РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20984/13-ц

пр. № 2/759/1541/14

26 червня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у
складі

головуючого судді
Миколаєць І.Ю.

при секретарі
Захарченко Н.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Публічне
акціонерне товариство
"Шляхово-будівельне управління № 41" про
визнання права користування жилим
приміщенням та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач звернулась до
суду з вищезазначеним позовом в якому
просить визнати за нею право
користування кімнатою АДРЕСА_1 та
вселити її в дану кімнату. Свої вимоги
обгрунтовує тим, що в зв»язку з
припиненням шлюбних відносин між нею
та відповідачем, а також наявних на
даний час неприязних відносин між ними,
позивач змушена була виїхати із
займаної кімнати гуртожитку та
проживати з дитиною у іншому
помешканні. Оскільки на даний час у
позивача не має іншого місця
проживання, вона звернулася до суду за
захистом своїх прав на підставі ст. 15,
118, 119, 120 ЦПК України, ст.64 ЖК України.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити в повному обсязі та
пояснила, що підставою її звернення до
суду є те, що в зв'язку з неприязними
відносинами що склались у неї з
відповідачем, вона з донькою змушені
проживати у батьків в Чернігівській
області, так як іншого житла у неї не
має.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував часково, посилаючись на
укладення саме ним договору оренди
спірної кімнати у гуртожитку та
припиненням сімейних відносин між ним
та позивачем.

Служба у справах дітей Святошинської
РДА в м. Києві явку свого представника в
судове засідання не забезпечила, про
місце та час розгляду справи
повідомлена належним чином, надіслала
лист у якому просила слухати справу у
відсутність свого представника,
рішення винести в інтересах та на
користь дитини.

ПАТ «Шляхово-будівельне управління №
41» в судове засідання явку свого
представника не забезпечило, про місце
та час розгляду справи повідомлене
належним чином, клопотання про розгляд
справи за відсутності свого
представника до суду не надходило.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно довідки № 654 від 16.09.2013 року ПАТ
«ШБУ-41» та даних паспорту ОСОБА_1 в
спірному житловому приміщенні, яке
складається з 1 кімнати житлової площі
17 кв. м., ОСОБА_1 з 13.02.2009 року була
зареєстрована та проживала у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм
чоловіком - відповідачем у справі
ОСОБА_2, з яким 27.08.2008 року було укладено
шлюб, про що Відділом реєстрації актів
цивільного стану Борзнянського
районного управління юстиції в
Чернігівській області зроблено
актовий запис № 37 та видано відповідне
свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу сторони
мають доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про
що Відділом реєстрації актів
цивільного стану Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
зроблено актовий запис № 1441 та видане
відповідне свідоцтво (а.с.6).

Разом з ОСОБА_1 в даній кімнаті
проживала без реєстрації її донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки,
виданої завідуючою гуртожитком
Кириченко Т.В. від 15.10.2013 року (а.с.8).

Судом встановлено, що 01.09.2009 року між
ОСОБА_1 та ВАТ «ШБУ-41» було укладено
договір найму (оренди) жилого
приміщення на тимчасове проживання в
гуртожитку ВАТ «ШБУ-41» № 110, відповідно
до якого наймач - ОСОБА_1 приймає в
строкове оплатне користування житлову
площу в гуртожитку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1, строком дії до
31.12.2010 року (а.с.16).

01.01.2013 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ШБУ-41»
було укладено договір найму (оренди)
жилого приміщення на тимчасове
проживання в гуртожитку ВАТ «ШБУ-41» №
54-ОБ, відповідно до якого наймач -
ОСОБА_2 приймає в строкове оплатне
користування житлову площу в
гуртожитку, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, строком дії до 31.12.2013
року (а.с.43).

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім»ї.

Як пояснила у судовому засіданні
позивач, у зв'язку із неприязними
відносинами, які склались між нею та
відповідачем, останній перешкоджає їй
користуватися даною кімнатою не
надаючи доступу до неї, у зв'язку із цим
вона не має можливості проживати у
спірній кімнаті. Отже, із пояснень як
позивача, так і відповідача та наданих
доказів вбачається наявність
напружених та конфліктних стосунків
між сторонами на протязі досить
довгого періоду часу. На підтвердження
їх існування позивач надала акт від
14.10.2013 року, складений працівниками
гуртожитку (а.с.11), висновок ДІМ
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 08.09.2013 року (а.с. 12-13), відповідь
начальника Святошинського РУ ГУ МВС
України в м. Києві Гладика Ю.Т. № 51/187/39
від 08.09.2013 року на звернення ОСОБА_1 (а.с.
14), висновок старшого ДІМ
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 25.10.2013 року (а.с. 15).

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивач має рівне з відповідачем
право користування даним житловим
приміщенням, проте останній, не надаючи
доступу до кімнати, порушує право
позивача на вільне користування
кімнатою АДРЕСА_1 на власний розсуд,
суддя вважає позовну вимогу про
вселення обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню. Визнання за
позивачем права на користування жилим
приміщенням не є способом захисту
права у розумінні ст. 16 ЦК України, а
тому задоволенню не підлягає. Таке
встановлення права користування жилим
приміщенням є складовою частиною
встановлених судом обставин при
задоволенні позовної вимоги про
вселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
покладає на відповідача обов»язок
відшкодувати позивачу понесені судові
витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 64 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57,
60, 179, 209, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Публічне
акціонерне товариство
"Шляхово-будівельне управління № 41" про
визнання права користування жилим
приміщенням та вселення, задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у кімнату
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
229,40 грн.

В задоволенні інших позовних вимогах
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, що брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: