Справа № 194/2151/13-ц
Провадження № 2/194/40/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року
м.
Тернівка

Тернівський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді

Пономаренко І.П.

при секретарі

Ощепковій І.С.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника третьої особи

Брусенцевої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Тернівського міського
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Тернівської міської ради, про
визначення місця проживання дитини та
припинення стягнення аліментів,
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа орган опіки та піклування
виконавчого комітету Тернівської
міської ради, про визначення місця
проживання дитини, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування своїх позовних
вимог позивач по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Тернівської міської ради, про
визначення місця проживання дитини та
припинення стягнення аліментів,
посилається на те, що він перебував з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони мають дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження. Стверджує, що на даний
час діти проживають разом з позивачем
та перебувають на його повному
утриманні. Вихованням дітей займається
сам позивач та бабуся дітей. Позивач
регулярно відвідує батьківські збори у
школі, цікавиться успіхами та
негараздами своїх синів у школі.
Відповідач не працює, свого помешкання
не має, проживає за кошти позивача, які
сплачує позивач на утримання дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 Крім того відповідач не
цікавиться розвитком та вихованням
дітей.

Позивач працює в ПАТ "ДТЕК" на посаді
менеджера, стабільно отримує заробітну
плату, середній розмір якої складає
близько 20 тис. грн., та зазначених
грошей йому вистачає на забезпечення
потреб себе та дітей.

Тому просить визначити місце
проживання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, з батьком
ОСОБА_1, а також припинити стягнення
аліментів, що стягуються з нього на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обгрунтування своїх зустрічних
позовних вимог позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Тернівської міської ради, про
визначення місця проживання дитини,
посилається на те, що вона з ОСОБА_1
перебувала у зарєєстрованому шлюбі,
від якого сторони мають двох
неповнолітніх дітей.

Стверджує, позивач за первісним
позовом перешкоджає їй в спілкуванні з
синами та сам не проживає з дітьми, які
проживають зі своєю бабусею. Але вона
як мати зможе самостійно забезпечити
належні умови щодо виховання та
розвитку дітей. Тому просить визначити
місце проживання дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження з матір'ю, а також
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати.

Позивач та представник позивача за
позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа орган опіки та піклування
виконавчого комітету Тернівської
міської ради, про визначення місця
проживання дитини та припинення
стягнення аліментів в судовому
засіданні позов підтримали та просили
первісні позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві та наявних в матеріалах
справи доказів. При цьому пояснили, що
протягом всього часу після розпаду
сім"ї мати не займалася вихованням
дітей, та майже весь час діти проживали
з батьком та їх бабусею по лінії батька.
Батько, до того як став працювати з
січня 2013 року в м. Донецьк займався
вихованням дітей, відвідував шкільні
збори і т.п. Після переходу на роботу в
м. Донецьк батько забезпечує дітей
матеріально всім необхідним, а бабуся
займається вихованням та навчанням
хлопців. При цьому старший син ОСОБА_8
сам пішов від матері та пояснив, що не
бажає жити та спілкуватися з нею через
її поведінку. Меншого ж сина ОСОБА_9
мати забрала до себе лише після того, як
батько звернувся з даним позовом до
суду. В найближчий час батько придбає
будинок в м. Донецьк, де зможе
забезпечити постійне місце проживання
своїх дітей в належних умовах та буде
займатися їх вихованням, навчанням та
забезпеченням всім необхідним для
цього. Тому вважають, що проживання
дітей з батьком буде цілком
відповідати інтересам хлопців, та
просили первісні позовні вимоги
задовольнити. В задоволенні зустрічних
позовних вимог просили відмовити як
необгрунтованих.

Відповідач та представник
відповідача в судовому засіданні позов
не визнали та просили в задоволенні
первісних позовних вимог відмовити в
повному обсязі. При цьому пояснили, що з
боку відповідача вживалися заходи щодо
спілкування з дітьми, але з боку батька
та його матері чиняться перешкоди у
цьому. Вважають, що у матері є достатньо
можливостей для створення належних
умов для розвитку та виховання дітей.
Щодо місця для проживання її та дітей,
між сторонами мається спір щодо
сумісної квартири, придбаної під час
шлюбу, тому житлом діти будуть
забезпечені. А не працює ОСОБА_3 з тих
причин, що її матеріально забезпечує
ОСОБА_10, з яким вона проживає у
цивільному шлюбі. У зв'язку з чим в
первісних позовних вимогах просили
відмовити, а зустрічні позовні вимоги
просили задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Тернівської міської ради в
судовому засіданні висловила свою
думку про те, що з урахуванням прав та
законних інтересів малолітніх дітей
первісні позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі, так як
при приживанні разом з батьком для
дітей буде створено більш належні
умови для їх навчання, виховання та
матеріального забезпечення, а
зустрічні позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Також просила звернути увагу
суду на те, що коли органом опіки та
піклування розглядалася заява ОСОБА_1
щодо визначення місця проживання
дітей, мати на засідання зовсім не
з"явилася, а обидві дитини самостійно
добровільно висловили своє бажання
проживати разом з батьком.

Суд, вислухавши пояснення позивача
та відповідача, їх представників,
представника третьої особи, допитавши
свідків, з"ясувавши думку малолітніх
дітей, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази в їх сукупності,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом порушених або
оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Ст.4 ЦПК України закріплено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обгрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ст.ст.3, 14, 18 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року (дата підписання Україною 21.02.1990
року, дата ратифікації: 27.02.1991 року, дата
набуття чинності для України: 27.09.1991
року), в усіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов"язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов»язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією ж метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.
Держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування. Держави-учасниці
вживають всіх необхідних законодавчих,
адміністративних, соціальних і
просвітніх заходів з метою захисту
дитини від усіх форм зловживань з боку
батьків, законних опікунів чи будь-якої
іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно ст.15 Закону України "Про
охорону дитинства", дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов"язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

У відповідності до ст.141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов"язки щодо дитини незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов"язків щодо дитини.

Ст.151 СК України передбачено, що
батьки мають переважне право перед
іншими особами на виховання дитини.

Ст.153 СК України закріплено, що мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке спілкування
обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов"язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільної згоди
батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов"язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров"я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування та суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з
29.09.2000 року перебував у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який було
розірвано за рішенням Тернівського
міського суду від 15.03.2012 року за позовом
саме ОСОБА_1 (а.с.15).

Від спільного життя сторонни мають
малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.75).

Згідно наявних в матеріалах справи
характеристик з місця навчання,
вихованням та навчанням дітей
займається баттько ОСОБА_1 та його мати
ОСОБА_11, яка є бабусею ОСОБА_6 та ОСОБА_7
(а.с.8-9) та діти після розірвання шлюбу
ппрожвиали переважно з батьком і
бабусею (а.с.14, 26).

Рішенням виконавчого комітету
Тернівської міської ради № 287 від 09.10.2013
року було розглянуто подані документи
та заяву ОСОБА_1, та надано висновок №
3652/01-21 від 11.10.2013 року, згідно якого
визнано доцільним проживання дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, разом з
батьком ОСОБА_1 (а.с.17).

При цьому у вказаному висновку
зазначено, що під час з"ясування
працівниками служби у справах дітей
думки малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з
приводу визначення місця їх
проживання, обидві дитини віддали
перевагу батькові ОСОБА_1 (а.с.17).

Рішенням Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 08
лютого 2011 року з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/2 частини всіх
видів його доходів до досягнення
дітьми повноліття, який в подальшому за
рішенням Тернівського міського суду
від 31 січня 2013 року зменшено до 1/4
частини всіх видій доходів відповідача
(а.с 74).

ОСОБА_1 має постіне місце роботи, з
1998 року по 2013 рік працював на різних
керівних посадах на підприємствах ПАТ
"ДТЕК "Павлоградвугілля", а з січня 2013
року працює на посаді менеджера
департаменту з видобування вугілля ПАТ
"ДТЕК", за місцем роботи
характеризується вкрай позитивно та
розмір його заробітної плати за період
з лютого по червень 2013 року включно
складає 123 тис. 663 грн. 15 коп. (а.с.7, 10-12).

Разом з тим, згідно наданої стороною
відповідача копією трудової книжки
відповідач ОСОБА_3 не працює з квітня 2009
року, так як звільнена по догляду за
дитиною до 14 років, тобто ще до
розірвання шлюбу між сторонами (а.с.61).

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_13 показала, що вона яка є
класним керівником ОСОБА_7, а з його
мамою вона познайомилася лише у
вересні 2013 року. Дитина навчалася на
середньому рівні. Щодо переваг у
прихильності до батьків дитина нічого
їй не висловлювала.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_14 показала, що вона
працювала спочатку соціальним
педагогом а потім психологом та вже
четвертий рік спостерігає за обома
дітьми. Може зазначити, що діти
доглянуті, виховані, розвиваються
відповідно до свого віку. ОСОБА_9 більш
відкритий в спілкуванні, ОСОБА_6 а
трохи замкнутий в спілкуванні. ОСОБА_8
виховує бабуся, батька вона майже не
бачила, а бабуся відвідує всі
батьківські збори та свята. Наприкінці
листопада мати зверталася до неї з
консультацією з питань, як налагодити
контакт з дітьми, так як ОСОБА_6 не бажає
з нею спілкуватися.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 показала, що з листопада
2011 року син зі старшим онуком жив у неї,
ОСОБА_7 жив з матір'ю АДРЕСА_1 приблизно
декілька місяців, потім у бабусі по вул.
Кірова. ОСОБА_9 з нею та ОСОБА_6 проживав
майже весь час, коли навчався в
третьому та четвертому класах, точніше
ОСОБА_7 проживав разом з ними з початку
весни 2012 року по листопад 2013 року, до
того часу, коли мати забрала його до
себе. При цьому ОСОБА_7 вчив уроки з нею,
а деколи ночував у матері та від неї
йшов до школи. Весь зазначений час або
вона або батько відвідували шкільні
збори та св"ята, а з січня 2013 року, коли
син перейшов на роботу в м. Донецьк,
зазначені заходи відвідувала вона
сама. Хлопці гарно ставляться один до
одного, завжди спілкуються, а в даний
час сумують один за одним.

Показання вказаних свідків є
логічними, послідовними, підкріплюють
одне одного, та повідомляють про
обставини, які можуть бути відомі лише
особам, які були безпосередньо
очевидцями зазначених подій, зокрема
наявності того факту, що мати після
розірвання шлюбу належним чином не
займалася вихованням та навчанням
дітей, та приймаються судом як
беззаперечні докази на підтвердження
вищезазначених обставин.

Як вказувалося вище, відповідно до
вимог ст.ст.3, 14, 18 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Думка малолітніх дітей з приводу
позовних вимог в судовому засіданні
була встановлена, при цьму ОСОБА_6
категорично наполягав натому, що бажає
проживати з батьком та братом, а ОСОБА_7
не впевнено пояснив, що хоже жити з
мамою та спілкуватися з братом, жодним
чином не пояснивши при цьому причин,
чому при розгляді аналогічного питання
органом опіки та піклування висловив
бажання проживати разом з батьком, та
чому на момент розгляду справи в суді
змінив свою думку.

Тому судом враховується думка
дитини ОСОБА_7 щодо місця його
проживання, висловлена під час
розгляду питання органом опіки та
піклування як більш об"єктивна, так як
на той час дитина не могла піддаватися
впливу жодної з сторін по справі.

Таким чином, аналізуючи досліджені в
судовому засіданні докази суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засідані було
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
неналежним чином піклувалася дитиною
ОСОБА_7, а дитина ОСОБА_6 з власної
ініціативи взагалі проживає окремо від
неї з батьком та бабусею.

Вирішуючи питання про визначення
місця проживання неповнолітніх дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з батьком ОСОБА_1,
суд керується вимогами ч.2 ст. 161 СК
України, та приймає до уваги, що
відповідач ОСОБА_3 не має самостійного
доходу, враховує вік дітей, їх думку,
висловлену як під час судового
розгляду, так і під час вирішення
питання органом опіки та піклування
виконавчого комітету Тернівської
міської ради, та приходить до висновку
про те, що первісні позовні вимоги
підлягають задоволенню, зокрема суд
вважає за необхідне, з метою
забезпечення прав перш за все
малолітніх дітей, визначити місце
проживання дітей з батьком ОСОБА_1, що
буде в повному обсязі відповідати
інтересам неповнолітніх дітей, та які
після досягнення ними
чотирнадцятирічного віку зможуть
самостійно визначитися щодо свого
проживання з будь-ким зі своїх батьків.

При цьому суд не може взяти до уваги
як доказ наявності самостійного доходу
у відповідача ОСОБА_3 надану до
канцелярії суду копію наказу від 03
січня 2014 року про прийняття ОСОБА_3 на
роботу на посаду продавця в ПП МКЦ
"Хорд", так як зазначена обставина не
підтверджена належним записом в її
трудовій книжці, та не може об"єктивно
свідчити про наявність у відповідача
ОСОБА_3 самостійного стабільного
заробітку. Крім того, під час судового
розгляду відповідач сама неодноразово
заявляла, що не працює у зв"язку з тим,
що не має потреби в грошових коштах, так
як перебуває на утримання свого
чоловіка, з яким мешкає у без
реєстрації шлюбу.

Також підлягають задоволенню в
повному обсязі позовні вимоги про
припинення стягнення аліментів та суд
приходить до висновку про необхідність
припинення стягнення аліментів, що
стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітніх дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як наслідок, з вищенаведених
підстав не підлягають задоволенню в
повному обсязі зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо
визначення місця проживання дітей та
стягнення понесених судових витрат на
її користь.

Крім того, у зв"язку з тим, що
позивач ОСОБА_1 не просив стягнути на
його користь з відповідача ОСОБА_3
судові витрати, суд покадає судові
витрати у даному випадку на сторони.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа орган опіки та піклування
виконавчого комітету Тернівської
міської ради, про визначення місця
проживання дитини та припинення
стягнення аліментів, - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з батьком
ОСОБА_15 (ІПН НОМЕР_1).

Припинити стягнення аліментів, що
стягуються з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В зустрічних позовних вимогах
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Тернівської міської ради, про
визначення місця проживання дитини, -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський міський суд
на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя:
І.П.
Пономаренко