Справа № 286/2542/14-ц
У Х В А Л А

01.07.2014
м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду
Житомирської області Вачко В. І.

розглянувши заяву ОСОБА_1, м.Київ, до
ОСОБА_2, м.Овруч Житомирської області
про забезпечення позову , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у розмірі 6000 доларів
США, що еквівалентно 70512,34 грн., 3% річних
в сумі 869,33 грн., інфляційних втрат в
сумі 4900,61 грн. відсотків за
користування грошовими коштами в сумі
2086,93 грн. та судових витрат в сумі 783,69
грн. Разом із позовною заявою позивач
подав заяву про забезпечення позову, в
якій просить накласти арешт на
нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на
праві власності, зокрема, але не
обмежуючись, на частину нежитлового
приміщення, яке знаходиться за адресою:
м.Овруч, вул.Радянська 53-В; накласти
арешт на все нерухоме майно, що
належить ОСОБА_2 на праві власності, в
межах суми позову, заборони ОСОБА_2
вчиняти будь-які дії по відчуженню
належного їй нерухомого майна на
користь чи в інтересах третіх осіб,
мотивуючи тим, що у випадку задоволення
позову виникне загроза неможливості
виконання судового рішення через
відсутність грошових коштів у
відповідача, яка має статус фізичної
особи-підприємця, та наявність у неї
кредитних зобов’язань перед
банківськими установами.

Вившивши матеріали справи, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв’язку із
застосуванням відповідних заходів.

Всупереч ч.3 ст.151 ЦПК України позивачем
належними доказами не доведено, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Всупереч ч.3
ст.152 ЦПК України види забезпечення
позову, які просить застосувати
позивач, не є співмірними із заявленими
позовними вимогами. Вид забезпечення
позову, який просить застосувати
позивач не відповідає позовним
вимогам. Так предметом позову, у
забезпечення якого позивач звернувся
із заявою, є грошові кошти в сумі 78368,67
грн., тоді як у заяві позивач просить
наклати арешт не на грошові кошти
відповідача в межах суми позову
(стверджує, що вони відсутні), а на все
належне відповідачу нерухоме майно, а
також конкретний об’єкт нерухомості,
документально не підтверджуючи
належними доказами, ні факту
належності його відповідачу на праві
власності, ні його вартості, яка може
значно перевищувати суму позову.

Звернути увагу позивача, що згідно з п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року, за змістом ст.293 ЦПК України
окремо від рішення суду в апеляційному
порядку можуть бути оскаржені ухвали
суду першої інстанції про задоволення
заяви про забезпечення позову, а також
про його скасування, проте ухвали про
відмову у забезпеченні позову
оскарженню не підлягають.

Тому керуючись ст.ст.151-153, 209, 293 ЦПК
України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

ОСОБА_3