Справа № 424/2971/13-ц
Провадження №2/424/105/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Ровеньківській міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
- Ібадової Н.П.,

при секретарі - Бурлака
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Луганської філії АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник за угодою -
адвокат ОСОБА_3 «про стягнення
заборгованості», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Луганської ФІЛІЇ ат «Банк
«Фінанси та Кредит» звернувся до суду
з позовом, у якому вказав, що 21 серпня 2008
року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
в особі ст. економіста сектору
операційної роботи відділення №15
управління регіональної мережі
Луганської філії ВАТ «Банк «Фінанси га
Кредит» Лисянської Олени Юріївни (далі
- Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник)
укладено кредитний договір № 1202-08-ПК
(далі - Кредитний договір) про надання
кредиту у розмірі 14 400.00 грн. Отримані
кошти Позичальник зобов'язався
повністю повернути в строк до 21 серпня
2011 року, сплатити проценти та комісійну
винагороду Банку за користування
кредитом.

21 серпня 2008 року між Банком,
Позичальником та ОСОБА_2 (далі -
Поручитель) було укладено договір
поруки №1036/08 (далі - Договір поруки),
згідно якого Поручитель зобов'язується
перед Банком відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
Позичальником зобов'язань за Кредитним
договором. Відповідно до пункту 2.1
Договору поруки у випадку невиконання
Боржником зобов'язань за Кредитним
договором, Позичальник та Поручитель
відповідають перед Банком як солідарні
боржники. Статтею 554 Кодексу
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що й боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Згідно пункту 3.3 Кредитного договору
Позичальник зобов'язується щомісячно,
в термін з 1 по 10 число кожного місяця,
здійснювати погашення заборгованості
за кредитними ресурсами у розмірі 400,00
грн. та нарахованими процентами,
відповідно до Графіку зниження розміру
заборгованості (Додаток 1 до Кредитного
договору, який є невід'ємною частиною
цього Договору). Відповідно до п. 4.1.
Кредитного договору Позичальник
сплачує Банку проценти за користування
у валюті кредиту по процентній ставці
0.0001% річних. Відповідно до пункту 4.3
Кредитного договору Позичальник
сплачує проценти за користування
кредитними ресурсами щомісячно, в
строк з 1 по 10 число кожного місяця,
згідно з Графіком зниження розміру
заборгованості (Додаток № 1 до
Кредитного договору). Відповідно до
пункту 4.7 Кредитного договору
Позичальник щомісячно, в строк з 1 по 10
число кожного місяця, сплачує
комісійну винагороду за користування
кредитними ресурсами у розмірі 252,00 грн.
Пунктом 4.9. Кредитного договору
зазначено, що сторони підписанням
цього договору домовилися, що у випадку
непогашення, несвоєчасного погашення
або погашення не в повному обсязі трьох
поспіль щомісячних платежів по
погашенню позичкової заборгованості
та/або процентів за користування
кредитними ресурсами та/або щомісячних
комісійних винагород, за користування
Кредитними ресурсами застосовується
процентна ставка у розмірі 36 % річних та
подальше нарахування процентів
проводиться за вказаною новою
процентною ставкою, починаючи з
одинадцятого числа місяця, в якому
Позичальник не сплатив або несвоєчасно
сплатив або сплатив не в повному обсязі
третій поспіль вищезазначений платіж.
Позичальник підписанням цього
Договору підтверджує, що для вказаного
вище застосування нової процентної
ставки не вимагається підписання
Сторонами будь-яких інших додаткових
документів, крім цього Договору.

Згідно пункту 6.1 Кредитного договору за
прострочення повернення кредитних
ресурсів та/або сплати процентів
Позичальник сплачує Банку пеню з
розрахунку 1 % від простроченої суми за
кожний день прострочення. Згідно з
частиною 1 статті 550 Кодексу право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

З грудня 2008 року Позичальник ухилявся
від виконання своїх обов'язків,
визначених у Кредитному договорі,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 14.04.2009
року складала 15 835.25 грн. У зв'язку з чим
Банк був вимушений звернутись до
Ровеньківського міського суду
Луганської області з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 1202-08-ПК.

15.05.2009 року Ровеньківським міським
судом Луганської області по даному
позову було ухвалено рішення, яким
позовні вимоги Банку були задоволені в
повному обсязі, солідарно стягнуто з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором №1202-08-ПК у сумі 15
835,25 грн. 23.11.2009 року на вищевказане
рішення було видано виконавчий лист, на
підставі якого відділом державної
виконавчої служби Краснодонського
міськрайонного управління юстиції
було відкрито виконавче провадження. В
ході проведення виконавчих дій
заборгованість за рішенням суду було
погашено.

Згідно Узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ, які
виникають з кредитних правовідносин
від 7 жовтня 2010 року, встановлено
наступне: "Дострокове присудження до
виконання основного зобов'язання в
натурі не тягне його припинення з дня
набрання законної сили рішення суду і
не виключає стягнення відсотків, пені і
збитків та інших штрафних санкцій,
передбачених угодою, до дня фактичного
задоволення (повного розрахунку).
Звернення до суду з вимогою про
дострокове повернення всіх сум за
кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору згідно з
частиною 2 статті 1050 ЦК України не
означає односторонньої відмови від
договору, а з наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань. Це спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника. У статті 599 ЦК України
зазначено, що зобов'язання
припиняються його виконанням,
проведеним належним чином (а не в силу
ухвалення рішення суду).

Відповідно до положень п. 17 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599-601, 604-609
Цивільного кодексу України.

Такі ж положення містяться в п. 7.3
вищезазначеного кредитного договору,
згідно якого договір набирає чинності
з моменту першої видачі кредитних
ресурсів та діє до повного виконання
сторонами прийнятих на себе
зобов'язань. Пунктом 6.2. Договору поруки
№ 1036/08 передбачено, що договір поруки
набуває чинності з моменту його
підписання Сторонами та діє до повного
виконання Сторонами прийнятих на себе
зобов'язань. Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Як зазначалось вище, заборгованість за
рішенням суду від 15.05.2009 року було
погашено, проте погашення відбувалось
поступово, кредитний договір № 1202-08-ПК
та договір поруки № 1036/08 діяли протягом
всього часу погашення заборгованості.
У зв'язку з тим, що під час розгляду
Ровеньківським міським судом
Луганської області зазначеної вище
справи останній розрахунок проводився
14.04.2009 року, і протягом всього часу
погашення заборгованості за рішенням
суду, кредитний договір № 1202-08-ПК діяв і
відповідно за його умовами
нараховувались відсотки, комісійна
винагорода та пеня від суми
простроченої заборгованості, станом на
25.04.2013 року за кредитним договором №
1202-08-ПК утворилась заборгованість у
сумі 84 190.69 грн., яка складається з:
простроченої заборгованості по
процентам 11 174.26 грн., простроченої
заборгованості по комісії 7 056 грн., пені
за прострочення заборгованості по
кредиту, відсоткам та комісії 65 960.43 грн.
На сьогоднішній день заборгованість
за кредитним договором № 1202-08-ПК
Позичальником не погашена,
зобов'язання не виконані в повному
обсязі через що Банк вимушений
звертатися до суду з позовом про
стягнення заборгованості яка
утворилась після первісного
розрахунку. 30.09.2009р. зборами
Спостережної ради Банку у зв'язку з
приведенням внутрішніх положень Банку
у відповідність до вимог Закону
України «Про акціонерні товариства»
було змінено найменування Банку з
відкритого акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит» та змінено найменування
філій Банку (протокол від 30.09.2009 р.).
30.09.2009 р. було внесено зміни до
свідоцтва про державну реєстрацію у
зв'язку зі зміною найменування
юридичної особи з Відкритого
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на Публічне
акціонерне товариство Банк «Фінанси та
Кредит». Відповідно до Статуту,
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» є правонаступником
всіх прав та зобов'язань Відкритого
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит». Згідно статті 108
Цивільного кодексу України
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У разі
перетворення, нова юридична особа
отримує усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно на користь АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Луганської
філії заборгованість за кредитним
договором № 1202-08-ПК від 21.08.2008 року у
сумі 84 190.69 грн., яка складається з:
простроченої заборгованості по
процентам 11 174.26 грн., простроченої
заборгованості по комісії 7 056 грн.,
пені за прострочення заборгованості по
кредиту, відсоткам та комісії 65 960.43 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно на користь АТ «Банк «Фінанси
та Кредит» в особі Луганської філії
судовий збір за подання позовної заяви
в сумі 841.91 грн.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Луганської
філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за
довіреністю Коваль О.О. у судове
засідання не з'явилась. Надала до суду
письмову заяву, в якій зазначила, що
заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі, просить розглянути
справу за її відсутності. Проти
заочного розгляду справи не заперечує
(а.с. 55).

Відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явились.

20.06.2014 року у судовому засіданні
відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Луганської філії АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» не визнали. Суду
надали письмові заперечення,
посилаючись на які пояснили, що вони з
позовом не згодні, оскільки, по-перше,
позивач жодним чином до спрямування
справи до суду не повідомив їх про
існування боргу. Ними, згідно з
рішенням суду на підставі виданого
виконавчого листа здійснювалось
погашення заборгованості. Сума боргу,
зазначена у виконавчому листі, ними
повністю погашена. Позивач жодним
чином не повідомив нас про нарахування
сум понад погашення ними зобов'язань за
кредитними договором. Вимогу не
пред'явив. Вважають, що оскільки ці суми
не були зазначені в графіку платежів до
договору і в самому договорі не
передбачено обов'язок щодо сплати сум
після сплати зобов'язань за договором,
хоча би і з простроченням, зобов'язання
вважається таким, що виконано. В разі
затримки виконання судового рішення
позивач має право на стягнення
інфляційних та 3% річних, що
узгоджується з правовою позицією
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у Постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».
Позивач надав до позовної заяви
розрахунок заборгованості, який
базується на його власних припущеннях
та не підтверджений первинними
документами у відповідності до ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні». Позивачем на обґрунтування
своїх вимог, щодо стягнення
заборгованості надано розрахунок
заборгованості. Наданий позивачем
розрахунок не оформлений належним
чином, не має зазначення прізвища
посадової особи, яка має право складати
такий розрахунок, що не відповідає
нормативним вимогам до оформлення
документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003
«Вимоги до оформлення документів»,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України № 55 від
17.04.2003 року. Відповідно до ч. 3 ст. 5
Декрету КМУ «Про стандартизацію та
сертифікацію» від 10.05.1993 року
обов'язкові вимоги державних
стандартів підлягають безумовному
виконанню органами державної
виконавчої влади, всіма
підприємствами, їх об'єднаннями,
установами, організаціями та
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності, на
діяльність яких поширюється дія
стандартів. Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як підставу своїх вимог та
заперечень. Відповідно до ст. 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Таким чином,
позивачем не доведено обставин того,
коли фактично була сплачена
заборгованість і якими документами це
підтверджується. А за таких обставин
можливо зробити висновок про
обґрунтованість чи необґрунтованість
сум, зазначених в розрахунку і в самому
позові. Позивач не надав до позову
копію рішення суду, на яку посилається
в позові, як на підставу виникнення
зобов'язання і початку перебігу
строків давності. Інших документів
(первинних бухгалтерських) на
підтвердження надання кредиту, його
погашення позивачем також не надано.
Позивач просить суд стягнути з них 11174,26
грн. - простроченої заборгованості по
процентам, 7056 грн. простроченої
заборгованості по комісії і 65960,43 грн. -
пені за прострочення заборгованості.
Тобто, основного боргу - 18230,26 грн., а
решта - штрафні санкції, що більш ніж як
в 5 разів перевищує нараховану
заборгованість за основним
зобов'язанням. При цьому, незаконно в
порушення ч. 2 ст. 50 ЦК України позивач
здійснив нарахування відсотків на
неустойку. Згідно ч. 3 статті 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання). Вони вважають, що за
умови повного погашення
заборгованості, значного перевищення
суми неустойки, відсутності негативних
наслідків майнового стану позивача,
викликаного простроченням виконання
зобов'язання є підстави для зменшення
розміру неустойки. Положення статті 616
ЦК передбачають право суду за певних
умов зменшити розмір збитків та
неустойки, які стягуються з боржника.
Просили зменшити розмір: неустойки до 1%
від суми заборгованості, тобто,
стягнути не більше 1823,03 грн. Викладене
узгоджується з правовою позицією
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у Постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».
Викладене дає підстави вважати позов
необґрунтованим і незаконним.

Представник відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 за угодою про надання правової
допомоги - адвокат ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилась.

Раніше у судовому засіданні
представник відповідачів позовні
вимоги не визнала, заперечувала проти
їх задоволення, посилаючись на надані
до суду раніше письмові заперечення
(а.с. 82).

Дослідивши матеріали справи та
надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року
ОСОБА_1 звернувся до ст. економіста
сектору операційної роботи відділення
№15 управління регіональної мережі
Луганської філії ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» Лисянської Олени Юріївни із
письмовою заявою (а.с. 9), в якій просив
надати йому кредит в сумі 14 400 грн. на
строк 1094 днів, в якості забезпечення
по кредиту пропонував поруку ОСОБА_2.
Кредитні кошти перерахувати на
банківську платіжну картку миттєвого
випуску.

Згідно кредитного договору №1202-08-ПК
від 21 серпня 2008 року (а.с. 20-21),
укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1, банк надав
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитні ресурси в розмірі 14 400
(чотирнадцять тисяч чотириста) гривень
00 копійок, з оплатою по процентній
ставці 0.0001 (нуль цілих одна
десятитисячна) проценту річних. Для
надання кредитних ресурсів та обліку
залишку заборгованості за наданими
кредитними ресурсами банк відкриває
позичальнику позичковий рахунок
НОМЕР_3.

Згідно п. 3.2 кредитного договору,
позичальник зобов'язується повністю
повернути кредитні ресурси, отримані
за цим договором, до 20 серпня 2011 року.
Погашення наданих кредитних ресурсів
проводиться шляхом зарахування
відповідної суми на позичковий
рахунок.

Згідно умов кредитного договору, за
прострочення повернення кредитних
ресурсів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1% від простроченої суми за
кожний день прострочення. Зазначена
пеня сплачується у випадку порушення
позичальником строків платежів,
передбачених п.п. 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8
цього договору, а також будь-яких інших
строків платежів, передбачених цим
договором. Сплата пені не звільняє
позичальника від зобов'язання сплатити
процент и за весь час фактичного
користування кредитними ресурсами.

21 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» з одного боку та ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 з іншого боку, був укладений
договір поруки №1036/08 (а.с. 22), відповідно
до умов якого, поручитель ОСОБА_2
зобов'язується перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
№1202-08-ПК від 21 серпня 2008 року, укладеним
між кредитором та боржником ОСОБА_1,
відповідно до якого боржникові наданий
кредит у розмірі 14 400 гривень 00 копійок,
зі сплатою 0,0001 проценту річних та 1,75
проценту від суми кредиту щомісячної
комісійної винагороди.

У судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 дійсно отримав суму кредиту
та відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 25.04.2013 року
він має заборгованість по кредитному
договору загальною сумою 84 190 грн. 69
коп., яка складається з наступного:
простроченої заборгованості по
процентам в розмірі 11 174 грн. 26 коп.,
простроченої заборгованості по
комісії в розмірі 7056 грн., пені за
прострочення заборгованості по
кредиту, відсоткам та комісії в розмірі
65 960 грн. 43 коп. (а.с. 6-8).

У судовому засіданні також
встановлено, що з грудня 2008 року
позичальник ухилявся від виконання
своїх обов'язків, визначених у
Кредитному договорі, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яка станом
на 14.04.2009 року складала 15 835.25 грн. У
зв'язку з чим Банк був вимушений
звернутись до Ровеньківського
міського суду Луганської області з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 1202-08-ПК.

15.05.2009 року Ровеньківським міським
судом Луганської області по даному
позову було ухвалено рішення, яким
позовні вимоги Банку були задоволені в
повному обсязі, солідарно стягнуто з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором №1202-08-ПК у сумі 15
835,25 грн. 23.11.2009 року на вищевказане
рішення було видано виконавчий лист
(а.с. 25), на підставі якого відділом
державної виконавчої служби
Краснодонського міськрайонного
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження. В ході
проведення виконавчих дій
заборгованість за рішенням суду було
погашено.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Одностороння відмова від зобов'язання
відповідно до ст. 615 ЦК України не
звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит)

позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Суд приходить до висновку, що
заборгованість за рішенням суду від
15.05.2009 року була погашена, проте
погашення відбувалось поступово,
кредитний договір № 1202-08-ПК та договір
поруки № 1036/08 діяли протягом всього
часу погашення заборгованості. У
зв'язку з тим, що під час розгляду
Ровеньківським міським судом
Луганської області зазначеної вище
справи останній розрахунок проводився
14.04.2009 року, і протягом всього часу
погашення заборгованості за рішенням
суду, кредитний договір № 1202-08-ПК діяв і
відповідно за його умовами
нараховувались відсотки, комісійна
винагорода та пеня від суми
простроченої заборгованості.

Заборгованість відповідачів станом на
25.04.2013 року становить 84 190 (вісімдесят
чотири тисячі сто дев'яносто) гривень 69
(шістдесят дев'ять) копійок, яка до
теперішнього часу не погашена.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанцій, що є у
матеріалах справи, позивач при
зверненні до суду сплатив судовий збір
у розмірі 841 грн. 91 коп. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 553, 554, 610, 611, 615, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити цілком.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2, в солідарному порядку на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Луганської філії АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (р/р №0980, МФО
304717, код 24854712, ІПН 58, свідоцтво
№100249507) заборгованість по кредитному
договору №1202-08-ПК від 21 серпня 2008 року
на загальну суму 84 190 (вісімдесят
чотири тисячі сто дев'яносто) гривень 69
(шістдесят дев'ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2, в солідарному порядку на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Луганської філії АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (р/р №0980, МФО
304717, код 24854712, ІПН 58, свідоцтво
№100249507) судовий збір в сумі 841
(вісімсот сорок одна) гривня 91
(дев'яносто одна) копійка.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти дні з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н.П. Ібадова

01.07.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області