Провадження №2-о/522/386/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року

м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Єршової Л. С.

при секретарі - Ларіній Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2,
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси
надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована
особа - ОСОБА_2, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу.

Зазначена заява обґрунтована тим, що 11
грудня 1991 року згідно договору
купівлі-продажу заявниця придбала у
ОСОБА_3 частину житлового будинку
житловою площею 24,4 кв.м., що складає 13/100
ідеальних часток будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 1436 кв.м. Зазначений
договір купівлі-продажу був
посвідчений державним нотаріусом
Єпішкіною С.В. за реєстровим номером 2204
та право власності на вказану частину
житлового будинку житловою площею 24,4
кв.м., що складає 13/100 ідеальних часток
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, було зареєстровано у
Татарбунарському МБТІ 05.02.1992 року у
реєстровій книзі ПІД №18-77.

У вказаному правовстановлюючому
документі (у договорі купівлі-продажу),
прізвище та ім'я заявниці вказано як
«ОСОБА_1», замість вірного «ОСОБА_1», що
і стало приводом для звернення до суду.

Заявниця подала до суду заяву, в якій
просила розглянути справу за її
відсутності.

Заінтересована особа подала до суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає за можливе задовольнити заяву
ОСОБА_5 з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Ленінакан
Вірменії, є громадянкою України, що
підтверджується паспортом громадянина
України серії НОМЕР_2, виданим
Татарбунарським РВ УМВС України в
Одеській області 22 травня 1997 року.

07.04.2000 року ОСОБА_1 отримала картку
платника податків, в якій її прізвище
та ім'я також зазначено як «ОСОБА_1».

11 грудня 1991 року згідно договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у
ОСОБА_3 частину житлового будинку
житловою площею 24,4 кв.м., що складає 13/100
ідеальних часток будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 1436 кв.м. Зазначений
договір купівлі-продажу був
посвідчений державним нотаріусом
Єпішкіною С.В. за реєстровим номером 2204
та право власності на вказану частину
житлового будинку житловою площею 24,4
кв.м., що складає 13/100 ідеальної частки
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, було зареєстровано у
Татарбунарському МБТІ 05.02.1992 року у
реєстровій книзі ПІД №18-77.

У вказаному правовстановлюючому
документі (у договорі купівлі-продажу),
прізвище та ім'я заявниці вказано як
«ОСОБА_1», замість вірного «ОСОБА_1».
Таке написання її прізвища та ім'я є
наслідком довільного перекладу з
російської мови, якою було складено усі
правовстановлюючі документи за часів
СРСР, на українську мову, з боку осіб,
які після закінчення існування держави
СРСР заповнювали та видавали документи
українською мовою.

Право власності на належну частку
житлового будинку ОСОБА_1
зареєструвала, що підтверджується
реєстраційним штампом
Татарбунарського МБТІ від 05.02.1992 року. У
вказаному документі прізвище та ім'я
заявниці також зазначено лише на
російській мові «ОСОБА_1».

Суд враховує, що помилка у прізвищі
заявниці у правовстановлюючому
документі перешкоджає їй
використовувати власність на свій
розсуд та позбавляє можливості вільно
розпоряджатися належною часткою
квартири.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ст. 259 ч.1 ЦПК України у рішенні
суду повинно бути зазначено відомості
про факт, встановлений судом, мету його
встановлення, а також докази, на
підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я,
по-батькові, місце і час народження
якої, що зазначені в документі, не
збігаються з ім'ям, по-батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 5 "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", суд розглядає
в порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5
"Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" при розгляді справи про
встановлення відповідно до п. 6 ст. 273
ЦПК факту належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі,
не збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, вказаними у свідоцтві про
народження або в паспорті, у тому числі,
факту належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що вимоги заявника
ґрунтуються на вимогах закону,
обставини справи підтверджені певними
засобами доказування та вказують на
наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 про встановлення факту
належності їй правовстановлюючого
документу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 234, 209, 218, 256, 259, ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
ОСОБА_2, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, - задовольнити у повному
обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина
України серії НОМЕР_3, виданий
Татарбунарським РВ УМВС України в
Одеській області 22 травня 1997 року, ІПН
НОМЕР_1, правовстановлюючого документу,
а саме: договору купівлі-продажу
частини житлового будинку житловою
площею 24,4 кв.м., що складає 13/100
ідеальних часток будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 1436 кв.м.,
посвідченого державним нотаріусом
Єпішкіною С.В. за реєстровим номером 2204
та право власності на який
зареєстровано у Татарбунарському МБТІ
05.02.1992 року у реєстровій книзі під №18-77.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.С.Єршова

05.12.2014