Чуднівський районний суд
Житомирської області
Справа № 294/2057/13-ц
Номер провадження 2/294/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014 року
м. Чуднів

Чуднівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді Мельничука О.О.,

при секретарі Рижук В.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 "про відшкодування заподіяної
злочином шкоди",-

встановив:

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача
10262 грн. у порядку відшкодування
заподіяної йому матеріальної та 100000
грн. моральної шкоди, пов"язаних з тим,
що 25.06.2012 року в с. Воробіївка,
Полонського району, Хмельницької
області, ОСОБА_3 умисно наніс позивачу
удар кулаком в голову, від чого
останній впав на дорожнє шосейне
покриття, внаслідок чого отримав тяжке
тілесне ушкодження, що було
встановлено ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 08.08.2013 року,
мотивуючи свої вимоги щодо
матеріального відшкодування
понесеними витратами на придбання
ліків та поїздки у лікувальні заклади,
а щодо морального відшкодування тим, що
він зазнав фізичного болю, душевних
страждань, це призвело до погіршення
стану його здоров"я, порушення
нормальних життєвих зв"язків,
погіршення сімейних стосунків та
стосунків із друзями.

У судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позовні
вимоги та викладені у позовній заяві
обставини справи.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнав, вказавши, що позивач не
надав належних доказів щодо понесених
ним матеріальних витрат та не
обгрунтував завдану йому діями
відповідача моральну шкоду.

Суд, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення вказаних
осіб, приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Згідно вироку Полонського
райсуду Хмельницької області від 11.02.2013
року, що був змінений ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької
області від 08.08.2013 року, ОСОБА_3 було
засуджено за ст. 128 КК України до двох
років обмеження волі із звільненням
від відбування покарання з
випробуванням, встановленням
однорічного іспитового строку згідно
ст. 75 КК України та покладенням
обов"язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 3,4
КК України, за те, що 25.06.2012 року близько
22 год. 20 хв. в с. Воробіївка, Полонського
району, Хмельницької області, ОСОБА_3
на грунті раптово виниклих
неприязненних відносин умисно наніс
ОСОБА_1 удар кулаком в голову, від чого
останній впав на дорожне шосейне
покриття, внаслідок чого отримав тяжке
тілесне ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми, забійної рани
верхньої губи, саден на обличчі, двох
синців в скроневих ділянках, лінійного
перелому скроеневої та тім"яної кістки
праворуч, гострих епі та субдуральних
гематом правої скроневої та
скронево-тім"яної ділянок, закритої
тупої травми грудної клітки, перелому
тіла грудини, забою серця легкого
ступеня.

Ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачає,
що вирок у кримінальній справі, який
набрав законної сили, обов"язковий для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою

Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1195
ч. 1 ЦК України відповідач зобов"язаний
відшкодувати потерпілому понесені ним
витрати на придбання ліків та поїздки у
лікувальні заклади згідно наявних у
матеріалах справи підтверджуючих
документів.

Водночас, згідно ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Зважаючи на досліджені у
судовому засіданні матеріали історій
хвороб ОСОБА_1 у трьох різних
лікувальних закладах, а також
представлені ним чеки, які суд приймає
в якості належних, він витратив на
придбання ліків 8251,14 грн. (при цьому суд
погоджується з позицією відповідача
про неналежність двох чеків на суму
відповідно 37,80 грн. та 39,34 грн., які майже
не читаються і в яких зроблені ручкою
відповідні виправлення щодо суми
платежу, а також щодо чеку на суму 695
грн., який був виданий ще у лютому 2012
року, тобто задовго до подій, що
являються предметом даного судового
розгляду).

При цьому суд враховує і той факт,
що відповідач добровільно на лікування
позивача сплатив 3000 грн., на що у
судовому засіданні вказали сторони.

Таким чином, до матеріального
відшкодування належить сума 5251,14 грн.

