Справа № 2 - 0-123/14
У Х В А Л А

03 липня 2014 року Соломянський районний
суд м. Києва в складі

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві, про встановлення факту
володіння будинком на праві власності,
-

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з заявою про
визнання факту володіння на праві
власності ? частиною дачного будинку по
АДРЕСА_1 померлим ОСОБА_2.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник
зазначала, що після смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина на належну йому на
праві власності частину зазначеного
будинку.

Оскільки у видачі свідоцтва про право
на спадщину їй було відмовлено, вона
звернулася до суду з заявою про
визнання за померлим факту володіння
будинком на праві власності.

У судовому засіданні представник
заявника підтримав доводи заяви та
заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи у
судове засідання не з'явився, хоча
заінтересовану особу було належним
чином повідомлено про день, час і місце
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заяву потрібно залишити без
розгляду.

Так, відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 235 ЦПК України,
якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

При розгляді справи було встановлено
наявність спору про право.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Частиною 1 статті 317 ЦК України
встановлено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» визначено, що в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 17 зазначеної постанови
встановлено, що факт володіння
громадянином жилим будинком на праві
власності встановлюється, якщо у
заявника був правовстановлюючий
документ на цей будинок, але його
втрачено і немає можливості
підтвердити наявність права власності
не в судовому порядку. В таких справах
заявник має подати докази про
відсутність можливості одержання чи
відновлення відповідного документу
про право власності та про те, що на
підставі цього документа жилий будинок
належав йому на праві власності.

Заяви про встановлення факту володіння
будинком на праві власності не
підлягають розгляду в порядку окремого
провадження, якщо будівництво не було
закінчено і будинок не був прийнятий в
експлуатацію або його було збудовано
самовільно чи зареєстровано за іншою
особою.

Заявник просить визнати факт володіння
на праві власності частиною будинку за
померлим.

Визнання права, відповідно до ч.1 ст. 16
ЦК України, є способом захисту
цивільних прав та інтересів особи в
разі їх порушення, невизнання або
оспорювання, як визначено частиною 1
статті 15 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що за
померлим не було зареєстровано у
встановленому законодавством порядку
право власності на частину будинку, у
зв'язку з чим заявникові було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності в порядку спадкування.

З наведеного вбачається спір про право
на частину будинку.

За таких обставин суд вважає, що
заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 235 ЦПК України, ст.ст. 15, 16,
317, 328, 392 ЦК України, пунктами 1, 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України №5 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про встановлення факту володіння
будинком на праві власності - залишити
без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам, що
вони мають право подати до суду позов
на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Л.І. Кізюн