Ухвала

іменем україни

4 червня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про захист прав споживачів,
визнання недійсним договору про
надання послуг та стягнення моральної
шкоди, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі -
ТОВ «АВТО ПРОСТО») на рішення
Харцизького міського суду Донецької
області від 19 лютого 2013 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 13 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 3 жовтня 2011 року між ним та
ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено угоду,
предметом якої є надання учаснику
системи послуг, спрямованих на
придбання автомобіля. Позивач
систематично та своєчасно сплачував
щомісячні внески, однак до
теперішнього часу автомобіль він не
отримав. Вважає, що зазначена угода не
відповідає вимогами ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою заборонена нечесна
підприємницька практика, що вводить
споживача в оману, зокрема така, як
утворення, експлуатація або сприяння
розвитку пірамідальних схем. Крім
цього, позивач зазначав, що
неправомірними діями відповідача йому
спричинено моральну шкоду у розмірі 5 000
грн. Ураховуючи вищевикладене, просив
суд визнати угоду, укладену 3 жовтня 2011
року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО»,
недійсною, стягнути з відповідача
сплачені внески у розмірі 17
143 грн 40 коп. та у рахунок відшкодування
моральної шкоди 5 000 грн.

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 19
лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково. Договір від 3
жовтня 2011 року № 373102 про надання послуг
з придбання автомобіля через систему
«АвтоТак», укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«АВТО ПРОСТО», визнано недійсним.

Стягнуто з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь
ОСОБА_3 отримані за недійсним договором
кошти у сумі 17 143 грн 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 13 червня 2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «АВТО ПРОСТО»
задоволено частково, рішення суду
першої інстанції в частині визнання
недійсним договору скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО»
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог відмовити
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, виходив із того, що
угода від 3 жовтня 2011 року є недійсною,
оскільки суперечить положенням ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» унаслідок здійснення ТОВ
«АВТО ПРОСТО» нечесної
підприємницької практики, яка є такою,
що містить несправедливі умови, а тому
підлягають поверненню позивачу кошти,
сплачені ним на виконання цього
недійсного правочину.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсною оспорюваної угоди
та ухвалюючи в цій частині нове рішення
про відмову в позові, виходив із того,
що спірний договір є нікчемним, а тому
визнання такого правочину недійсним у
судовому порядку не вимагається.

З такими висновками судів попередніх
інстанцій погодитися не можна,
оскільки суди дійшли їх з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані
рішення не відповідають.

Судами установлено, що 3 жовтня 2011 року
між ОСОБА_3 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було
укладено угоду із додатками, предметом
якої є надання учаснику послуг,
спрямованих на придбання автомобіля
через систему придбання в групах
«АвтоТак», за якою позивач сплатив
17 143 грн 40 коп., але до
теперішнього часу право на отримання
автомобіля відповідачем позивачу не
надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК
України.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до
п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону
забороняються як такі, що вводять в
оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживчого
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін,
укладеної в рамках функціонування
системи придбання автомобілів у групах
«Авто Так», є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 угоди ТОВ «АВТО
ПРОСТО» гарантує надання кожному
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання ним усіх
зобов'язань, передбачених угодою.

Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ
«АВТО ПРОСТО» зобов'язується
забезпечити отримання учасником
автомобіля згідно з умовами угоди. При
цьому відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до
угоди поняття «право на отримання
автомобіля» означає право учасника
одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ТОВ «АВТО
ПРОСТО» зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до угоди між ТОВ «АВТО
ПРОСТО» та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1
додатку № 2).

Передбачені угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в угоді «Чисті внески» або
«Внесок в оплат товару».

Відповідно до розд. 1 Визначення
термінів додатку № 2 до угоди «Цілий
чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для формування чистого фонду для
повернення коштів, і розмір якого
розраховується шляхом ділення
поточної ціни автомобіля на кількість
внесків, передбачену графіком внесків.
Половинний Чистий внесок - це половина
Цілого чистого внеску».

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до угоди
чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від поточної ціни автомобіля.

Таким чином, в угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його сплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ «АВТО
ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах «Авто Так» кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи
(п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку №
2 до угоди).

За таких обставин висновок суду про те,
що діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» за
угодою сторін є функціонуванням
«пірамідальної схеми», суперечить
змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» у зв'язку з
відсутністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварності
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами-учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ТОВ «АВТО ПРОСТО» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 9
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п. 11.1, відповідно
до якого до фінансових послуг
віднесено послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року
"Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах"). (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 угоди «Авто
Так» - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг «АВТО ПРОСТО» з
адмініструванням системи придбання
автомобілів у групах. Кожна укладена
угода включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
до угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш «активними», за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати правильним висновок суду
про те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Наведене дозволяє визнати, що висновок
суду щодо пірамідальності схеми
придбання товарів у групах, який
ґрунтується тільки на факті
неотримання автомобілів усіма
учасниками групи одночасно, а лише
окремими учасниками й у певній
послідовності, є передчасним.

Також висновок суду про введення
позивача в оману з підстав оплати ним
не самого товару, а права купівлі
товару та відсутності залучення
власних коштів відповідача суперечить
нормам чинного законодавства й суті
самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення угоди ОСОБА_3
отримав примірник угоди та додатки до
неї, які містять опис послуг ТОВ «АВТО
ПРОСТО».

Відповідно до ст. 10 угоди від 18 січня 2011
року підписання цієї угоди та додатків
до неї є підтвердженням факту
ознайомлення, розуміння сторонами її
умов та згоди сторін з усіма
визначеннями, умовами та змістом Угоди
та додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди
учаснику надається 7 днів для
того, щоб він міг детально ознайомитися
з Угодою та прийняти її чи відмовитись
від участі в системі «АвтоТак». При
цьому в разі розірвання угоди протягом
семи днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО
ПРОСТО». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
розірвання угоди.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 із заявою про розірвання угоди у
семиденний термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
угоди.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року № 6-40цс13 у справі за
позовом про визнання угоди недійсною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди, яка, відповідно до положень
статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою
для всіх судів України.

Суди попередніх інстанцій, у порушення
ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, на зазначені
вище положення закону та обставини
справи уваги не звернули, не
визначилися з характером спірних
правовідносин та дійшли передчасного
висновку про наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ТОВ «АВТО
ПРОСТО» під час укладання спірної
угоди.

За таких обставин судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень із передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АВТО ПРОСТО» задовольнити частково.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 19 лютого 2013
року та рішення апеляційного суду
Донецької області від 13 червня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. ОлійникГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар І.К.
Парінова В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін