АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5767/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач - Демченко
Е.Л. Категорія 2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в
и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з уточненим позовом ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
мотивуючи тим, що з 23 жовтня 2009 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2

Зазначав, що у червні 2010 року ними
придбаний автомобіль марки HYUNDAI GETZ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який було
зареєстровано на ім'я відповідачки.

Посилаючись на те, що сімейні стосунки
між ними припинились 24 листопада 2011
року і з цього часу кожний з них веде
окреме господарство, що
підтверджується рішенням
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 07 листопада 2012
року, яке набрало законної сили 20
березня 2013 року, просив стягнути з
ОСОБА_2 3/4 вартості автомобіля марки
HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
24 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2
1/2 частину вартості автомобіля.
Вирішено питання стосовно судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
зазначаючи, що рішення постановлене з
порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

З'ясувавши в достатньо повному
об'ємі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що з 23 жовтня 2009 року сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Красногвардійського
районного суду
м.Дніпропетровська від 07 листопада 2012
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2013 року, шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та
встановлено, що сімейні стосунки між
ними припинені з 24 листопада 2011 року
(а.с.9,10-11).

У червні 2010 року подружжя ОСОБА_2
придбали автомобіль марки HYUNDAI GETZ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який було
зареєстровано на ОСОБА_2, що
підтверджується відповіддю Управління
Державтоінспекції ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 07 жовтня
2013 року за №7029 (а.с.51-52).

21 вересня 2010 року ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4.

25 листопада 2011 року ОСОБА_2 зняла з
обліку для реалізації у
Дніпропетровському ВРЕР-2 ДАІ,
підпорядкованому ГУМВС України в
Дніпропетровській області, автомобіль
легковий універсал-B, HYUNDAI GETZ, номерні
знаки НОМЕР_1. При цьому власниці
автомобіля були видані номерні знаки
для разових поїздок НОМЕР_3.

01 грудня 2011 року автомобіль
легковий універсал-B, HYUNDAI GETZ, бежевого
кольору, 2008 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, зареєстрований
Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ,
підпорядкованим ГУМВС України в
Дніпропетровській області, за ОСОБА_4
(а.с.51-52).

Частиною 1 ст.60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст.63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно до вимог ч.2 ст.372 ЦК України у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Як зазначено в ч.3 ст.368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до роз'яснень у п.п.23,24 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 11 грудня
2007 року №11, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69
СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3
ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна,
за винятком тих, які згідно із законом
не можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. До складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч.4 ст.65 СК).

Оскільки на час продажу спірного
автомобіля 01 грудня 2011 року фактичні
стосунки між подружжям вже були
припинені, що встановлено рішенням
суду, посилання в апеляційній скарзі на
той факт, що на момент відчуження
автомобіля сторони знаходилися в
зареєстрованому шлюбі, не заслуговують
на увагу.

Інші приведені в апеляційній скарзі
доводи апелянта є також хибними, а тому
не можуть бути прийняті до уваги, так як
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
закону.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: