Справа № 473/4616/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Ротар М.М., при секретарі - Попенко О.В.

За участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк » до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк")
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Позивач зазначав,
що 27.03.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за
яким останній отримав строковий кредит
у розмірі 3689,40 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Позичальник неналежно виконував
зобов'язання, тому станом на 19.09.2013 року
утворилась заборгованості за
договором на загальному суму 31848 грн. 70
коп., з якої: 3589 грн. 42 коп. -
заборгованість по кредиту, 12847 грн. 02
коп. - заборгованості по відсоткам, 431
грн. 64 коп. - заборгованості по комісії,
12987 грн. 82 коп. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, 500
грн. - штрафу (фіксованої частини), 1492
грн. 80 коп. - штрафу (процентна складова).
Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути з відповідача вказану
заборгованість.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності
та підтримання позовних вимог у
повному обсязі, не заперечує проти
розгляду справи в порядку заочного
провадження.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, просив
застосувати наслідки спливу позовної
давності.

Вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи в межах заявлених позовних
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК
України, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що
27.03.2007 року на підставі письмової заяви
ОСОБА_2 між Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
"ПриватБанк" та відповідачем укладено
кредитний договір, за яким банк надав
позичальнику строковий кредит у сумі
3689,40 грн. на строк до 27.03.2009 року під 2,0 %
на місяць, в обмін на зобов'язання
позичальника повернути кредит,
сплатити проценти та комісію
щомісячно в сумі 71 грн. 94 коп.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити грошу тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, згідно умов договору та у строки
передбачені цим договором.

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В судовому засіданні було встановлено
та підтвердилося наданими
представником відповідача доказами, а
саме квитанціями про здійснення
погашення за кредитним договором, що
відповідачем було здійснено погашення
кредитної заборгованості на загальну
суму 3490 грн. При цьому вказані платежі
позивачем взагалі не враховані та не
зазначені в розрахунку заборгованості
за кредитним договором.

Згідно квитанцій останній платіж
відповідачем було здійснено 01.10.2008 року
на суму 1000 грн.

Відповідно до статті 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з частиною першою статті 258 ЦК
України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність:скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові. (ч.4 ст.267 ЦК
України).

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами),
починається стосовно кожної окремої
частини від дня, коли відбулося
порушення.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до частини
другої статті 1050 ЦК України кредитор
протягом усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК
України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Враховуючи те, що право позивача на
звернення до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості
виникло 01.12.2008 року та передбачений
законом трирічний строк сплив 01.12.2011
року, а з зазначеним позовом позивач
звернувся до суду 07.10.2013 року, тобто
після спливу строку позовної давності,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог про
стягнення кредитної заборгованості
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які не були присутні під час
оголошення рішення, мають право
оскаржити рішення протягом 10 днів з
моменту отримання копії рішення .

Суддя
М.М. Ротар