Справа № 522/2699/14-ц
Провадження № 2/522/4403/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про заборону розпоряджатися
торгово-офісно-готельним комплексом,
та житловим будинком з надбудованими
додатковими приміщеннями, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про заборону розпоряджатися
торгово-офісно-готельним комплексом
загальною площею 689,8 кв.м. з
одноповерховою прибудовою площею 80,6
кв.м., розташованою в рівні першого
поверху будівлі
торгово-офісно-готельного комплексу за
адресою : АДРЕСА_1, вказуючи, що
відповідач є її матір'ю та має намір
продати цей об'єкт нерухомого майна з
метою позбавлення її права на спадщину.

Під час судового розгляду даної справи
відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний
позов до ОСОБА_1 про визнання права
власності на торгово-офісно-готельний
комплекс загальною площею 689,8 кв.м. з
одноповерховою прибудовою площею 80,6
кв.м., розташованою в рівні першого
поверху будівлі
торгово-офісно-готельного комплексу за
адресою : АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
наполягала на задоволенні своїх
позовних вимог та не визнала зустрічні
позовні вимоги відповідача ОСОБА_1, а
остання підтримала свій зустрічний
позов та не визнала первісний позов
ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи і
вислухавши пояснення сторін, суд
доходить висновку, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню, а зустрічний
позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Як вбачається з наданих відповідачем
ОСОБА_2 суду документів, вона набула
право власності на будівлю АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
30.11.2004 року за р.№ 4-6270, договору
купівлі-продажу від 20.07.2005 року за р.№
4169, договору купівлі-продажу № 18701 від
26.06.1997 року та рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 25.08.2005 року
по справі № 2-5614, яке набрало законної
сили 26.09.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Також судом установлено, що відповідач
ОСОБА_2 у встановленому законом порядку
погодила реконструкцію житлового
будинку з надбудовою додаткових
приміщень та пристосуванням його під
торгово-офісно-готельний комплекс за
адресою : АДРЕСА_1 без зміни зовнішніх
геометричних розмірів їх фундаменті у
плані м.Одеса, що підтверджується
декларацією про початок будівельних
робіт, зареєстрованою Інспекцією ДАБК
від 20.12.2012 № ОД3.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

З наданої відповідачем ОСОБА_2 суду
декларації про готовність об'єкту до
експлуатації вбачається, що
реконструкція будинку з надбудовою
додаткових приміщень та
пристосуванням його під
торгово-офісно-готельний комплекс без
зміни зовнішніх геометричних розмірів
їх фундаменті у плані АДРЕСА_1 (1211.1),
друга категорія складності,
зареєстрованою 28.02.2013 року інспекцією
ДАБК в Одеській області, зазначений
об'єкт є закінченим будівництвом та
готовим до експлуатації.

Як слідує із складеного НВЦ „Екострой"
висновку від 25.12.2013 р., зроблено

позитивний висновок про технічну
можливість збереження і вводу в
експлуатацію виконаної одноповерхової
будівлі, розташованої в рівні першого
поверху торгово-офісно-готельного
комплексу за адресою : АДРЕСА_1.

Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності за № 3304725 від 11.05.2013 р.
підтверджується факт реєстрації у
встановленому законом порядку права
власності за відповідачем ОСОБА_1 на
торгово-офісно-готельний комплекс за
адресою : АДРЕСА_1.

Вказані обставини свідчать про те, що
відповідач ОСОБА_2 у встановленому
законодавством порядку набула право
власності на спірний об'єкт нерухомого
майна.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

З огляду на наведене, суд критично
ставиться до посилання позивача ОСОБА_1
на ст.1261 ЦК України, як на підставу
вимагати заборонити відповідачу
ОСОБА_2 розпоряджатися належним їй
нерухомим майном.

Так, відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків

(спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно із ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина
відкривається внаслідок смерті
особи або оголошення її померлою.

Як випливає з приведених норм,
Цивільний кодекс України пов'язує
виникнення права на спадщину з певним
юридичним фактом, а саме зі смертю
фізичної особи - спадкодавця. Оскільки
відповідач ОСОБА_2 жива, то спадщина
після неї не відкривалась.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не має
ніяких прав на
торгово-офісно-готельний комплекс
загальною площею 689,8 кв.м. з
одноповерховою прибудовою площею 80,6
кв.м., розташованою в рівні першого
поверху будівлі
торгово-офісно-готельного комплексу за
адресою : АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Виходячи з викладеного, суд доходить
висновку, що позивач ОСОБА_1 не має
права забороняти відповідачу ОСОБА_2
розпоряджатися належним їй
вищевказаним нерухомим майном.

Вирішуючи дану справу, суд бере до
уваги, що намагання позивача ОСОБА_1
обмежити право власності відповідача
ОСОБА_2 шляхом заборони їй
розпоряджатися
торгово-офісно-готельним комплексом
загальною площею 689,8 кв.м. з
одноповерховою прибудовою площею 80,6
кв.м., розташованою в рівні першого
поверху будівлі
торгово-офісно-готельного комплексу за
адресою : АДРЕСА_1., свідчить про
невизнання позивачем ОСОБА_1 права
власності на цей об'єкт нерухомого
майна за відповідачем ОСОБА_2

Згідно із ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів, зокрема, може бути
визнання права.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст.16, 317, 321, 392 ЦК України, суд,
-

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, а
зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
торгово-офісно-готельний комплекс
загальною площею 689,8 кв.м. з
одноповерховою прибудовою площею 80,6
кв.м., розташованою в рівні першого
поверху будівлі
торгово-офісно-готельного комплексу за
адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 3 654 (три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Повний текст рішення складено 27 червня
2014 року.

Суддя

24.06.2014