Водночас, суд відмовляє у
відшкодуванні витрат на придбання
бензину, зважаючи на необгрунтування
позивачем даних витрат і їх прямого
причинного зв"язку з наслідками
заподіяних йому тілесних ушкоджень, а
також на проїзд у лікувальні заклади,
зважаючи на представлені позивачем
квитки на автобус, що охоплюють період
коли позивач знаходився на
стаціонарному лікуванні, а, отже, він не
міг в цей період їздити у вказаному
транспорті (крім того, на один і той же
самий день позивачем подані по два
квитки в один і зворотний кінець).

Відповідно до п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин, в т.ч. стану
здоров'я потерпілого, тяжкості
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, а також часу та
зусиль, необхідних для відновлення
попереднього стану, виходячи при цьому
із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Отже, враховуючи необережність
дій відповідача щодо негативних
наслідків, які настали для позивача
внаслідок ушкодження його здоров"я,
суд, водночас, приймає до уваги як сам
факт погіршення стану здоров"я ОСОБА_1,
перенесених ним психологічних
переживань, душевних та фізичних
страждань з огляду на характер
заподіяних йому тілесних ушкоджень, що
відносяться до категорії тяжких, так і
проведену йому медичну операцію,
тривале (періодично протягом двох
років) перебування потерпілого у
різних лікувальних закладах, що на
вказаний період часу суттєво змінило
умови його повсякденного життя у гіршу
сторону, обмеживши його можливості
щодо спілкування з близькими людьми, а
тому, керуючись вимогами розумності та
справедливості, суд вважає за
необхідне в порядку ст.ст. 23, 1167 ч. 1, 1168 ч.
1 ЦК України стягнути з відповідача у
порядку відшкодування завданої
позивачу моральної шкоди 35000 грн.

При цьому позивач та його
представник у передбаченому
законодавством та роз"ясненнями
Пленуму Верховного Суду порядку не
надав належне обгрунтування своїх
вимог щодо заявленої ним суми позову у
100000 грн., а їх посилання на стале
погіршення здоров"я відповідача, т.ч.
його психічного стану, необхідність у
подальшому встановлення йому групи
інвалідності, погіршення стосунків у
сім"ї та з друзями після заподіяння
йому тілесних ушкоджень не
підтверджені будь-якими доказами, а
тому не можуть бути прийняті судом.

Ст. 88 ЦПК України передбачає
стягнення судових витрат стороні, на
користь якої ухвалене рішення,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Згідно ст. 84 ч. 2 ЦПК України та ст. 1
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Представник позивача готовив
позовну заяву, витративши загалом три
години, приймав участь у розгляді даної
справи 04.12.2013 року, 11.12.2013 року та 09.01.2014
року, витративши загалом 5 годин 45 хв., а
тому, на думку суду, загалом ним
витрачено по справі 8 год. 45 хв.

Враховуючи вказані обставини,
пропорційність задоволення позовних
вимог, встановлений законодавством
мінімальний розмір судового збору по
кожній із двох вимог, а також діючий
розмір встановленої законом
мінімальної заробітної плати у 1147 грн.,
з відповідача слід стягнути на користь
позивача 4593,90 грн. судових витрат
пропорційно до суми задоволених судом
вимог, які складаються із 579,40 грн. (229,40 +
350) по судовому збору відповідно до
вказаних у ст.4 Закону України "Про
судовий збір" ставок щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, та із 4014,50 грн. розміру
компенсації витрат на правову
допомогу у даній цивільній справі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10,15,60,61,88,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 16,23,1166,1167 ч. 1, 1168 ч. 1, 1195 ч. 1
ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 5251,14 грн. у порядку
відшкодування матеріальної та 35000 грн.
у порядку відшкодування заподіяної
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 4593,90 грн. на
користь ОСОБА_1 у порядку відшкодування
понесених позивачем судових витрат по
справі пропорційно до суми задоволених
судом вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області через
Чуднівський райсуд протягом десяти
днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо така
не буде подана.

Суддя: О. О. Мельничук