Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/63/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

09.01.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Бубличенко В.П.

Голованя А.М.

за участю секретаря
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Управління Державної
міграційної служби України в
Кіровоградській області, про усунення
перешкоду у користуванні власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, приватний
нотаріус Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання нікчемним договору дарування
та його скасування, вселення,
зобов'язання надати ключі і не чинити
перешкод у користуванні квартирою, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 22 жовтня 2013 року і

в с т а н о в и л а :

26 листопада 2012 року ОСОБА_3
звернулася з позовом до ОСОБА_4, третя
особа: Управління Державної
міграційної служби України в
Кіровоградській області, про усунення
перешкоду у користуванні власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначала,
що згідно договору дарування від 12
листопада 2012 року вона є власником
квартири АДРЕСА_1. В квартирі
зареєстрований відповідач, який не є
членом її сім'ї.

Законодавством, у разі відчуження
житлового будинку (квартири), не
передбачено перехід прав і обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом (житлового
сервітуту) для членів сім'ї колишнього
власника.

Збереження такого права користування
житлом передбачено ч.4 ст.156 ЖК України
лише для членів сім'ї, які припинили
сімейні відносини з власником будинку,
при умові збереження права власності
на будинок цього ж власника, тобто при
незмінності власника майна.

Посилаючись на зазначені обставини,
ст.ст. 150,156 Ж України, ст.ст. 319, 383, 391 ЦК
України та ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», позивач
просила визнати ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в спірній квартирі,
усунути перешкоди у користуванні
квартирою шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

17 січня 2013 року ОСОБА_4 пред'явив
зустрічний позов до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
Кіровоградського нотаріального округу
ОСОБА_6, про визнання нікчемним
договору дарування та його скасування,
вселення, зобов'язання надати ключі і
не чинити перешкод у користуванні
квартирою, в якому просив визнати
нікчемним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 12.11.2012 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 у зв'язку з порушенням
публічного порядку. Вселити його у
зазначену квартиру та зобов'язати
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не чинити йому
перешкод у користуванні квартирою,
надати ключі від замків вхідних дверей
квартири.

Крім того, просив зобов'язати позивача
повернути у його (відповідача)
власність все майно згідно акту від
16.07.2012 року та майно подружжя ОСОБА_3
шляхом витребування його у ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 Визнати спірну квартиру
спільною сумісною власністю подружжя,
виділивши йому ? її частину.

Ухвалою Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 17.01.2013 року
відмовлено в прийнятті зустрічного
позову в частині вимог про зобов'язання
повернути майно згідно акту від 16.07.2012
року і майно подружжя ОСОБА_3 та в
частині визнання квартири спільною
сумісною власністю подружжя, поділ
квартири, оскільки ці вимоги не
пов'язані з первісним позовом ОСОБА_3
Ухвала відповідачем оскаржена не була
і набрала законної сили.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 22 жовтня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права і просить
постановити нове рішення,яким
відмовити позивачу у задоволенні її
вимог і задовольнити його зустрічний
позов.Посилається на те, що суд не дав
належної оцінки наданим доказам,
висновки суду суперечать обставинам
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4 та його представника, ОСОБА_7,
які підтримували доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3,
її представника, адвоката ОСОБА_8, та
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і доводи апеляційної скарги,
в межах визначених ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням у належній позивачу
квартирі АДРЕСА_1, суд виходив з того,
що позивач, як новий власник вказаної
квартири, має право відповідно до
положень ст.391 ЦК України вимагати
усунення перешкод у здійсненні нею
права користування та розпорядження
своїм майном.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Встановлено, що з 08.08.1992 року ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 перебували у шлюбі і проживали в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.4).

В квартиру відповідач вселився як член
сім'ї позивача і зареєстрований в ній з
10 червня 2005 року. Вселення відповідача
в квартиру відбулося з дозволу
позивача та її матері, ОСОБА_5, якій на
той час на праві власності належала
спірна квартира відповідно до
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 08.10.1997 року (а.с.32).
Наведені обставини не заперечуються
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і підтверджуються
рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області 25 квітня 2012
року, ухваленим у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в здійсненні права власності
та рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 24 вересня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 грудня 2012 року, ухваленим
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення.

