10.01.2014 103/5697/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №103/5697/13-ц

10 січня 2014 року
м. Бахчисарай, АРК

Бахчисарайський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Нікіщенко
М.І.

при секретарі Княгницькій
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бахчисарай цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2013 року до Бахчисарайського
районного суду АРК надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідач є батьком дітей, але
грошей на їх утримання добровільно не
надає. Тому позивач просила стягнути
аліменти в розмірі не менш 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 01.11.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття. У ході судового розгляду
позивачем уточнювались позовні вимоги.
З урахуванням останніх уточнень
позивач просить стягнути аліменти у
розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів
але не менш 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 01.11.2013 року
і до досягнення старшою дитиною
повноліття.

10.01.2014 року позивач у судове засідання
не з'явилась, повідомлена належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи, від представника позивача -
ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд
справи за його відсутністю, наполягав
на задоволенні уточнених позовних
вимог.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином
про дату, час та місце розгляду справи,
направив до суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю, в якій
визнав уточнені позовні вимоги
частково, посилаючись на те, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 не його дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4
(а.с. 8, 9 відповідно).

Відповідно до Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його
фізичну й розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до так і після народження.
Невиплата аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, на які вони мають
право відповідно до законодавства
становить порушення їх майнових прав
відповідно до статті 1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з прав людини,
яка передбачає таке: «Кожна фізична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права». У справі «Кечко
проти України» Європейський суд з прав
людини висловив наступну думку:
«Поняття «власності», яке міститься в
першій частині статті 1 Протоколу № 1,
має автономне значення, яке не обмежене
власністю на фізичні речі і не залежить
від формальної класифікації в
національному законодавстві: деякі
інші права та інтереси, наприклад,
борги, що становлять майно, можуть
також розглядатись як «майнові права»,
і, таким, як «власність» в цілях
вказаного положення. Питання, що
потребує визначення, полягає в тому, чи
мав відповідно до обставин справи,
взятих в цілому, заявник право на
матеріальний інтерес, захищений
статтею 1 Протоколу №1.

У відповідності зі ст.180 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
утримувати своїх неповнолітніх дітей
до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
присуджуються у частці від доходу
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

У відповідності з вимогами п.1 ст.191
Сімейного Кодексу України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
з дня пред'явлення позову, тобто з 08.11.2013
року.

Судом встановлено, що відповідач
офіційно працевлаштований, працює у
ФОП ОСОБА_6 на посаді водія, що
підтверджується довідкою № 12/06 від
06.12.2013 року (а.с. 30).

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Суд вважає, що відповідач зобов'язаний
надавати дітям матеріальну допомогу,
достатню для задоволення їх розумних
потреб, виходячи з віку дітей, стану їх
здоров'я , матеріального становища.

Оцінивши надані по справі докази,
приймаючи до уваги офіційне
працевлаштування відповідача, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення аліментів є
обгрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, а саме в розмірі 1/3 частки
від всіх видів заробітку (доходу), але
не менш ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 08.11.2013 року
і до досягнення старшою дитиною
повноліття.

При цьому посилання відповідача на ту
обставину, що ОСОБА_4 не є його дитиною
суд до уваги не приймає, оскільки
будь-яких доказів на підтвердження
цієї обставини суду відповідачем не
надано, навпаки у свідоцтві про
народження ОСОБА_4 батьком зазначений
саме відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується
з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 80-84, 91, 105, 110
Сімейного кодексу України; ст. ст. 10, 11,
60, 81, ч.3 ст. 88, 209, 212- 215, п.1 ч.1 ст.367
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Трудове
Сакського району Кримської області,
працюючого у ФОП ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, м.
Ялта, АРК), проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2) на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 відсотків від
всіх видів заробітку (доходу), але не
менш ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 08
листопада 2013 року і до досягнення
старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 грн.(двісті двадцять дев'ять грн. 40
коп.)

Допустити негайне виконання
рішення |припуститься|у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Бахчисарайський районний
суд Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :