Справа № 552/8547/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. В поданій до суду
заяві посилався на те, що почуття
любові та взаємоповаги у подружжя
зникло, на відсутність взаєморозуміння
в сім'ї. Вказував, що наведені причини
призвели до припинення подружніх
стосунків. З відповідачем вони
проживають окремо. В даний час він
фактично створив нову сім'ю, проживає в
м.Києві з іншою жінкою, з якою має намір
одружитися. Тому просив шлюб розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, уповноваживши ОСОБА_1
представляти його інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримала. Зазначила,
що позивач не вважає за можливе
примирення з відповідачем, відновлення
сім'ї та збереження сімейних стосунків.
Також наполягала що позивач має намір
одружитися з іншою жінкою. Тому позов
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову категорично заперечила.
Зазначила, що хоча з позивачем вони в
даний час проживають окремо, але
спілкуються. Позивач допомагає їм з
дочкою. Зазначила, що справді протягом
тривалого часу - з 2007 або 2008 року вони
проживають окремо, позивач жив з іншою
жінкою, яка його зрештою вигнала. Жінка,
з якою він живе на даний час, отримавши
від нього матеріальну вигоду, його
також вижене. І доглядати позивача
прийдеться їх спільній дочці. Заради
дитини вона готова і надалі перебувати
у шлюбі з ОСОБА_3 Тому в задоволенні
позову просила відмовити, не розлучати
їх хоча б півроку. За цей час його нова
жінка також вижене, та він передумає
розлучатись.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
докази у справі, приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 04
грудня 1986 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від шлюбу
мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на
час розгляду справи є повнолітньою

Протягом тривалого часу сторони
проживають окремо. Дана обставина
визнається обома сторонами, тому в силу
ч.1 ст.61 ЦПК України є такою, що
доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходи щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Суд бере до уваги, що з дня звернення
позивача з позовом до суду 06 грудня 2013
року і на час розгляду справи свого
ставлення до предмету розгляду він не
змінив, уповноважив свого представника
представляти його інтереси в суді.

Крім того, в судовому засіданні
відповідач суду пояснила, що позивач і
раніше мав наміри з нею розлучитися.

Таким чином протягом тривалого часу
намір позивача розірвати шлюб є
незмінним.

З цього суд робить висновок про
впевненість позивача в своєму бажанні
шлюб розірвати.

Заперечуючи проти позову, відповідач
пояснила суду, що неодноразово вона
намагалась помиритися з позивачем. Але
на її думку його гордість заважає
примиренню.

Тому суд враховує, що відповідачем
вживались заходи до примирення з
позивачем, які позитивного результату
не дали, примирення з позивачем не
досягнуто.

Крім того, звертаючись до суду з
проханням не розривати шлюб протягом
шести місяців, відповідач не просила
суд надати термін на примирення, як і не
повідомляла про свої наміри вживати
заходів до примирення. Обґрунтовувала
своє прохання тим, що за цей час інша
жінка також вижене позивача, і він
повернеться до неї.

Оскільки позивач на даний час
підтримує свій позов, суд вважає що
надання сторонам терміну на примирення
носило б формальний характер та лише
призвело б до затягування розгляду
справи.

За нормами ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не
бажає миритися з відповідачем,
наполягає на розірванні шлюбу, що
вбачається з його позову та пояснень
представника.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди позивача
перебувати в шлюбі з відповідачем.

Відповідно до ст.55 СК України дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Позивач же в своєму позові зазначив, що
збереження сім'ї є неможливим.
Відповідач же на запитання суду щодо
збереження почуттів до позивача
зазначила, що бажає шлюб зберегти лише
заради дочки.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я сторін по справі
розпалась остаточно, подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
неможливі. Тому, збереження шлюбу
суперечили б інтересам обох з подружжя.

Позов необхідно задовольнити, шлюб -
розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст.
209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 грудня 1986 року
Міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Коростенського
міськрайонного управління юстиції
Житомирської області, актовий запис №
612, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду у 10-денний термін з дня
його проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

10.01.2014