Провадження №2/761/4089/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 червня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі
Кривошия О.О.,

за участю сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014р. позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовною заявою, в якій
поставлено питання про розірвання
шлюбу з відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що між ним та
відповідачем 20.07.2002р. було
зареєстровано шлюб, про що було видано
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1.

Від шлюбу з відповідачем має доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Як зазначив позивач, спільне життя з
відповідачем не склалося через різні
погляди на життя та виховання дитини,
втрату взаєморозуміння, почуття поваги
один до одного, фізичного та духовного
зв'язку, що призвело до напруженої
атмосфери у сім'ї та до того, що вже
тривалий час, а саме з жовтня 2013р. між
ним та відповідачем сімейні стосунки
фактично припинилися, сторони
проживають окремо один від одного,
спільного господарства вони з
відповідачем не ведуть. Позивач
посилаючись на те, що подальше спільне
життя і збереження шлюбу між ним та
відповідачем є неможливим і
суперечитиме його інтересам, майнового
спору між ними немає, а також,
враховуючи те, що відповідач заперечує
проти розірвання шлюбу у добровільному
порядку, звернувся з позовом до суду, в
якому простить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили розірвати шлюб. При цьому,
позивач відмовився від вимоги про
визначення місця проживання їх
спільної з відповідачем дитини, в
зв'язку із досягненням взаємної згоди з
цього питання із стороною відповідача.

Відповідач проти позову не
заперечувала, просила розірвати шлюб.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 був зареєстрований 20.07.2002р. у
відділі державної реєстрації актів
громадянського стану Шевченківського
районного управління юстиції у м.Києві,
актовий запис №433, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище
після реєстрації шлюбу у сторін:
позивач - «ОСОБА_1», відповідач -
«ОСОБА_3».

В шлюбі у сторін народилася дочка -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 18.09.2009р.
(а.с.6).

З пояснень сторін у судовому засіданні
встановлено, що спільне життя між ними
не склалося через різні погляди на
життя та виховання дитини, втрату
взаєморозуміння, почуття поваги один
до одного, втрату фізичного та
духовного зв'язку, що призвело до того,
що з жовтня 2013р. шлюбні відносини між
сторонами припиненні, спільного
господарства не ведеться, проживають
окремо один від одного, майнового спору
чи спору про місце проживання дитини
між сторонами немає, збереження шлюбу
неможливо.

Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу
України шлюб припиняється внаслідок
його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу
України передбачено, що суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд вважає, що
шлюб між сторонами носить формальний
характер, збереження їх сім'ї є
неможливим, а тому є усі підстави для
розірвання шлюбу, оскільки подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Судом встановлено, що після розірвання
шлюбу позивач бажає залишити собі
прізвище «ОСОБА_1», відповідач -
«ОСОБА_3» відповідно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 179, 208, 209, 212 -
215, 218, 223, 228, 294 Цивільного
процесуального кодексу України; ч. 2
ст.104, ч.1 ст.110, ст.112 Сімейного кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, зареєстрований 20 липня 2002р.
у Відділі реєстрації актів
громадянського стану Шевченківського
управління юстиції в м.Києві, актовий
запис №433 (Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1) -
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивача - "ОСОБА_1", відповідача -
"ОСОБА_3".

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя