Справа № 375/56/14-ц Головуючий у І
інстанції Литвин О.В.Провадження №
22-ц/780/3422/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Рокитнянського
районного суду Київської області від
27 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Синявської
сільської ради Рокитнянського району
Київської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: реєстраційна
служба Рокитнянського районного
управління юстиції та ОСОБА_3, про
визнання частково недійсними рішень
органу місцевого самоврядування,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
скасування його державної реєстрації,-

в с
т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та
Синявської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області про визнання частково
недійсними рішень органу місцевого
самоврядування, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування його
державної реєстрації, посилаючись на
те, що 14 березня 1992 року вона уклала з
відповідачем шлюб, який розірваний 05
квітня 2013 року.

Також вказувала, що їм з відповідачем
на праві спільної часткової власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_1 і
що підтверджується договором
дарування від 21 жовтня 2000 року,
відповідно до якого відповідач
подарував, а вона прийняла у дар
частину вказаного нерухомого майна.
Земельна ділянка розміром 0.25 га, на
якій знаходиться житловий будинок,
приватизована відповідачем під час
перебування їх у шлюбі і це
підтверджується оскаржуваними
рішеннями Синявської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області та державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№205019, виданого 15 червня 2006 року на ім'я
відповідача.

Зазначала, що Синявська сільська рада
Рокитнянського району не врахувала
належність будинку по АДРЕСА_1
декільком співвласникам і тим самим
було порушено вимоги статтей 118, 120, 121
чинного на той час Земельного Кодексу
України, відповідно до яких передача
земельної ділянки відповідно до норм
безоплатної приватизації для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна земельна
ділянка) мала бути передана їй та
ОСОБА_1 пропорційно розміру їх часток у
вказаному нерухомому майні.

Вважала, що оскаржувані рішення є
незаконними та порушують її право на
отримання в користування та власність
земельної ділянки для обслуговування
своєї частки будинку, тоді як
відповідач після розподілу між ними
будинку в натурі став чинити перешкоди
на прохід до своєї частини будинку,
вимагаючи попереднього отримання від
нього дозволу.

Враховуючи вищенаведене, просила
визнати оскаржувані рішення органу
місцевого самоврядування частково
недійсними (в частині, що стосується
передачі ОСОБА_1 у власність земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд) та визнати недійсним виданий
ОСОБА_1 на підставі вказаних рішень
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №205019,
зареєстрований 15 червня 2006 року за
№41, відповідно до якого
посвідчено право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку з кадастровим
№:01:006:0006, площею 0,25га, з цільовим
призначенням - для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1.

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 27 березня
2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого
комітету Синявської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області №153 від 28 жовтня 2003 року «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність та затвердження матеріалів
технічної документації по складанню
державних актів на право приватної
власності на землю в частині передачі у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
розміром 0.125 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним рішення 21 сесії 4
скликання Синявської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області №69 від 25 жовтня 2005 року «Про
затвердження технічної документації з
видачі громадянам України державних
актів на право власності на землю в
межах села Синява Синявської сільської
ради Рокитнянського району Київської
області в частині передачі у власність
ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0.125
га для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд по
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №205019 на право власності
ОСОБА_1 на земельну ділянку з
кадастровим №:01:006:0006, площею 0,25
га, з цільовим призначенням - для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1,
зареєстрований 15 червня 2006 року за
№41.

Скасовано державну реєстрацію
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №205019 на
право власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку з кадастровим №:01:006:0006,
площею 0,25 га, з цільовим призначенням -
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд по АДРЕСА_1,
зареєстрований 15 червня 2006 року за
№41.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав. Судом встановлено,
що 14 березня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали шлюб, який був розірваний судом
05 квітня 2013 року. В період перебування у
шлюбі ОСОБА_1 отримав у дар житловий
будинок по АДРЕСА_1, який знаходився на
земельній ділянці розміром 0.07 га, яка
перебувала у користуванні у
попереднього власника і право
користування на яку перейшло у
вказаному розмірі до ОСОБА_1.

21 жовтня 2000 року ОСОБА_1 подарував
частину вказаного житлового будинку
позивачу і таким чином останній став
бути у їх спільній частковій власності.
На час такого відчуження ОСОБА_1
частини житлового будинку земельна
ділянка, яка перебувала у його
користуванні для обслуговування
останнього, залишалася у тому самому
розмірі 0.07 га.

28 жовтня 2003 року за заявою ОСОБА_1
виконавчий комітет Синявської
сільської ради Рокитнянського району
Київської області виніс рішення №153
«Про передачу земельних ділянок у
приватну власність та затвердження
матеріалів технічної документації по
складанню державних актів на право
приватної власності на землю», за яким
передав ОСОБА_1 у приватну власність
земельну ділянку розміром 0.40 га для
ведення особистого підсобного
господарства та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд. Адреса такої земельної
ділянки виконкомом у рішенні не була
визначена.

Рішенням 21 сесії 4 скликання Синявської
сільської ради Рокитнянського району
Київської області №69 від 25 жовтня 2005
року «Про затвердження технічної
документації з видачі громадянам
України державних актів на право
власності на землю в межах села Синява
Синявської сільської ради
Рокитнянського району Київської
області» було передано безкоштовно у
власність ОСОБА_1 0.25 га земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку АДРЕСА_1. На підставі вказаного
рішення ОСОБА_1 був виданий оспорюваний
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №205019.

Судом також встановлено, що після
розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
останній став чинити перешкоди
позивачці у користуванні житловим
будинком шляхом заборони їй проходу по
земельній ділянці без його дозволу.
Така поведінка відповідача
перешкоджає позивачці належним чином
користуватися своєю частиною будинку,
зважаючи, що відповідно до визнаною
ухвалою Рокитнянського районного суду
Київської області від 09 липня 2013 року
вказані сторони спору дійшли згоди
щодо розподілу будинку в натурі
відповідно до їх часток в останньому.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Статтею 152 Земельного
кодексу України передбачено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
та має право звернутися до суду за
захистом останнього і одним із
способів його захисту є визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Перехід права власності на будівлю чи
споруду за вимогами ст.30 Земельного
Кодексу України, що був чинним на
момент відчуження ОСОБА_1 на користь
позивачки частини житлового будинку по
АДРЕСА_1, передбачав що разом з цими
об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди. При цьому за
положеннями частини другою вказаної
норми при переході права власності
громадян на жилий будинок і
господарські будівлі та споруди до
кількох власників, а також при переході
права власності на частину будинку в
разі неможливості поділу земельної
ділянки між власниками без шкоди для її
раціонального використання земельна
ділянка переходить у спільне
користування власників цих об'єктів.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що з моменту переходу права
власності на житловий будинок в рівних
частинах до сторін спору земельна
ділянка розміром 0.07 га, яка за
свідченням ОСОБА_1 перебувала у його
користуванні, з цільовим призначенням
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд, і що не
заперечується іншими сторонами спору
та підтверджується довідкою
Синявської сільської ради
Рокитнянського району №32-02-25 від 18
лютого 2014 року, з 21 жовтня 2000 року
(моменту укладання ОСОБА_1 договору
дарування частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 перейшла у спільне
користування цих осіб.

Відповідно до положень частини
четвертої ст.30 ЗК України в редакції 1990
року (право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними
Радами народних депутатів
відповідно до вимог статті 23 цього
Кодексу) Синявська сільська рада мала
посвідчити таке право ОСОБА_2
користування земельною ділянкою у
пропорційному до її частки у будинку
розмірі.

На разі, Синявська сільська рада,
знаючи достовірно про викладені
обставини і що було відомо останній з
обставини реєстрації нею 01.11.2001 року
договору дарування частини вказаного
житлового будинку від 21.10.2000 року,
порушила вказані вимоги закону та в
послідуючому винесла 28.10.2003 року та
25.10.2005 року оспорювані рішення про
передачу земельної ділянки, на якому
знаходиться весь будинок, лише одному
його співвласнику, тобто ОСОБА_1,
проігнорувавши ту обставину, що
законне право на отримання у власність
останньої мала і позивачка.

Суд першої інстанції також вірно
встановив, що викладене дає суду
підстави стверджувати про порушення
Синявською сільською радою також вимог
ч.ч.6 та 7 ст.118 ЗК України, які полягають
у передачі у приватну власність ОСОБА_1
земельної ділянки для обслуговування
частини житлового будинку по АДРЕСА_1,
яка йому не належить і тим самим
завідомо позбавила позивачку
можливості скористатися таким своїм
правом.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

У даному випадку, як уже зазначалося
судом, з моменту переходу права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 до позивачки та відповідача
ОСОБА_1, до останніх перейшла у спільне
користування і земельна ділянка
розміром 0.07 га, на якій знаходився цей
будинок і яка перебувала до того у
користуванні ОСОБА_1. Доказів відмови
позивачки від такого свого права на час
винесення органом місцевого
самоврядування оспорюваних рішень та
видачі ОСОБА_1 оспорюваного державного
акту на право власності на земельну
ділянку судом не отримано.

За вимогами ч.2 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акту,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним. Отже, повинні бути визнані
недійсними в частині передачі ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
розміром 0.1250 га для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1
оспорювані рішення Синявської
сільської ради та не може рахуватися
законним та має бути визнаний
недійсним із скасуванням державної
реєстрації оспорюваний державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
задовольнивши позовні вимоги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Гуль В.В.