провадження № 2/756/1188/14
УХВАЛА

13 січня 2014 року суддя
Оболонського районного суду м. Києва
Маринченко М.М., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, сплачених
за житлово-комунальні послуги,
електроенергію та телекомунікаційні
послуги,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 1/3 частину грошових коштів,
сплачених нею за надані
житлово-комунальні послуги, що
становить 4000 грн. 63 коп., за спожиту
електроенергію, що становить 69 грн. 50
коп., та за надані телекомунікаційні
послуги, що становить 337 грн. 59 коп., що
разом складає 4407 грн. 72 коп.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що відповідач, її
син, є власником 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 та проживає в зазначеній
квартирі. Проте всі витрати по оплаті
наданих в квартирі житлово-комунальних
та телекомунікаційних послуг несе
вона, у зв'язку з чим відповідач повинен
відшкодувати їй понесені нею витрати
відповідно до розміру своєї частки у
праві власності на квартиру.

Одночасно з позовною заявою позивач
подала заяву про забезпечення позову, в
якій просить суд накласти заборону на
відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_1,
яка належить відповідачу, посилаючись
на те, що є підстави вважати, що
відповідач має намір відчужити належне
йому майно, що може утруднити або
зробить неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до абз.1 п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Проте, вимоги про заборону відчуження
1/3 частини квартири не співмірні з
заявленими позовними вимогами.

Крім того, позивачем не надано суду
будь-яких доказів, які б підтверджували
намір відповідача відчужити належну
йому на праві власності 1/3 частину
квартири з метою уникнення
відшкодування понесених позивачем
витрат чи виконання можливого рішення
суду про задоволення позову.

Також відсутні підстави для висновку,
що у відповідача відсутні будь-які
доходи чи інше майно, на яке може бути
звернуто стягнення.

Оскільки на даній стадії розгляду
справи відсутні підстави вважати, що
невжиття заходів забезпечення позову,
які просить застосувати позивач, може
зробити неможливим чи утруднити
виконання рішення суду, а також у
зв'язку з не співмірністю вказаного
виду забезпечення позову заявленим
позовним вимогам, у задоволенні заяви
про забезпечення позову слід
відмовити.

Керуючись ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви
про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання в 5-денний
строк з дня отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
М.М.Маринченко