У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Євграфової
Є.П., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства «Вищедубечанське лісове
господарство» до Вишгородської
міської ради Київської області, ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення міської
ради та державного акту на право
власності на земельну ділянку за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 13 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 6 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року прокурор звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив
визнати незаконним та скасувати пункт
70 рішення Вишгородської міської ради №
31/16 від 29 грудня 2009 року в частині
передачі земельної ділянки площею 0,12
га у приватну власність ОСОБА_4 для
ведення садівництва у садовому
товаристві «Дніпро-8» та визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на вказану
земельну ділянку площею 0,0699 га,
кадастровий номер :38:095:0153, виданий
на ім'я ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначив, що під
час перевірки встановлено, що земельна
ділянка, яка передана відповідачу у
власність, є земельною ділянкою
лісового фонду, відноситься до земель
лісогосподарського призначення,
розташована в кварталі 166
Старосільського лісництва та
перебуває у постійному користуванні ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство».

Посилаючись на те, що на час прийняття
оскаржуваного рішення ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
не надавало погоджень на вилучення
спірної земельної ділянки, вона не
перебувала у користуванні садового
товариства «Дніпро-8», а тому не могла
бути надана ОСОБА_4, як члену
товариства, позивач просив суд
задовольнити позов.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від
13 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 6 березня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано незаконним рішення тридцять
першої сесії 5 скликання Вишгородської
міської ради Київської області від 29
грудня 2009 року № 31/16 в частині
надання у приватну власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,12 га для
ведення садівництва, що розташована в
садовому товаристві «Дніпро-8».

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0699 га для ведення садівництва,
серії ЯЛ № 329814, кадастровий номер
:38:095:0153, виданий на ім'я ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що
Вишгородська міська рада всупереч
вимогам законодавства та без
дотримання процедури припинення права
постійного користування
«Вищедубечанське лісове
господарство», вилучення та зміни
цільового призначення землі,
розпорядилась спірною земельною
ділянкою та безпідставно видала
державний акт на право власності на неї
відповідачу, у зв'язку з чим дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 13
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 6 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Є.П. Євграфова
Ю.Г. Іваненко