Тарутинський районний суд Одеської
___________________________________________________________
Справа № 514/616/14-ц
Провадження по справі № 2/514/323/14
Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:
головуючого судді
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине
цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Представник позивач за дорученням
Духота І.В. звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 1961 гривня 48 копійок.
Свої вимоги мотивує тим, що 15
липня 2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
якого позивач надав відповідачу кредит
в сумі 1560 гривень 00 копійок із сплатою
відсотків у розмірі 12 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом та
за ведення кредитної справи в розмірі
3.25 %. Однак, відповідач не виконував
умови договору, тобто не сплачував
кожного місяця обов'язковий
мінімальний платіж, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 1961
гривня 48 копійок. Що й стало підставою
для звернення представника позивача до
суду з вказаним позовом.
В судове засідання представник
позивача не з'явився. В позовній заяві
представник позивача зазначив, що
підтримує позовні вимоги позивача та
просить розглянути справу за
відсутністю представника банку. Не
заперечує проти розгляду справи у
заочному порядку (а.с. 4).
Відповідач до судового засідання
не з'явився. Викликався до суду через
оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" за
14 червня 2014 року №106 (5235) (а.с.39), у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не відомі. Заяви про розгляд
справи за його відсутності не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення спору. Оскільки
позивач не заперечує проти такого
вирішення спору, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України
та ухвалити заочне рішення по справі.

В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню на підставі доказів
представлених в матеріалах справи.

Судом встановлено, що 15 липня
2008 року між позивачем та відповідачем
було укладено кредитний договір
№001-14051-150708, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 1560 гривень 00 копійок із сплатою
відсотків у розмірі 12 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом та
за ведення кредитної справи в розмірі
3.25 % (а.с.8-12).

Відповідач кошти отримав, що
підтверджується меморіальним ордером
№29231768 від 15 липня 2008 року (а.с.16) та
актом прийому-передачі товару згідно
договору купівлі-продажу №36 від 15
липня 2008 року (а.с.14).

Однак відповідач не виконував
умови договору, тобто не сплачував
кожного місяця обов'язковий
мінімальний платіж, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за наданим
кредитом.

Згідно наданого розрахунку,
заборгованість відповідача за
вказаним кредитним договором станом
на 24 лютого 2014 року складає 1961 гривня 48
копійок (а.с. 17) в тому числі :

· заборгованість за сумою
кредиту - 1327 гривень 10 копійок;

· заборгованість за
відсотками - 66 гривень 58 копійок;

· заборгованість за
комісіями - 567 гривень 80 копійок;

З оригіналу платіжного доручення
№23304043 від 20 березня 2014 року (а.с.1)
вбачається, що за подання позовної
заяви позивач сплатив судовий збір в
розмірі 243 гривні 60 копійок.

Крім того, представник позивача
надав суду заяву, в якій просив
стягнути з відповідача витрати
пов'язані з опублікуванням оголошення
в газеті в розмірі 420 гривень (а.с.35), що
підтверджується рахунком №4387 від 05
червня 2014 року (а.с.37) та меморіальним
ордером №50552746 від 11 червня 2014 року
(а.с.36).

Відповідно до положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматись від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу
України.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у випадку порушення
зобов'язання наступають правові
наслідки, установлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов`язковим для виконання
сторонами. Всі умови договору з моменту
його підписання стають одинаково
обов`язковими для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України,
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

З вищенаведеного випливає, що
позивач та відповідач, підписавши
договір встановили факт досягнення
згоди між собою, щодо всіх істотних
умов кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, що, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за Кредитним договором Банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки, за
частиною 2 цієї статті до відносин за
кредитним договором застосовуються
вимоги закону за позикою.

Таким чином, враховуючи, що
відповідач кошти отримав, але своїх
зобов'язань за договором належним
чином не виконав, суд вважає, що позов
необхідно задовольнити та стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за кредитним
договором у розмірі 1961 гривня 48
копійок, судовий збір в розмірі 243
гривні 60 копійок та витрати пов'язані з
опублікуванням оголошення в газеті в
розмірі 420 гривень.

На підставі викладеного 509, 526,
610, 611, 623,625, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» загальну суму
заборгованості в розмірі 1961 (одна
тисяча дев'ятсот шістдесят одна) гривня
48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму судових витрат в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму витрат пов'язаних з
опублікуванням оголошення в газеті в
розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем до апеляційного
суду Одеської області через
Тарутинський районний суд одеської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя Н.
М. Тончева