У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Новоукраїнської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області, третя особа - ОСОБА_5, про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 17 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом до
Новоукраїнської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області, мотивуючи його тим, що у травні
2012 року позивачці стало відомо, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який на
випадок своє смерті склав на її ім'я
заповіт, яким заповідав позивачці
земельну ділянку загальною площею 6,47
га, що розташована на території
Новоукраїнської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області. Зазначала, що вона не є
родичкою померлого ОСОБА_6, а тому не
могла знати про те, що останній склав на
її ім'я заповіт, про смерть ОСОБА_6 вона
не була сповіщена. У встановленому
законом порядку позивачка звернулася
до приватного нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, проте у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом їй було відмовлено у зв'язку
із пропуском строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Посилаючись на зазначене, просила суд
визначити їй додатковий строк для
подання до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_6

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 17
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визначено додатковий строк для подання
ОСОБА_4 заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті ОСОБА_6, та встановлено цей
строк до 17 березня 2014 року включно.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України
встановлено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(частин 1 статті 11 ЦПК України).

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4,
суди обґрунтовано виходили із того, що
позивачкою пропущено строк для подання
заяви про прийняття спадщини з
поважних причин, що в силу положень ст.
1270 ЦК України є підставою для
визначення ОСОБА_4 додаткового строку
для її подання.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 17
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 13
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко