Справа № 639/5959/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові подання
головного державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Аль-Халябі
Л.Р. про примусове проникнення до житла
боржника,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець
Жовтневого ВДВС Харківського міського
управління юстиції Аль-Халябі Л.Р.
звернувся до суду з поданням про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_2, квартири АДРЕСА_1.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує наступним.

На виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-а-3923/11, виданого 01.11.2011 року
Жовтневим районним судом м. Харкова про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суми у розмірі 2 469,90 грн.

23.12.2011 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, яка була
направлена на адресу боржника.

Державний виконавець зазначає, що
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника, а у разі відсутності коштів -
на належне боржнику інше майно.

В ході виконавчого провадження було
встановлено, що кошти, на які можливо
звернути стягнення, у боржника
відсутні, так у держаного виконавця
виникла необхідність звернути
стягнення на інше майно боржника, що
може знаходитися за місцем проживання
ОСОБА_2

Державний виконавець вказує, що на час
звернення до суду існують обставини, що
ускладнюють виконання виконавчого
документу або роблять його неможливим,
у зв'язку з чим він і звернувся до суду з
даним поданням.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути подання
за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
подання державного виконавця вважає
його таким, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 12.10.2011 року позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування шкоди 469,90 грн., на
відшкодування моральної шкоди 2000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати.

01 листопада 2011 року Жовтневим районним
судом м. Харкова було видано виконавчий
лист про стягнення ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на відшкодування шкоди 469,90 грн.,
на відшкодування моральної шкоди 2000
грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь
держави судових витрат.

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 23.12.2011 року
було відкрито виконавче провадження
№30489469 з примусового виконання
вказаного виконавчого листа.

Копія даної постанови була отримана
стягувачем ОСОБА_3 23.02.2012 року.

Доказів, яки б підтверджували вручення
постанови боржнику, матеріали справи
не містять.

В ході виконавчого провадження,
державним виконавцем було проведено
виконавчі дії, та встановлено, що
ОСОБА_2 на обліку як суб'єкт
господарювання не перебуває, та
оголошено розшук автомобілів, що
зареєстровані за боржником ОСОБА_2.

Також, державним виконавцем було
встановлено, що ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності належить
частина квартири АДРЕСА_1

Так, 12.11.2012 року та 13.08.2013 року державним
виконавцем здійснювалися виходи за
адресою: АДРЕСА_1 для перевірки
майнового стану боржника, але
виконавчі дії провести не вдалося,
оскільки двері ніхто не відчинив, про
що було складено відповідні акти.

Обидва акти, які додані до подання від
20.06.2014 року, були складені в присутності
понятих. (а.с. 39, 40)

Відповідно до п.4 ч.3 ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища.

Так, державний виконавець, у порядку,
визначеному законом, звернувся до суду
з поданням про примусове проникнення
до приміщення боржника, оскільки, в
даному випадку, на його думку, єдиним
можливим засобом виконання
виконавчого листа є примусове
проникнення до квартири боржника для
встановлення майнового стану боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Але, суд не погоджується з доводами
державного виконавця, у зв'язку з
наступним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
17.02.2014 року державний виконавець вже
звертався до суду з аналогічним
поданням в задоволенні якого йому було
відмовлено.

До свого подання від 17.02.2014 року
державним виконавцем також було додано
копію Акту державного виконавця від
12.11.2012 року, який не містив даних про
участь понятих під час його складання.
(а.с. 26)

Дана обставина викликає у суду сумніви
щодо дійсності та достовірності
вказаних вище актів, а тому суд не
приймає їх як належний доказ.

Крім того, з копій Актів від 12.11.2012 року,
що надані суду, вбачається, що вони
складені різними особами, хоча
державним виконавцем зазначено
Чикалова І.В.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, до подання державного виконавця
не додано доказів отримання ОСОБА_2
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження, а також
відсутні належні та достовірні докази
ухилення боржника від участі у
виконавчих діях з приводу встановлення
її майнового стану.

У тексті подання державний виконавець
посилається на те, що ним було
встановлено відсутність у боржника
номерів рахунків, відкритих у банках та
інших фінансових установах, та
відсутність постійного місця роботи.

На підтвердження даних обставин, суду
не надано жодного належного та
достовірного доказу, що є порушенням
ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з наявних у справі матеріалів
неможливо встановити порушення ОСОБА_2
вимог чинного законодавства, а також
майнових прав стягувача, у зв'язку з чим
суд вважає, що подання державного
виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. 58, 60, 212, 376 ЦПК України, ст. 1, 5, 11
Закону України «Про виконавче
провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Аль-Халябі Л.Р. про примусове
проникнення до житла боржника -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя
В.В. Труханович