Справа № 527/2871/13-ц
номер провадження 2/527/16/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м.
Глобине

Глобинський районний суд Полтавської
області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідача - Козаченко
Т.П., Лебеденкової М.О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ПАТ «Полтавагаз» про визнання дій
незаконними,-

В С Т А Н О В И В :

29.10.2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
відповідача Глобинського управління
по експлуатації газового господарства
про визнання дій незаконними,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
Глобинським управлінням по
експлуатації газового господарства в
порушення вимог Конституції України
було поширено конфіденційну
інформацію про неї без її згоди, а саме:
її представник за довіреністю ОСОБА_1
ознайомлюючись 24.10.2013 року в
Кременчуцькому районному суді
Полтавської області з наглядовим
провадженням прокуратури Глобинського
району по скарзі ОСОБА_4, виявив, що в
томі 3 цього наглядового провадження
міститься надана Глобинським УЕГГ
інформація, що стосується позивача та є
конфіденційною і не підлягала
розголошенню та наданню прокуратурі
Глобинського району без її згоди. Дані
матеріали містять лист Глобинського
УЕГГ від 19.07.2012 року за вих. № 225, в якому
прокуратурі Глобинського району
повідомлено, що позивачка працювала в
Глобинському УЕГГ з 20.12.1994 року по 23.08.2000
року на посаді головного бухгалтера, а
з 27.09.2002 року по 26.03.2009 року на посаді
техніка і під час роботи в
Глобинському УЕГГ з її заробітної
плати проводилися утримання
профспілкових внесків з її згоди. Крім
того, в даних матеріалах наявна копія
заяви позивачки від 16.04.2003 року до
начальника Глобинського УЕГГ Бистрая
А.А. В діях Глобинського УЕГГ позивач
вбачає ознаки поширення
конфіденційної інформації про неї, без
отримання її згоди, чим допущено
незаконне втручання в її особисте
життя, а тому вважає за необхідне
звернутися до суду з позовом, у зв'язку
з порушенням відповідачем ст. 32
Конституції України. Прохає визнати
незаконними дії Глобинського
управління по експлуатації газового
господарства в частині поширення
конфіденційної інформації про неї,
шляхом надання прокуратурі
Глобинського району інформації та
документів про її професійні
взаємовідносини з Глобинським УЕГГ,
зокрема про займані нею у минулому
посади, без отримання її згоди, чим
відповідачем допущено незаконне
втручання в особисте життя позивача.

За клопотанням представника позивача,
ухвалою суду від 22.11.2013 року замінено
первісного відповідача - Глобинське
управління по експлуатації газового
господарства належним відповідачем -
ПАТ «Полтавагаз».

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не
з'явилася, була належним чином
повідомлена про час та місце судового
розгляду, направила до суду заяву про
розгляд справи в її відсутності.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовну заяву
підтримав з підстав, зазначених у
позові та просив його задовольнити.

Представник відповідача Козаченко Т.П.
в судовому засіданні проти задоволення
позовної заяви заперечувала, пояснила,
що в липні 2012 року прокуратурою
Глобинського району проводилася
перевірка за зверненням ОСОБА_4 Під час
перевірки, яка проводилася в
приміщенні Глобинського УЕГГ ПАТ
«Полтавагаз», представник прокуратури
відбирав пояснення по суті справи та в
усній формі витребовував документи та
інформацію, які необхідні для
вирішення звернення. На виконання
вимоги прокуратури, Глобинським УЕГГ
була надана інформація про період
роботи ОСОБА_4 в Глобинському УЕГГ та
займані нею посади. Крім того, вказала,
що на її думку надана на вимогу
прокуратури інформація не відноситься
до конфіденційної інформації.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін по вказаній
справі, дослідивши матеріали справи,
повно і всебічно з'ясувавши обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні,
представник за довіреністю ОСОБА_1,
знайомлячись 24.10.2013 року в
Кременчуцькому районному суді
Полтавської області з наглядовим
провадженням прокуратури Глобинського
району по скарзі ОСОБА_4, виявив, що в
томі 3 цього наглядового провадження
містяться надані Глобинським УЕГГ
інформація та документи, що стосуються
позивача, та які, на його думку, є
конфіденційними і не підлягали
розголошенню та наданню прокуратурі
Глобинського району без її згоди.

З матеріалів справи вбачається, що
прокуратурою Глобинського району
проводилася перевірка в Глобинському
УЕГГ ПАТ Полтавагаз» за зверненням
ОСОБА_4 від 11.07.2012 року. В ході
перевірки, яка проводилася в
приміщенні Глобинського УЕГГ ПАТ
«Полтавагаз» 19.07.2012 року, представник
прокуратури відбирав пояснення по суті
звернення та в усній формі
витребовував документи та інформацію,
які необхідні для вирішення звернення.

На виконання вимоги прокуратури,
Глобинським УЕГГ була надана
інформація № 147473 від
02.12.2013 року, в якій, в тому числі,
зазначені дані про період роботи
ОСОБА_4 в Глобинському УЕГГ та займані
нею посади, а також про те, що під час її
роботи в Глобинському УЕГГ з її
заробітної плати проводилися
утримання профспілкових внесків.

Положеннями статті 32 Конституції
України встановлено, що ніхто не може
зазнавати втручання в його особисте і
сімейне життя, крім випадків,
передбачених Конституцією України. Не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Статтею 11 Закону України «Про
інформацію» передбачено, що інформація
про фізичну особу (персональні дані) -
відомості чи сукупність відомостей про
фізичну особу, яка ідентифікована або
може бути конкретно ідентифікована. Не
допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини. До
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.

Статтею 21 цього Закону встановлено, що
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація. Конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом. Відносини,
пов'язані з правовим режимом
конфіденційної інформації,
регулюються законом.

Згідно правової позиції, що викладена в
рішенні Конституційного Суду України
від 20 січня 2012 року по справі № 2-рп/2012,
враховуючи положення Конституції
України, Закону України «Про захист
персональних даних», Закону України
«Про інформацію», Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
Загальної декларації прав людини 1948
року, Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
Міжнародного пакту про громадянські і
політичні права 1966 року, інформацією
про особисте та сімейне життя особи є
будь-які відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бут
ідентифікована, а саме: національність,
освіта, сімейний стан, релігійні
переконання, стан здоров'я,
матеріальний стан, адреса, дата і місце
народження, місце проживання та
перебування тощо, дані про особисті
майнові та немайнову відносини цієї
особи з іншими особами, зокрема членами
сім»ї, а також відомості про події та
явища, що відбувалися або відбуваються
у побутовому, інтимному, товариському,
професійному, діловому, та інших сферах
життя особи, за винятком передбаченої
законами інформації, що стосується
здійснення особою, яка займає посаду,
пов'язану з виконанням функцій держави
або органів місцевого самоврядування,
посадових або службових повноважень.
Така інформація про особу є
конфіденційною; збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя. Таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що інформація про професійні відносини
позивачки з Глобинським УЕГГ є
інформацією з обмеженим доступом.

Проте, відповідно до вимог ст. 3 Закону
України «Про прокуратуру» ( в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин) повноваження
прокурорів, організація, засади та
порядок діяльності прокуратури
визначаються Конституцією України,
цим Законом, іншими законодавчими
актами.

Ст. 8 Закону України «Про
прокуратуру» передбачає, що вимоги
прокурора, які відповідають чинному
законодавству, є обов'язковими для всіх
органів, підприємств, установ,
організацій, посадових осіб та
громадян і виконуються невідкладно
або у передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право безперешкодно за посвідченням,
що підтверджує займану посаду, входити
у приміщення органів державної влади
та органів місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форм власності, підпорядкованості чи
приналежності, до військових частин,
установ без особливих перепусток, де
такі запроваджено; мати доступ до
документів і матеріалів, необхідних
для проведення перевірки, в тому числі
за письмовою вимогою, і таких, що
містять комерційну таємницю або
конфіденційну інформацію; письмово
вимагати подання в прокуратуру для
перевірки зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
в тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою.

Закон України "Про інформацію" регулює
відносини щодо створення, збирання,
одержання, зберігання, використання,
поширення, охорони, захисту інформації.

Преамбулою до даного закону визначено,
що він закріплює право громадян
України на інформацію, закладає
правові основи інформаційної
діяльності, які регулюються також
іншими нормативними документами та
міжнародними договорами.

Закон України "Про інформацію"- є нормою
загальної дії. Положення ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру» в частині
доступу до документів і матеріалів,
необхідних для проведення перевірки, в
тому числі за письмовою вимогою, і
таких, що містять комерційну таємницю
або конфіденційну інформацію є
спеціальною нормою закону по
відношенню до Закону України "Про
інформацію".

Враховуючи викладене, судом
встановлено, що інформація щодо
професйних відносин ОСОБА_4 з
Глобинським УЕГГ ПАТ «Полтавагаз» була
надана прокуратурі Глобинського
району Полтавської області, в зв'язку з
виконанням усної вимоги останньої.

У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть учать у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3,10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
до публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Полтавагаз» про визнання
дій незаконними.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Т. В.
Левицька