Справа № 2/381/19/13 Головуючий у І
інстанції Соловей Г.В.Провадження №
22-ц/780/505/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Дмитренко Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права
на спадкування,-

встановила:

у листопаді 2012 року позивач
звернулася до суду з вказаним позовом,
який обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_3 після її смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Вважала, що відповідачка, як донька
померлої не має права на прийняття
спадщини після смерті матері так, як
ухилялася від її догляду, перешкоджала
померлій укласти заповіт.

Представник позивачки пояснила, що
ОСОБА_3, є матір»ю і позивача і
відповідача. За час її життя, а саме з 2009
року після отримання нею травми, вона
потребувала стороннього догляду. Між
дітьми ОСОБА_3, була домовленість
здійснювати догляд по одній неділі
кожний. Позивачка проживає в м. Києві,
ніде не працює і приїжджала на неділю
до матері та здійснювала за нею
належний догляд. Відповідачка проживає
в м. Фастові. Коли була її черга
доглядати за матір»ю вона не належним
чином це здійснювала, не викликала
лікаря коли це було необхідно, а
дзвонила позивачці щоб це здійснювала
вона. Викрала документи матері, в
зв»язку з чим, та немала можливості
скласти заповіт.

Вважала, що відповідачка під час
хвороби матері, яка була у безпорадному
стані, мала можливість але свідомо
ухилялася від надання спадкодавцю
будь-якої матеріальної допомоги та
моральної підтримки, тому просила суд
усунути ОСОБА_4 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати, позовну заяву залишити без
розгляду.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_3, яка є матір»ю позивачки
та відповідачки. Після її смерті
відкрилася спадщина, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, яка належала померлій, що
підтверджується свідоцтвом на право
спільної сумісної власності на
квартиру видане 14.01.1993 року. Заповіту
померла не залишила. Спадкоємцями
першої черги по закону є її діти -
позивачка, відповідачка та їх сестри і
брат. До нотаріальної контори з заявами
про прийняття спадщини звернулися як
позивачка так і відповідачка.

Позивачка звернулася з позовом до суду
про усунення відповідачки, як доньки
померлої від права на спадкування,
посилаючись на те, що та недоглядала
матір, та викрала документи, чим
позбавила померлу скласти заповіт.

Твердження позивача про те, що
відповідачка ухилялася від догляду за
матір»ю, залишала її у безпорадному
стані не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні і спростовуються
показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в судовому
засіданні пояснили, що ОСОБА_2
доглядала свою матір, проживала з нею
до встановлення чергування між дітьми,
надавала їй необхідну допомогу.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялась від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що правило
ч.5 ст.1224 ЦК стосується всіх спадкоємців
за законом, зокрема й тих, які
відповідно до СК не були зобов»язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Суд, при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування, повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов»язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3, потребувала стороннього
догляду (довідка Центральної районної
лікарні №2/526 від 16.11.2010 року).

Між дітьми померлої була усна
домовленість про почерговий догляд (7
днів) кожного за матір»ю. Даний факт не
заперечується сторонами та
підтверджено показами свідків,
письмовими матеріалами.

Посилання позивача про те що
відповідач викрала документи
спадкодавця, чим перешкоджала померлій
скласти заповіт, суд не прийняв до
уваги, оскільки, немає правових підстав
для їх задоволення і дані позовні
вимоги не стверджуються матеріалами
справи, доказами та доводами на які
позивач посилався, як на підставу своїх
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.1224 ЦК України, не
мають права на спадкування особи, які
умисно перешкоджали спадкодавцеві
скласти заповіт, внести до нього зміни,
або скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині.

Крім того, відповідно до ст.1233 ЦК
України, заповіт є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Як вбачається з відмовного матеріалу
про відмову в порушенні кримінальної
справи №1129 по заяві ОСОБА_1, на які
посилається позивач, 27.04.2009 року ДІМ
Фастівського МВ винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи за п.2 ст.6 КПК України. З вказаної
постанови вбачається, що ОСОБА_3,
проживала одна, внаслідок отриманої
травми потребувала стороннього
догляду, який здійснювали по черзі її
діти за взаємною домовленістю.

У ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки з
братом ОСОБА_6 та ОСОБА_1, а саме те, що
вона тримала за місцем свого
проживання документи (паспорт,
документи на квартиру) матері ОСОБА_3 На
прохання ОСОБА_1 повернути документи
відмовилася так, як вважала, що остання
може використати їх в своїх цілях. В
подальшому вищевказані документи були
повернуті ОСОБА_3 Заяв самої ОСОБА_3
щодо неправомірних дій відносно неї з
боку ОСОБА_2, до Фастівського МРВ не
надходило. Дана постанова ніким не
оскаржувалася.

Зазначені документи повернуті
відповідачкою в травні 2009 року, тобто,
ОСОБА_3 мала можливість розпорядитися
відносно належного їй майна, майнових
прав та обов»язків на випадок своєї
смерті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК
України - кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тобто, суд першої інстанції
правильно оцінив пояснення та доводи
сторін, на які посилались сторони,
проаналізувавши докази досліджені в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, та прийшов до висновку,
що підстав усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування після смерті ОСОБА_3, на які
вказує позивач відсутні.

Апелянт в апеляційній скарзі
просить залишити позовну заяву без
розгляду посилаючись на те, що вона
мала намір заявити таке клопотання до
Фастівського районного суду, однак
із-за завершення судового розгляду без
її участі, вона була позбавлена такої
можливості.

Проте, колегія суддів не приймає до
уваги такі доводи виходячи з
наступного.

Статтею 310 ЦПК України передбачено, що
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
кодексу.

Відповідно до п.5. ч.1 ст.207 ЦПК
України, суд постановляє ухвалу про
залишення заяви без розгляду, якщо
позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що
судові засідання в суді першої
інстанції неодноразово відкладалися, і
позивач і її представник були на них
присутні, тобто мали можливість подати
заяву про залишення позову без
розгляду.

11 листопада 2013 року в зв»язку з
погіршенням стану здоров»я позивачки,
слухання справи перенесено на 12
листопада 2013 року. Пізніше,
представником позивача та позивачем
подано до суду клопотання про
відкладення розгляду справи до
одужання позивача. Проте, це не
перешкоджало представнику позивача
ОСОБА_11 (який уповноважений позивачкою
на підставі довіреності №2155, що дійсна
до 13.11.2013 р.) з»явитися в судове
засідання 12.11.2013 року, про яке він також
був належним чином повідомлений.

Таким чином, правових підстав для
скасування рішення суду із залишенням
позовної заяви без розгляду,
визначених ст.ст.310,207 ЦПК України,
апеляційна скарга не містить.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обгрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Колегія суддів, з огляду на
зазначене, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,310,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 12 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді