АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3352/14 Справа № 203/6993/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 18 лютого 2014 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Таір) про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського райсуду м. Дніпропетровська від 18.02.2014р. частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та на його користь з ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 стягнуто 368 236 грн. 78 коп., у тому числі, 122 685 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом, 233 551 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 12000грн. пені. В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, просив змінити вказане рішення, посилаючись на необґрунтованість зменшення розміру пені.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

9.06.2008р. між ПриватБанк (правонаступник: ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) та ТОВ Таір укладено кредитну угоду № 502, за умовами якої останньому окремими траншами надано кредит загальним розміром 150034 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 9.06.2011р. (а.с. 8-13,22). Того ж дня 9.06.2008р. з метою забезпечення кредитних зобовязань ТОВ Таір банком укладено три договори поруки з ОСОБА_3,ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.15-17). За відомостями банку ТОВ Таір свої кредитні зобовязання виконувало неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість (а.с.4-5).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції на підставі вимог ст.ст. 551,554,1048,1054 ЦК України ухвалив рішення про стягнення з поручителів ТОВ Таір - ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 368 236 грн. 78 коп., у тому числі, 122 685 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом, 233 551 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 12000грн. пені.

Твердження ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції в частині присудження до стягнення з відповідачів пені у зменшеному розмірі безпідставні. Розмір пені, заявлений банком у позовній заяві до стягнення з поручителів, складав 132343грн.27коп. та розрахований за весь період існування кредитної заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом першої інстанції встановлено як факт того, що розмір предявленої до стягнення пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, так і наявність інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, судом встановлено, що до порушення позичальником ТОВ Таір зобовязань по своєчасному погашенню кредитних коштів призвела часткова крадіжка виробничого обладнання, у звязку з чим діяльність підприємства припинялась. Вказані факти та обставини підтверджені відповідними письмовими доказами і не спростовувались банком (а.с.42,44). Враховано судом першої інстанції і те, що позичальник частково виконав свої зобовязання і те, що поручителі не відмовлялись від своїх зобовязань, а лише просили зменшити розмір пені. У судовому засіданні апеляційного суду усі поручителі, не тільки підтвердили свої наміри по погашенню заборгованості, а й зазначили, що діяльність підприємства відновлена і можливість розрахування ними за існуючу заборгованість дійсно є реальною. Діяльність підприємства повязана з переробкою та утилізацією гуми, у звязку з чим має важливе і господарське значення, і соціальне, а тому потребує відповідної підтримки. Оскаржуючи зменшення розміру пені та наполягаючи на стягненні її у розмірі 132 343грн.27коп., та вважаючи вказаний розмір розумним, банк формально дбав лише про свої корпоративні інтереси та не враховував ні зазначені обставини, ні господарські інтереси іншої сторони правовідносин, ні економічну ситуацію, яка склалась в країні. Між тим, ухваленим рішенням суду, повністю реалізовано право банку на судовий захист майнових прав та інтересів. Крім того, до стягнення на його користь присуджено не лише 122685грн.08коп. заборгованості по тілу кредиту, а й 233 551грн.70 коп. у якості заборгованості за відсотками за користування кредитом, розрахованих банком за поточною ставкою у розмірі 24% та простроченою ставкою у розмірі 48% у звязку з несплатою погашення кредиту, відсотків та нагороди у передбачені відповідними графіками строки (п.п.2.2.3., 4.2., 4.3.угоди, п.п4.1-4.3.,4.9договорів про видачу траншу). Сплата пені за п.6.1. угоди у розмірі 0,2 % від простроченого платежу передбачено також при порушенні позичальником тих же строків, передбачених для погашення кредиту, відсотків та нагороди відповідними графіками (п.2.2.3.). Банком не враховано, що не зважаючи на вказані обставини, до відсотків, нарахованих фактично як неустойка, суд першої інстанції положення ч.3 ст.551 ЦК України не застосовував. Не враховано банком при його зверненні до поручителів у жовтні 2013 року, як положень ч.4 ст.559 ЦК України, так і настання строку виконання основного зобовязання 9.06.2011р. при тому, що передбачений вказаною правовою нормою шестимісячний строк є преклюзивним та не залежить від обумовлених у договорах сторін строків позовної давності. Враховуючи зазначені обставини та те, що відповідачами судове рішення не оскаржено, підстав для задоволення скарги банку та стягнення з них пені у більшому розмірі підстав немає.

Таким чином рішення суду в оскарженій частині зміні за доводами апеляційної скарги банку не підлягає.

Керуючись 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 18 лютого 2014 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :