АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/6787/13-ц 22-ц/774/918/К/14
Справа № 214/6787/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження 22-ц774918К14
інстанції - Попова В.В.
Категорія № 34 (4)
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі -Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

представника співвідповідача
Морозової Оксани Богданівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (співвідповідач -
Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «Гарант
-Авто») про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди. В обґрунтування
позову зазначив, що 22 червня 2011 року з
вини відповідача ОСОБА_3 сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої належний йому
автомобіль «Лексус» зазнав механічних
пошкоджень, визначених
спеціалістом-автотоварознавцем у сумі
48849 грн. 58 коп., із якої страховою
компанією, в якій було застраховано
відповідальність відповідача, йому
було сплачено 38000 грн., а також він
сплатив за проведення експертизи 750
грн. Тому просив суд стягнути з
відповідача на його користь 11559 грн.
матеріальної шкоди, 17000грн. - моральної
шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково,
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто у
відшкодування матеріальної шкоди 8992
грн. 75 коп., моральну шкоду в розмірі 1000
грн. та 321 грн. 90 коп. у рахунок
відшкодування витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору, а всього
стягнуто 10314 грн. 65 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, які мають
значення для правильного вирішення
питання, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2
відмовити. На його думку, судом не взято
до уваги, що страхова компанія
виплатила позивачу страхове
відшкодування у повному обсязі,
оскільки його відповідальність за
шкоду, заподіяну майну потерпілого,
була застрахована, а ліміт
відповідальності у розмірі 50000 грн.
повністю покриває завдані потерпілому
збитки.

У своїх письмових поясненнях
співвідповідач - Публічне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Гарант -Авто» - зазначив, що
страхова компанія виплатила
позивачеві страхове відшкодування в
повному обсязі, визначивши його суму в
розмірі 38963 грн. 76 коп. з урахуванням
вартості відновлюваного ремонту
пошкодженого транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу без урахування ПДВ, та за
винятком безумовної франшизи в розмірі
1000 грн. Оскільки позивачем не надано
доказів на підтвердження сплати ним
податку на додану вартість, тому
виплата даної суми не здійснена, але
можлива за наявності таких документів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2011 року о
18 годині 10 хв. ОСОБА_3, рухаючись на
автомобілі «Шкода», р/н НОМЕР_1, по вул.
Костенка в м. Кривому Розі, виїхав на
перехрестя з пр. Гагаріна в м. Кривому
Розі на заборонений сигнал світлофора
та скоїв зіткнення з належним
позивачеві автомобілем «Лексус», р/н
НОМЕР_2, під його ж керуванням.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП
підтверджується постановою про
притягнення останнього до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП (а.с.8, 9).

Згідно страхового полісу №АА/1554006
відповідальність власника автомобіля,
яким керував відповідач ОСОБА_3,
застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»
(далі - Страховик) з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну одного потерпілого, у розмірі 50 000
грн., за вирахуванням безумовної
франшизи у розмірі 1000 грн. (а.с.79).

Згідно висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження №137/11
від 04 серпня 2011 року сума матеріального
збитку, спричиненого автомобілю
«Лексус», р/н НОМЕР_2, складає 48
849грн.58коп. (а.с. 10 - 17).

Відповідно до звіту №006 про оцінку
вартості страхового відшкодування
власнику автомобіля «Лексус», р/н
НОМЕР_2, станом на 22 липня 2011 року,
виконаного Криворізькою філією ЗАТ
Українського Центру післяаварійного
захисту «Експерт-Сервіс-АВТО» на
підставі договору, укладеного 22 липня
2011 року з СК «Гарант-Авто», вартість
відновлювального ремонту без
врахування коефіцієнту фізичного
зносу запасних частин складає 115
814грн.38коп. з урахуванням ПДВ;
коефіцієнт фізичного зносу запасних
частин становить 70%, вартість
відновлювального ремонту з
врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу запасних частин складає 47
956грн.51коп.; матеріальний збиток,
завданий власникові автомобіля
«Лексус», р/н НОМЕР_2, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 47
956грн.51коп. (а.с.83-110).

Після ДТП у встановленому законом
порядку відповідач ОСОБА_3 звернувся до
Страховика з відповідними документами
та останній згідно страхового акту
№1025717 (125107) від 26 грудня 2011 року
виплатив особисто позивачеві страхове
відшкодування, визначивши його суму в
розмірі 38963 грн. 76 коп. з урахуванням
вартості відновлюваного ремонту
пошкодженого транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу без урахування ПДВ у розмірі 20%
від вартості відновлювального ремонту
транспортного засобу та за винятком
безумовної франшизи в розмірі 1000 грн.
(а.с.76, 77).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив із того, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_3
на користь позивача матеріальної шкоди
підлягають задоволенню на
невідшкодовану Страховиком суму в
розмірі 8992 грн. 75 коп.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду з наступних
підстав.

До обов'язків страховика, як це
передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування», належить здійснення
страхової виплати у разі настання
страхового випадку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що
страхове відшкодування - страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Згідно ст.. 36.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховик (МТСБУ) зобов'язаний
у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту.

Відповідно до п. 9.17 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту, затверджених Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України від 23
березня 2007 року, страхове
відшкодування може здійснюватись
шляхом оплати страховиком вартості
замінюваних частин, деталей на
аналогічні пошкодженим (за якістю і
вартістю) та відновлюваного ремонту
застрахованого транспортного засобу
постачальнику запчастин/ ремонтному
підприємству або безпосередньо
страхувальнику, або вигодонабувачу.

За змістом вказаних норм у випадку
виплати страхового відшкодування
безпосередньо страхувальнику виплата
здійснюється без ПДВ, який
повертається страхувальнику після
надання документів про оплату
запчастин/відновлюваного ремонту на
суму, що включає ПДВ, в межах суми
страхового відшкодування.

У разі, якщо страхові суми не
перераховуються безпосередньо
потерпілим, а спрямовуються на
придбання у платника податку на додану
вартість послуг по ремонту, заміщенню,
відтворенню застрахованого об'єкта,
які мають бути використані в процесі
його ремонту, то розрахунок суми
виплати на таке придбання здійснюється
з урахуванням сум податку на додану
вартість, які включаються до вартості й
виділяються окремим рядком.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моторне (транспортне)
страхове бюро України є єдиним
об'єднанням страховиків, які
здійснюють обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам.

Участь страховиків у МТСБУ є умовою
здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Листом МТСБУ вих. № 9849/4-4-10 встановлено:
«Абзацом першим пункту 17 Національного
стандарту № 1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 вересня 2003 року № 1440, передбачено:
«У звіті про оцінку майна та у висновку
про вартість об'єкта оцінки оцінювач
відображає факт про включення або
невключення до ринкової вартості суми
податку на додану вартість (ПДВ).
Оціночні процедури, пов'язані з
визначенням ринкової вартості,
здійснюється з урахуванням включення
або не включення до неї суми податку на
додану вартість».

Отже, при проведенні
автотоварознавчого дослідження
вартість робіт та деталей зазначається
з урахуванням ПДВ або без його
врахування.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» податкові
зобов'язання у особи, яка надає послуги,
виникають з дати вчинення замовником
та виконавцем послуги певних дій,
направлених на отримання послуги.

Таким чином, автотоварознавче
дослідження не є підставою для
виникнення податкових зобов'язань з
надання послуг щодо проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу.

Зазначені зобов'язання можуть
виникнути лише внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту за умови, що виконавець цієї
послуги є платником податку ПДВ.

Тобто, у випадку не проведення
фактичного ремонту транспортного
засобу або проведення його особою, яка
не є платником ПДВ, податкові
зобов'язання не виникають.

Оскільки надання послуг із страхування
і перестрахування не є обєктом
оподаткування, то сума страхових
виплат не повинна передбачати
нарахування податку на додану
вартість.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не врахував вищезазначені
норми закону та не звернув увагу на
відсутність у справі доказів сплати
позивачем податку на додану вартість
при проведенні ремонту автомобіля.

Крім того, в суді апеляційної інстанції
позивач ОСОБА_2 пояснив, що особа, яка
здійснила ремонт належного йому
автомобіля, не є платником податку на
додану вартість.

За таких обставин суд першої інстанції
безпідставно стягнув зі Страховика на
користь позивача невідшкодовану
Страховиком суму ПДВ у розмірі 20 % від
вартості відновлювального ремонту
транспортного засобу, що складає
8992грн.75коп.

Оскільки суд припустився помилки в
застосуванні норм матеріального права,
рішення суду в частині стягнення ПДВ у
розмірі 8992грн.75коп. необхідно
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
цих позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.. 88 ЦПК
України якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

У зв'язку з цим необхідно змінити
розподіл судових витрат та стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові
витрати по сплаті судового збору в суді
першої інстанції стосовно вимог
немайнового характеру в сумі 107 (сто
сім) грн.30коп.

Рішення суду в іншій частині не
оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313,
314-316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
березня 2014 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної
шкоди в сумі 8992грн.75коп. скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні цих позовних
вимог.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати по сплаті
судового збору в суді першої інстанції
в сумі 107 (сто сім) грн.30коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
І.Є.Ляховська

Судді :
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів