Ухвала

іменем україни

02 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Музур Л.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша и Мєдвєдь» до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «SEPTIMA» про захист
авторських прав та стягнення
компенсації за їх порушення, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша и Медведь» -
Патентного повіреного ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Маша и
Медведь» (далі - ТОВ «Маша и Медведь»)
звернулися до із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначили, що
ОСОБА_3 є автором головних персонажів
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1». ТОВ «Маша и Медведь» є
юридичною особою, якій ОСОБА_3 на
підставі ліцензійного договору
передав виключні майнові права на
художні твори (зображення головних
персонажів мультфільму) «ІНФОРМАЦІЯ_1».
В серпні 2011 року їм стало відомо, що
фізична особа - підприємець ОСОБА_4
(далі - ФОП ОСОБА_4) здійснює незаконне
розповсюдження розмальовок з
наклейками під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на
продуктовому ринку у м. Рівне, де
представником ТОВ «Маша и Медведь»
особисто було придбано даний товар. На
обкладинці вказаної розмальовки
незаконно без їх дозволу розміщено
авторські твори - персонажі
мультфільму «ІНФОРМАЦІЯ_1», права на
які належать позивачам. На титульній
сторінці обкладинки розмальовки також
зазначено текст наступного змісту:
книга - розмальовка СОУ 22.2-:2008
ДСТУ 2169-93 ТОВ «SEPTIMA», тобто останнє
здійснило використання творів
(персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_1»), а
відповідач ОСОБА_4 здійснювала
незаконне розповсюдження (продаж)
контрафактних товарів на продуктовому
ринку.

Враховуючи наведене, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просили
заборонити ТОВ «SEPTIMA» здійснювати
виробництво та розповсюдження
розмальовок з наклейками, на
обкладинках яких розміщено авторські
твори - персонажі аудіовізуального
твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнути з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на
користь ТОВ «Маша и Медведь»
компенсацію за порушення авторських
прав у розмірі 10 мінімальних розмірів
заробітних плат, встановлених законом
на час ухвалення рішення у справі
замість відшкодування збитків та
стягнення доходу, накласти на ФОП
ОСОБА_4 та ТОВ «SEPTIMA» штраф у розмірі 10 %
від суми, присудженої судом на користь
позивачів, виходячи з присудженого
кожному з них розміру компенсації.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Заборонено ТОВ «SEPTIMA» здійснювати
виробництво та розповсюдження
розмальовок з наклейками, на
обкладинках яких розміщено авторські
твори - персонажі аудіовізуального
твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 на користь ТОВ «Маша и Медведь»
компенсацію за порушення авторських
прав у розмірі 10 мінімальних розмірів
заробітних плат, встановлених законом
на час ухвалення рішення у справі
замість відшкодування збитків та
стягнення доходу, а саме у розмірі 12 180
грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 27 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та в позові ОСОБА_3, ТОВ
«Маша и Медведь» до ОСОБА_4,
ТОВ «SEPTIMA» про захист авторських прав
та стягнення компенсації за їх
порушення відмовлено. В решті рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, ТОВ «Маша и Медведь» - Патентний
повірений ОСОБА_5 просить скасувати
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року, рішення
суду першої інстанції залишити силі,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що громадянин
Російської Федерації ОСОБА_3 є
автором головних персонажів
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

08 червня 2010 року між ТОВ «Маша и
Медведь» та ОСОБА_3 було укладено
ліцензійний договір про надання права
на використання творів образотворчого
мистецтва, згідно з яким ліцензіар має
виключне право на використання
створених малюнків «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В серпні 2013 року відповідачка ФОП
ОСОБА_4 на продуктовому ринку у м. Рівне
здійснювала продаж розмальовок з
наклейками під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» із
зображенням вказаних персонажів.

Суд першої інстанції частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що порушення відповідачами ТОВ
«SEPTIMA» та ФОП ОСОБА_4 авторських прав
позивачів знайшло своє підтвердження в
судовому засіданні, оскільки останні
не надавали дозвіл (згоду) на
виробництво та розповсюдження
розмальовок із зображенням персонажів
авторського твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині накладення на
відповідачів штрафу, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
з врахуванням обсягу проданої
продукції, майнового стану ОСОБА_4 та
інших обставин, виходив з того, що це є
правом суду, а не обов'язком.

Частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
позивачами не доведено і належними
доказами не підтверджено факт
порушення відповідачкою авторського
права та, що в результаті дій останньої
їм завдано майнової шкоди, оскільки
ОСОБА_4 не знала й не могла знати чи мали
місце порушення з боку виробника
розмальовок ТОВ «SEPTIMA» норм
законодавства про захист авторських
прав.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для постановлення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог частини першої статті 437
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) авторське право виникає з
моменту створення твору.

Частиною другою статті 11 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права» (далі - Закон) встановлено, що
авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей.

За змістом статей 440, 441 ЦК України та
статті 15 Закону до майнових прав
автора належить виключне право на
дозвіл або заборону використання твору
іншими особами, а саме дозволяти або
забороняти, зокрема розповсюдження
творів шляхом продажу, відчуження
іншим способом, а також подання своїх
творів до загального відома публіки
таким чином, що її представники можуть
здійснити доступ до творів з будь-якого
місця і у будь-який час за їх власним
вибором.

За змістом статті 50 Закону порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
що дає підстави для судового захисту, є:
вчинення будь-якою особою дій, які
порушують особисті немайнові права
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав, визначені статтями 14 і 38
цього Закону, та їх майнові права,
визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього
Закону, з урахуванням передбачених
статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону
обмежень майнових прав.

Згідно із п. 9 ч. 3 ст. 15 Закону виключне
право автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) на дозвіл чи заборону
використання твору іншими особами дає
йому право дозволяти або забороняти:
подання своїх творів до загального
відома публіки таким чином, що її
представники можуть здійснити доступ
до творів з будь-якого місця і у
будь-який час за їх власним вибором.

Відповідно до ст.1
Закону відтворенням є виготовлення
одного або більше примірників твору,
відеограми, фонограми в будь-якій
матеріальній формі, а також їх запис
для тимчасового чи постійного
зберігання в електронній (у тому числі
цифровій), оптичній або іншій формі, яку
може зчитувати комп'ютер.

Як роз'яснено у п. 12
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав» від
4 червня 2010 року № 5, суду слід
виходити з того, що майнова
відповідальність за порушення
авторського права і (або) суміжних
прав настає за наявності певних,
установлених законом, умов: факту
протиправної поведінки особи
(наприклад, вчинення дій,
передбачених статтями 50 та 52 Закону N
3792-XII), шкоди, завданої суб'єкту
авторського права і (або) суміжних прав;
причинно-наслідкового зв'язку між
завданою шкодою та протиправною
поведінкою особи; вини особи, яка
завдала шкоди.

Позивач повинен
довести факт наявності в нього
авторського права і (або) суміжних прав,
факт порушення його прав відповідачем
або загрозу такому порушенню, розмір
шкоди (за винятком вимоги виплати
компенсації), якщо вона завдана, та
причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою і діями відповідача.
При цьому суду слід виходити із
наявності матеріально-правової
презумпції авторства (частина перша
статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII.

Відповідач, який
заперечує проти позову, зобов'язаний
довести виконання вимог Закону N 3792-XII
при використанні ним об'єкту
авторського права і (або) суміжних
прав, а також спростувати
передбачену цивільним
законодавством презумпцію винного
завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

З огляду на положення
Закону та роз'яснення зазначеної
постанови Пленуму, виконання вимог
закону при використанні ним об'єкту
авторського права зобов'язаний довести
відповідач.

Отже, встановивши фактичні обставини
справи, дослідивши надані сторонами
докази в сукупності, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про порушення відповідачами ТОВ «SEPTIMA»
та ФОП ОСОБА_4 авторських
прав позивачів, оскільки останні не
надавали дозволу (згоду) на виробництво
та розповсюдження розмальовок із
зображенням персонажів авторського
твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З огляду на вищевикладене судове
рішення апеляційного суду не може
вважатися законним і обґрунтованим та
відповідно до положень ст. 339
ЦПК України підлягає скасуванню із
залишенням в силі судового рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша и Медведь» -
Патентного повіреного ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року скасувати,
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 09 грудня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

Л.М. Мазур

І.М. Фаловська