Провадження №2/761/99/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Укргазбанк»,
про поділ спільного сумісного майна
Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Укргазбанк»,
про поділ спільного сумісного майна
подружжя. Позов мотивовано тим, що
позивач та відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1985
року і, оскільки починаючи з січня 2010
року вони фактично припинили шлюбні
відносини, 14 лютого 2012 року шлюб між
сторонами було офіційно розірвано.
Разом з тим, позивач зазначає, що під
час знаходження у зареєстрованому
шлюбі ним та відповідачем, за рахунок
спільних коштів, було здійснено
внесення грошових вкладів до
банківських установ у загальному
розмірі на 20 640 євро. При цьому, всі
Депозитні договори за цими грошовими
вкладами були оформленні лише на ім'я
відповідача. Проте, після припинення
шлюбних відносин, відповідач не
погоджується на законні пропозиції
позивача щодо добровільного поділу між
ними внесених у банківську установу
грошових коштів, які є спільним майном
Крім того, позивач стверджує, що не
надавала своєї згоди на будь-яке
витрачання зазначених коштів, що
перебувають у банківських установах,
однак, на сьогоднішній день позивач має
всі підстави вважати, що відповідач міг
розпорядитись спільними грошовими
коштами на власний розсуд, зокрема,
придбати нерухоме або рухоме майно на
своє ім'я, не повідомивши про свої дії
На підставі зазначеного та враховуючи
те, що відповідач не бажає добровільно
здійснити розподіл грошових коштів,
які знаходяться на банківських
рахунках, позивач просила позов
задовольнити та визнати за нею та за
відповідачам право власності по ?
частині грошових коштів, які
знаходяться на банківських рахунках,
відкритих на ім'я відповідача в
Публічному акціонерному товаристві
«Укргазбанк» (надалі - ПАТ
«Укргазбанк»), а саме, по 10 320 євро за
Під час розгляду справи позивач
збільшила і уточнила позовні вимоги та,
оскільки згідно наданої інформації ПАТ
«Укргазбанк» залишок коштів на
рахунках, які під час шлюбу були
відкриті на ім'я відповідача, складає
всього 0,40 євро центів, а сума грошових
коштів, якою без згоди позивача
розпорядився відповідач, тобто
всупереч вимогам ст. 65 Сімейного
кодексу України (надалі - СК України),
складає 29 570 євро 11 євроцентів, що за
курсом НБУ складає 312 556 грн. 06 коп.,
позивач просила в порядку поділу майна
подружжя стягнути з відповідача на її
користь 156 278 грн. 03 коп. компенсації
вартості її частки майна,
використаного всупереч вимогам ст. 65 СК
Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити в повному
обсязі, з урахуванням збільшення та
уточнення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи третя особа
повідомлялась належним чином, про
причини неявки представника суд не
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України) у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивач проти заочного розгляду справи
не заперечував, суд на підставі ч. 1 ст.
224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази,
судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК
України об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту. Якщо одним із
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з 09
лютого 1985 року по 14 лютого 2012 року, про
що свідчить Свідоцтво про укладення
шлюбу Серії НОМЕР_1 та Свідоцтво про
розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 (а.с. 5, 6).

Відповідно до отриманої інформації,
наданої Публічним акціонерним
товариством «Укргазбанк» на виконання
ухвали Шевченківського районного суду
м. Києва від 27 листопада 2012 року, за
період з 01 січня 2005 року по 31 травня 2012
року в Акціонерному банку
«Укргазбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Укргазбанк», було відкрито на ім'я
ОСОБА_4 наступні рахунки:

- Депозитний рахунок НОМЕР_3, строком з 01
січня 2005 року по 13 квітня 2009 року на
суму 2 205 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 86 євро 33
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_3, строком з 15
квітня 2005 року по 17 квітня 2006 року на
суму 2 338 євро 93 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 268 євро 94
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_4, строком з 26
грудня 2007 року по 08 січня 2009 року на
суму 6 000 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 619 євро 73
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_4 строком з 08
січня 2009 року по 13 квітня 2009 року на
суму 6 000 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 203 євро 98
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_4 строком з 23
квітня 2009 року по 25 травня 2009 року на
суму 4 800 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 53 євро 00
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_4, строком з 26
травня 2009 року по 30 червня 2009 року на
суму 3 840 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 46 євро 50
євроцентів;

- Депозитний рахунок НОМЕР_4, строком з 01
липня 2009 року по 04 серпня 2009 року на
суму 3 072 євро 00 євроцентів та сплачено
належні відсотки згідно умов
депозитного договору у сумі 36 євро 10
євроцентів (а.с. 39).

Також, згідно зазначеної інформації,
картковий рахунок НОМЕР_5 у євро, за
допомогою якого здійснювалась виплата
депозитних коштів та належних
відсотків по закінченню депозитних
рахунків в період 2005-2006 років, було
закрито 12 січня 2008 року, а залишок по
картковому депозитному рахунку НОМЕР_6
у євро, за допомогою якого
здійснювалась виплата депозитних
коштів та належних відсотків по
закінченню депозитних рахунків в
період 2007-2009 років, станом на 20 червня
2013 року становить 00 євро 40 євроцентів.

Як вбачається зі змісту уточненої
позовної заяви (а.с. 100-102), а також
пояснень представника позивача,
наданих в судовому засіданні, позивач
просить в порядку поділу майна
подружжя стягнути з відповідача на її
користь 156 278 грн. 03 коп. компенсації
вартості її частки майна,
використаного всупереч вимогам ст. 65 СК
України.

Так, відповідно до ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена. Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

При цьому, в п.п. 24, 28 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11,
роз'яснено, що до складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України). У разі використання одним із
подружжя спільних коштів усупереч ст. 65
СК України інший із подружжя має право
на компенсацію вартості його частки.

Як вбачається з виписок по особовим
рахункам відповідача, спірні грошові
кошти були внесенні на депозитні
рахунки та зняті з них у період з 2005 по
2009 роки, тобто під час перебування
сторін по справі у зареєстрованому
шлюбі (а.с. 39-69).

При цьому, як вбачається зі змісту
позовної заяви, сторони фактично
припинили шлюбні відносини лише
починаючи з січня 2010 року.

Окрім того, будь-яких доказів, які б
підтверджували, що відповідач
використовував зазначені кошти,
отримані з депозитних рахунків у
період з 2005 по 2009 роки, усупереч вимогам
ст. 65 СК України, позивачем до суду
надано не було, не встановлено
наявності таких доказів і під час
розгляду справи в суді.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з
засад судочинства, регламентованих п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними до суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що обставини
на які посилається позивач як на
підставу для задоволення позову, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Укргазбанк», про поділ
спільного сумісного майна подружжя
слід відмовити.

Також варто зазнати, що вимоги щодо
поділу залишку, наявного на картковому
депозитному рахунку НОМЕР_6 у євро, який
станом на 20 червня 2013 року становить 00
євро 40 євроцентів, позивачем не
заявлялись.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 129
Конституції України, ст.ст. 60, 61, 65, 69-71 СК
України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88,
169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Укргазбанк», про поділ
спільного сумісного майна подружжя -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

С у д д я: