Справа № 346/2440/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1550/2014
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1,
позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про збільшення розміру
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 28 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 28 травня 2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів.

Змінено розмір стягуваних аліментів,
присуджених рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 11.02.2009 року.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 всіх видів
доходів щомісячно і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 06.05.2014
року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та на
користь ОСОБА_5 180 грн. витрат на правову
допомогу.

На дане рішення ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Зазначає, що позивач звернулася в суд з
позовом про збільшення розміру
аліментів на підставі ст.192 СК України
та просила стягувати аліменти в
розмірі 950 грн. Однак суд, в порушення
вимог ст.11 ЦПК України визначив розмір
в 1/3 частці від всіх видів доходів.

Також апелянт зазначає, що суд не
врахував його матеріального стану, а
такий має значення. На даний час він
перебуває в іншому шлюбі, має ще одну
дитину та іншу дружину, яка на даний час
не працює. Оскільки основний дохід
нової сім'ї складає його заробітна
плата, то визначений судом розмір
стягуваних аліментів поставить сім'ю у
скрутне матеріальне становище.

Крім того апелянт вказує на те, що
довідка №40, яку позивач надала як доказ
незадовільного стану здоров'я дочки, не
може братися судом до уваги, оскільки
підтверджує тільки те, що дитина
хворіла протягом року 9 днів, а не про
систематичність захворювань та
постійне погане самопочуття дитини.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції апелянт просив скасувати та
ухвалити нове рішення, яким розмір
стягуваних аліментів змінити до 450 грн.
щомісячно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги не
визнала. Вважає, що і той розмір
аліментів, який визначений
оскаржуваним рішенням суду, не буде
задовольняти потреб дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який 02.04.2009 року був розірваний, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу в матеріалах справи
(а.с.16).

За час перебування сторін у шлюбі,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_4,
що підтверджується відповідною копією
свідоцтва про народження (а.с.2).

На даний час малолітня дочка проживає з
матір'ю - ОСОБА_5

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України N 789-XII від 27
лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 180,181,182,183 СК
України батьки зобов'язані утримувати
своїх неповнолітніх дітей до
досягнення ними повноліття. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі. Суд, при
визначенні розміру аліментів, повинен
враховувати найбільш вагомі обставини,
визначені законом, які мають братися
ним до уваги при вирішенні спору.
Частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що за
рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 11.02.2009 року з ОСОБА_1 стягуються
аліменти на користь позивача на
утримання малолітньої дочки в розмірі
300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

З матеріалів справи також вбачається,
що з 15.06.2009 року відповідач має постійне
місце роботи - працює у ПП ОСОБА_6 і
отримує заробітну плату щомісячно. З
довідки про заробітну плату та інші
прибутки за 2013 -2014 рр. вбачається, що
середня заробітна плата відповідача
становить 1550 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 з
урахуванням вказаних обставин суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
остання, вправі вимагати від
відповідача (батька дитини) аліменти на
утримання дочки в більшому розмірі.

Що стосується посилання апелянта на те,
що суд в порушення вимог ст.11 ЦПК
України вийшов за межі заявленого
позову, та змінив спосіб присудження
аліментів, то такі не приймаються судом
до уваги. Так, згідно правової позиції
висловленої ВСУ у постанові від 5
лютого 2014 року (справа за N 143цс13)
відсутність імперативної заборони
змінювати розмір аліментів шляхом
зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою й
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів у певній твердій грошовій
сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з
зазначених підстав, застосуванню
підлягає не тільки ст. 192 СК України, але
й низка інших норм, присвячених
обов'язку батьків утримувати своїх
дітей (ст. 182 «Обставини, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів», ст. 183 «Визначення
розміру аліментів у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з вищевикладеного, та з
врахуванням наявності з червня 2009 року
постійного місця роботи у відповідача,
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про стягнення
з ОСОБА_1 аліментів в частці від всіх
видів доходів, та таким чином привів
розмір стягуваних аліментів у
відповідності до норм Сімейного
кодексу України.

Не обгрунтованими також є доводи
ОСОБА_1 в частині його скрутного
матеріального стану, оскільки батьки
мають рівні права та обов'язки відносно
дітей і повинні забезпечити дитині
хоча б прожитковий мінімум, який
відповідно до Закону України «Про
бюджет України на 2014 рік» на час
постановлення судом рішення становив
1286 грн. Таким чином, суд прийшов до
обґрунтованого висновку визначаючи до
сплати відповідачу в користь позивача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини, в розмірі 1/3 частки від всіх
видів доходів, і в грошовому
еквіваленті, виходячи з розміру
заробітної плати відповідача
становитиме приблизно 516 грн. в місяць.
Така сума є навіть меншою половини
прожиткового мінімуму, який з
урахуванням постійного зростання цін
на продукти харчування, ліки та речі
першої необхідності, забезпечує лише
мінімальні потреби дитини, а не
достатні для повноцінного її розвитку.
А тому доводи апелянта в цій частині не
приймаються судом до уваги.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 28 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.Є. Меленко

Судді:
В.А. Девляшевський

В.М. Васильковський