду Одеської області
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13.09.2012 року та в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Білгород-Дністрвоської
міської ради Одеської області про
визнання права власності на гараж
площею 58,3 кв.м., який розташований за
адресою: Одеська область,
м.Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1 -
відмовлено (а.с.9-10).
У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, ОСОБА_1 не набув право
власності на спірне нерухоме майно, а
рішенням апеляційного суду Одеської
області встановлено факт самочинного
будівництва ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звертався до
Білгород-Дністровської міської ради
щодо виділення йому земельної ділянки
за адресою: м.Білгород-Дністровський,
АДРЕСА_1, на підставі чого було
підготовлено проект рішення на розгляд
чергового пленарного засідання
Білгород-Дністровської міської ради,
яке відбулось 27.12.2013 року, однак питання
не знайшло підтримки більшості голосів
депутатів та було знято з розгляду
(а.с.12).

Згідно інформаційних довідок з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, за ОСОБА_1 відсутні
будь-які речові права на нерухоме майно
(а.с.13-15)

Згідно ст. 1 ЗК України земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

У відповідності до ст. 83 ЗК України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю; у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин та території сіл, селищ, міст
зокрема належить:

- розпорядження землями територіальних
громад;

- передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

У сенсі положень ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України ( з
наступними змінами), право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
( на місцевості), одержання документа,
що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідач не отримував
правовстановлюючого документа на
спірну земельну ділянку, такий
документ не проходив державну
реєстрацію, межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) йому не
виносились.

Враховуючи викладене вище,
відповідач неправомірно приступив до
використання спірної земельної
ділянки всупереч вимогам ст. 125 ЗК
України.

Відповідно до ст.ст. 20, 23 24, 29 Закону
України "Про планування і забудову
територій" фізичні і юридичні особи,
які мають намір здійснити будівництво
об'єктів містобудування (тобто
капітальних будівель або споруд) на
земельних ділянках, повинні отримати у
відповідних виконавчих органів дозвіл
на таке будівництво.

В матеріалах справи відсутні належні
документи, які б свідчили, що самочинно
збудований об'єкт нерухомості,
збудований відповідно до вимог чинного
законодавства, із дотриманням
встановлених державних стандартів,
відповідає вимогам безпеки,
екологічним, пожежним, санітарним,
будівельним вимогам тощо.

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належного проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

За змістом ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

У даному випадку вказана земельної
ділянки є комунальною власністю .

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

З матеріалів справи убачається, що
відповідного дозволу на виконання
відповідачем будівництва будинку з
спорудами не видавалось. Будівництво
здійснювалось без належних документів,
що засвідчують право
землекористування, і дозволу інспекції
Державного архітектурно - будівельного
контролю.

Отже судом достовірно встановлено, що
будівництво відповідачем здійснено
без отримання на це дозвільних
документів відповідно до чинного
будівельного законодавства України та
на земельній ділянці, яка є комунальною
власністю, а тому у відповідності до
вимог ст. 376 ЦК України вважається
самочинним будівництвом.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилався позивач як
на підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин суд приходить до
висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 83, 12, 116, 125, 126, 212
Земельного кодексу України, ст. 20,23,24,29
Закону України "Про планування й
забудову територій" ст.ст. 10, 11, 60, 61,
208,209 212-215,218, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги заступника
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури Одеської області в
інтересах держави в особі
Білгород-Дністрвоської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_1 про
знесення об'єкту самочинного
будівництва, звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки-
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити земельну
ділянку загальною площею 58,3 кв.м.,
шляхом знесення самочинно збудованого
гаражу за адресою: Одеська область,
м.Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на заочне рішення
суду подається позивачем протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його увалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Н.В.Чебан