Судовими рішеннями визнано, що
ОСОБА_4 вселився до спірної квартири за
згодою ОСОБА_5 (власника квартири, яка
також є матір'ю його дружини), та самої
позивачки, як член сім'ї, постійно
проживав у цій квартирі, внаслідок чого
набув прав та обов'язків,передбачених
ст.156 ЖК України. ОСОБА_5 визнавала, що
погоджувалась на проживання
відповідача в квартирі і після
розірвання в 2008 році шлюбу між ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, тому у задоволенні позову про
виселення відповідача ОСОБА_5 суд
відмовив та було задоволено позов
відповідача про усунення перешкод в
користуванні квартирою і вселення
(а.с.23-30,т.2).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу. Отже, до
членів сім'ї власника будинку(
квартири) належать дружина власника,
їх діти і батьки. Членами сім'ї може
бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають з власником і
ведуть з ним спільне господарство.
Аналогічні положення містяться і у ч.1
ст. 405 ЦК України.

12 листопада 2012 року ОСОБА_5
подарувала квартиру АДРЕСА_1 позивачці
ОСОБА_3 (а.с.28-31, т.1).

17.09.2008 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3
було розірвано (а.с.41,т.1).

Ураховуючи наведені норми права
та встановлені обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
відповідач є колишнім членом сім'ї
власника спірної квартири, а саме:
ОСОБА_3

За змістом ст. 156 ЖК припинення
сімейних відносин з власником квартири
не позбавляє членів сім'ї права
користування займаним приміщенням.

При вирішенні даної справи суд не
врахував наведені положення закону, а
тому дійшов помилкового висновку, що
припинення права власності ОСОБА_5 на
спірну квартиру і набуття права
власності на неї позивачки, є підставою
для усунення перешкод у користуванні
власністю та визнання відповідача
таким, що втратив право на проживання в
квартирі.

Оскільки відповідач вселилися до
спірної квартири в установленому
законом порядку і набув прав і
обов'язків, передбачених статтею 156 ЖК
України, а припинення сімейних
відносин з власником квартири не
позбавляє його права користування
займаним житловим приміщенням, є
обґрунтованим і підлягає задоволенню
зустрічний позов ОСОБА_4 в частині
вселення у спірну квартиру,
зобов'язання позивачки надати ключі
від квартири і не чинити перешкод у
користуванні квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним (ч.2 ст.228 ЦК
України).

Пленум Верховного Суду України в п.18
постанови від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснив, що такими, що
порушують публічний порядок, є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу землею як основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави, її надрами, іншими
природними ресурсами (стаття 14
Конституції України); правочини щодо
відчуження викраденого майна;
правочини, що порушують правовий режим
вилучених з обігу або обмежених в обігу
об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

З урахуванням зазначеного, правильним
є висновок суду, що договір дарування
квартири, укладений 12 листопада 2012 року
між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, і посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу, ОСОБА_6,
не порушує публічний порядок, оскільки
не містить перелічених вище ознак, а
тому обгрутовано відмовив у
задоволенні вимог відповідача про
визнання цього договору нікчемним.

Неправильне застосування судом норми
матеріального і процесуального права
відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для часткового скасування
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку й ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні первісного позову та про
часткове задоволення зустрічного
позову.

Згідно ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд
апеляційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

З урахуванням зазначеного з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 та в доход держави
підлягає стягненню по 114,70 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 22 жовтня 2013
року скасувати:

- в частині задоволення позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа: Управління
Державної міграційної служби України в
Кіровоградській області, про усунення
перешкоду у користуванні власністю,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням й
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
зазначених позовних вимог.

- в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про вселення, зобов'язання надати ключі
і не чинити перешкод у користуванні
квартирою та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким вселити ОСОБА_4 у
квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_3
не чинити перешкод ОСОБА_4 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
надати ключі від вхідних дверей
вказаної квартири.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання нікчемним договору дарування
та його скасування залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та
в доход держави по 114,70 грн. судового
збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді