УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Журавель В.І.,
Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Лубенської міської ради про визнання
членом сім'ї квартиронаймача та
переведення прав наймача,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Лубенської міської ради про визнання
членом сім'ї квартиронаймача та
переведення прав наймача.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від
06 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 24 квітня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Судом установлено, що відповідно до
договору найму в будинках державного і
комунального житлового фонду від 12
січня 1988 року № 19 ОСОБА_2 був
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, яка
відноситься до державного житлового
фонду. ОСОБА_2 в цьому житловому
приміщенні був зареєстрований один.

Рахунки на оплату комунальних послуг
за вказаною адресою виписані на
квартиронаймача - ОСОБА_2 За
повідомленням відповідних комунальних
служб оплата наданих послуг з травня 2013
року не здійснювалась.

ОСОБА_1 проживав в с. Засулля та мав
там реєстрацію за місцем проживання
своєї матері.

Судом критично оцінені акти
обстеження умов проживання, надані
позивачем на підтвердження
обґрунтованості позовних вимог,
оскільки вказані докази суперечать
встановленим судом обставинам та
спростовуються іншими наявними у
справі доказами.

Судом установлено та
підтверджується свідченнями свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 був
ОСОБА_2, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Також свідки повідомили, що з 2008 року з
останнім ніхто не проживав, а його син
ОСОБА_1 лише інколи приходив його
провідувати. На момент смерті ОСОБА_2
також проживав один.

Згідно з довідкою головного лікаря
Лубенської ЦМЛ від 05 березня 2014 року №
01-9/431 ОСОБА_2 з 13 березня до 22 березня 2013
року знаходився на стаціонарному
лікуванні в терапевтичному відділенні
КЦМЛ з діагнозом: занепад харчування,
вторинна анемія тяжкого ступеню.

Виходячи з наявних у справі доказів,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, дійшов
правильного висновку, що
квартиронаймач ОСОБА_2 проживав у
вищевказаній квартирі один, позивач не
був членом сім'ї квартиронаймача в
розумінні положень ст. 3 Сімейного
кодексу України та не проживав разом з
ним на момент його смерті.

За наведених обставин висновок суду
щодо відсутності правових підстав,
передбачених нормами ч. 2 ст. 824 ЦК
України та ст. 106 ЖК України для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 як в
частині визнання позивача членом сім'ї
квартиронаймача, так і в частині
переведення на нього прав наймача є
законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від
06 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
В.І. Журавель

О.І. Євтушенко

3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6- 21715 св14Категорія:Доповідач:
Євграфова Є.П.