АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Солом'янського районного суду
міста Києва від 02 червня 2014 року та
копії наданих матеріалів по справі за
позовом Солом'янської районної в місті
Києві державної адміністрації до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у місті
Києві, Київська міська рада,
прокуратура міста Києва, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про скасування
реєстрації права власності, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся із
зазначеним позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що відповідачі є
співвласниками домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, яке пошкоджено
внаслідок пожежі та природним
руйнуванням. У зв'язку з тим, що
вказаний об'єкт нерухомості фактично
знищений, земельна ділянка
використовується як смітник,
відповідачі не можуть використовувати
його за цільовим призначенням та не
виявили бажання самостійно звернутись
до органів реєстрації із заявами про
припинення права власності, позивач
просив про припинення права власності
відповідачів та скасування державної
реєстрації права власності. (а.с.1-3)

Ухвалою судді Солом'янського районного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року
відкрито провадження у зазначеній
справі. (а.с.6)

02 червня 2014 року ОСОБА_1 подала до суду
заяву про забезпечення позову, в якій
просила накласти арешт на земельну
ділянку площею 425 кв.м., що розташована
за адресою АДРЕСА_1 та заборонити
проведення будь-яких робіт з розчистки
території господарства, знесення стін
та перекриття будинку, тощо. На
обґрунтування заяви зазначила, що
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до спотворення існуючої
на даний час ситуації на користь
позивача, знищення речових доказів по
справі. (а.с.4-5)

Ухвалою Солом'янського районного суду
міста Києва від 02 червня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено. (а.с.7)

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
в обґрунтування якої зазначила, що
ухвала суду є незаконною та
необґрунтованою, оскільки судом не
враховано, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання
рішення суду. Просила ухвалу

скасувати та постановити нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову.(а.с.11-13)

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_3 підтримав скаргу і
просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, сповіщались
належним чином про що у справі є
докази.(а.с. 20-23)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів
справи, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову
допускається, якщо невжиття таких
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в
п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову».

Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що предметом
розгляду даного спору є наявність або
відсутність підстав для скасування
прав власності відповідачів на об'єкт
нерухомого майна - житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, а запропоновані
заходи забезпечення позову не
впливають на можливість виконання
рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України, у
разі знищення майна, права на яке
підлягають державній реєстрації, право
власності на це майно припиняється з
моменту внесення за заявою власника
змін до державного реєстру.

Виходячи з характеру заявлених вимог,
колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про
відсутність підстав для вжиття заходів
забезпечення позову, оскільки
запропонований відповідачем вид
забезпечення позову не відповідає
заявленим у справі позовним вимогам.

За таких обставин, ухвала судді
районного суду є законною і
обґрунтованою, доводи скарги цих
висновків не спростовують, тому
колегія суддів їх відхилила.

Ухвала колегії суддів апеляційного
суду не перешкоджає подальшому
провадженню у справі і відповідно до ч.
1 ст. 324 ЦПКу касаційному порядку
оскаржена бути не може.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду
міста Києва від 02 червня 2014 року -
залишити без змін

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б. Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/9128/2014

Головуючий у першій інстанції
-КоробенкоС.В.

Доповідач Левенець Б.Б.