Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду м. Києва від 26
лютого2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 15 травня 2007 року
укладено договір № б/н та відповідач
цього ж дня отримав кредит в розмірі 15
000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Внаслідок невиконання ОСОБА_3 своїх
зобовʼ?язань за договором станом на 25
вересня 2013 року утворилася
заборгованість в розмірі 56 903 грн 85 коп.
Позивач просив стягнути
заборгованість за кредитним договором,
яка утворилась в звʼ?язку з
невиконанням зобовʼ?зань.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 29 листопада

2013 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 56 903 грн 85 коп., яка
складається із заборгованості по
кредиту в розмірі 15 544 грн 84 коп,
прострочених відсотків за період з
травня 2007 року по серпень 2013 рік в
розмірі

37 426 грн 11 коп, комісії за користування
кредитом 1 750 грн, фіксована частина
штрафу в розмірі 500 грн та штраф
(відсоткова складова) в розмірі 2 685 грн
90 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в
розмірі 569 грн 04 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26 лютого 2014 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29 листопада
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. просить
скасувати рішення апеляційного суду м.
Києва від 26 лютого

2014 року та залишити в силі рішення
Печерського районного суду м. Києва від
29 листопада 2013 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності звернення до суду.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Судом установлено, що 15 травня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3
укладено договір № б/н шляхом
приєднання (частина перша ст. 634 ЦК
України), за умовами якого відповідач
цього ж дня отримав кредит в розмірі 15
000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов
і правил надання банківських послуг
уразі незгоди зі змінами правил чи
тарифів обов'язок клієнта пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання кредитного договору,
ніхто зі сторін не заявив про намір
його припинити. У свою чергу,
відповідачка не надала банку письмової
заяви про закриття картрахунку, банк не
надав доказів того, що відповідач
звертався із заявою про продовження
дії картки та доказів отримання
відповідачем нової катки.

Відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки

ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, який
викладено у постанові від 20 листопада
2013 року (справа № 6-126 цс 3), який є
обов'язковим для застосування судами
України згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4

ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267

ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

У зв'язку з викладеним не можна
погодитись із висновками судів про
застосування строку позовної давності
без заяви сторони у спорі та відмову в
позові ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, судом не враховано, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Разом із тим, відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд у порушення ст.
ст. 213, 214, 303 ЦПК України на вказане уваги
не звернув, не встановив коли саме дія
картки закінчилась та коли було
здійснено останній платіж.
Установлення даних фактів має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Отже при вирішенні спору, апеляційний
суд у порушення статей

213-214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув, що в силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
26 лютого2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
О.В. Попович