Ухвала

іменем україни

26 червня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 24 квітня 2014 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 28 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про застосування правових
наслідків вчинення правочину під
впливом обману,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним вище позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 13 серпня 2012 року було
визнано недійсним договір
купівлі-продажу частки у статутному
фонді від 25 жовтня 2005 року, укладеного
між сторонами, в момент вчинення якого
ОСОБА_4 шляхом введення ОСОБА_3 в оману
отримала від ОСОБА_3 обумовлену
сторонами суму в розмірі 6 800 грн.
Посилаючись на викладені обставини,
просив суд задовольнити позовні
вимоги.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області від 28 травня 2014 року, у
задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить ухвалені у
справі судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, вірно
застосував для вирішення справи
положення ст. ст. 22 ч.2, 230 ч. 2 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про застосування правових
наслідків вчинення правочину під
впливом обману.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