У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Парінової
І.К., Савченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської
обласної філармонії про стягнення
надбавки до посадового окладу за
складність і напруженість у роботі за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 10 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 4 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що наказом № 46-К від 8
липня 2004 року він прийнятий на
посаду юрисконсульта першої категорії
у Львівську обласну філармонію з
оплатою праці згідно штатного розпису.
Цим же наказом йому встановлена
надбавка 50% посадового окладу за
складність і напруженість у роботі, яка
наказом № 17 від 10 лютого 2005 року
на підставі доповідної записки
головного бухгалтера філармонії знята.
У подальшому наказ про зняття надбавки
скасовано, але її виплату не поновлено.
Вважаючи, що надбавка до заробітної
плати йому не нарахована і не виплачена
безпідставно, просив суд зобов'язати
відповідача виплатити надбавку як
частину заробітної плати з 10 лютого 2005
року по 15 вересня 2010 року.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 10 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 4 вересня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 10 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 4 вересня 2013
року, ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із недоведеності позовних
вимог з підстав їх необґрунтованості,
так як наказ про здійснення
перерахунку і виплату надбавки до
виконання прийнятий не був.

Проте повністю з таким висновком
погодитись не можна.

Судами встановлено, що наказом № 9-К
директора Львівської обласної
філармонії від 11 лютого 2003 року ОСОБА_3
прийнято у Львівську обласну
філармонію на посаду юрисконсульта за
сумісництвом на 0,5 ставки від
посадового окладу згідно штатного
розпису.

Наказом № 46-К від 8 липня 2004 року він
прийнятий на роботу юрисконсультом
першої категорії (працюючого за
сумісництвом) на повний оклад з оплатою
праці згідно штатного розпису з 12 липня
2004 року. Цим же наказом йому
встановлено надбавку в розмірі 50% від
посадового окладу за складність та
напруженість у роботі.

Наказом № 17 від 10 лютого 2005 року ОСОБА_3
знята вказана надбавка на підставі
доповідної записки головного
бухгалтера філармонії.

У подальшому цей наказ наказом № 123-К
директора Львівської обласної
філармонії від 5 вересня 2005 року
скасовано та зобов'язано здійснити
позивачеві перерахунок і виплату
надбавки з 10 лютого 2005 року.

Проте наказ № 123-К від 5 вересня 2005 року
до виконання прийнятий не був, і
перерахунок надбавки по день
звільнення з роботи не проведено.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» основна заробітна плата
це - винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Відповідно до статті 98 КЗпП України
оплата праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законів та
інших нормативно-правових актів
України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів, у межах бюджетних
асигнувань та позабюджетних доходів.

Таким чином, при вирішенні спорів про
виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу
років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів,
якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умов,
передбачених цими актами. З мотивів
відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено в
тому разі, коли вони обумовлені в
зазначених актах наявністю певних
коштів чи фінансування.

В апеляційній скарзі заявник зазначав
про неврахування судом першої
інстанції, що невиплата надбавки до
посадового окладу за складність і
напруженість у роботі за наявності
відповідного наказу, який не було
скасовано, є порушенням його трудових
прав, пов'язаних з оплатою праці.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, в порушення ст.
ст. 303, 304, 315 ЦПК України, належним чином
доводів апеляційної скарги та доказів,
наданих позивачем, не перевірив та не
зазначив конкретні обставини і факти,
що спростовують такі доводи; не звернув
уваги на належність копії наказу
№ 123-к від 5 вересня 2005 року; не
перевірив наявності передбачених
законом підстав, з урахуванням наказу
№ 123-к від 5 вересня 2005 року, який не було
скасовано, для одержання позивачем
надбавки до посадового окладу за
складність і напруженість в роботі і
дійшов передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін, що призвело до
таких порушень норм процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 336, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 4 вересня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

І.К.Парінова

В.О.Савченко