провадження № 2/645/605/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 січня 2014 року

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді - Іващенко С.О.

секретаря судових засідань - Новицької
Я.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Харківської міської ради,
Департаменту житлового господарства
Харківської міської ради,
Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області, треті
особи: Комунальне підприємство
«Жилкомсервіс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання наймачем, визнання права
користування житловим приміщенням та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися з позовом до Харківської
міської ради, Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради,
Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області про
визнання наймачем, визнання права
користування житловим приміщенням та
зобов'язання вчинити певні дії. В
позовній заяві, позивачі просили суд
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, наймачем
житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування
житловим приміщенням - кімнатою
АДРЕСА_1; зобов'язати Фрунзенський РВ у
м. Харкові ГУДМС України в Харківській
області зареєструвати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в кімнаті АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено,
що ОСОБА_2 перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, маючи
від даного шлюбу двох дітей: дочку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав 15.06.2008 р. на склад
сім`ї: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - дочка,
ОСОБА_3 - син, в користування житлову
кімнату АДРЕСА_1. ОСОБА_2 працює на ВАТ
«Завод ім. Фрунзе» з 01.06.2008 року. За
домовленістю між керівництвом ВАТ
«Завод ім. Фрунзе» та адміністрацією
АТЗТ «Завод ЗБК-5», працівники ВАТ
«Завод ім. Фрунзе» мешкали в
гуртожитку, який належав АТЗТ «Завод
ЗБК-5». Своїм листом адміністрація АТЗТ
«Завод ЗБК-5» дала згоду ВАТ «Завод ім.
Фрунзе» на мешкання його
співробітників у гуртожитку
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином, ОСОБА_2 та його сім'я,
отримали для проживання кімнату № 98, та
йому, за розпорядженням адміністрації
АТЗТ «Завод ЗБК-5», було видано
спеціальний ордер на кімнату АДРЕСА_1,
на склад сім'ї: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 -
дочка, ОСОБА_3 - син. Рішенням
Харківської міської ради від 28.09.2011р. №
681 за підписом Міського голови ОСОБА_8,
було виключено 2-5 поверхи у будинку
АДРЕСА_1 із числа гуртожитку ПАТ Банк
«Меркурій» і дозволити управлінню
обліку та розподілу житлової площі
Департаменту житлового господарства
як виняток, закріпити за мешканцями
гуртожитку у будинку АДРЕСА_1 займану
площу і визнати їх наймачами. Позивач
ОСОБА_2 звернувся до відповідачів
Харківської Міської Ради, Департаменту
житлового господарства управління
обліку та розподілу житлової площі з
проханням закріпити за ним та його
сім`єю, житлову кімнату АДРЕСА_1 та
визнати їх наймачами вищезазначеної
кімнати. Листом від 01.03.2013 р. № 970,
Департаменту житлового господарства
управління обліку та розподілу
житлової площі позивачу ОСОБА_2 і його
сім`ї було відмовлено в закріплені за
ними кімнати АДРЕСА_1, а також у питанні
про визнання їх наймачами і
запропоновано звернутися до суду для
вирішення цього питання. Відповідно до
ст. 128 Житлового кодексу України, жила
площа в гуртожитках надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету,
в порядку черговості, що визначається
адміністрацією підприємства, установи,
організації та профспілковим
комітетом. На підставі рішення про
надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер (додаток), який є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу. Згідно із зазначеною
нормою права, на яку посилались
позивачі, кімната № 98 загальною площею
18,3 кв.м., надана позивачу ОСОБА_2 на
склад сім`ї - дружина ОСОБА_5, дочка
ОСОБА_6, син ОСОБА_3, на підставі
розпорядження адміністрації АТЗТ
«Завод ЗБК № 5», в порядку черговості,
що визначається адміністрацією заводу.
Вселення позивачів до кімнати № 98
відбулось на підставі спеціального
ордеру, є законним та спеціальний ордер
не визнаний не дійсним. З позивачем
ОСОБА_2, як основним наймачем, був
укладений Договір найму житла у
гуртожитку на вищезазначений склад
сім`ї. 01 березня 2011 року, у зв'язку з
втратою спеціального ордеру та
договору найму, а також з тим, що АТЗТ
«Завод ЗБК-5» вже не був власником
гуртожитку, між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ
«ПРИВАТ-ЖЕК» в особі директора
Проняєва Павла Дмитровича, укладено
договір оренди № 98, відповідно до якого
орендодавець надає орендарю та особам,
що постійно мешкають разом з ним жиле
приміщення - кімнату АДРЕСА_1. З травня
2013 року відносини позивача ОСОБА_2 з
дружиною, ОСОБА_5, погіршилися, у них
почали виникати постійні скандали та
сварки, їх перебування в одній кімнаті
стало не можливим. Наприкінці травня
ОСОБА_5 зібрала свою речі, виїхала з
кімнати, та почала мешкати за місцем
своєї реєстрації. Їх дочка - ОСОБА_6
також виїхала з кімнати разом з ОСОБА_5
та поїхала разом з нею. На теперішній
час шлюб позивача фактично припинений
та носить формальний характер. В
кімнаті АДРЕСА_1, він залишився
проживати разом з сином - ОСОБА_3. Іншого
житла крім цього позивачі не мають.
Позивачі вважають, що оскільки їх права
на визнання за ними права користування
спірним житловим приміщенням та
реєстрації у кімнаті АДРЕСА_1, не
визнаються з боку відповідачів, вони
змушені звернутись з даним позовом до
суду.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_10, діюча на підставі довіреності
від 09.04.2013 року, у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, вважаючи їх
законними та обґрунтованими, просила
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з`явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся своєчасно та
належним чином, надав суду заяву у якій
просив розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі, просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача -
Харківської міської ради у судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся своєчасно та належним
чином, причини неявки суду не
повідомлено.

Представник відповідача - Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради у судове засідання не
з`явився, про час та місце розгляду
справи відповідач повідомлявся
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомлено.

Представник відповідача -
Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області у судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся своєчасно та належним
чином, причини неявки суду не
повідомлено.

Представник третьої особи - КП
«Жилкомсервіс» у судове засідання не
з`явився, про час та місце розгляду
справи третя особа повідомлялася
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомлено.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
судове засідання не з`явились, надали
суду заяви у яких просили розглядати
справу за їх відсутності, проти
позовних вимог не заперечували,
просили суд їх задовольнити у повному
обсязі.

В судовому засіданні допитані
свідки:

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що
позивачі її сусіди. Вона мешкає у
кімнаті АДРЕСА_2 разом зі своєю сім`єю з
2000 року та зареєстрована за вказаною
адресою, а позивачі постійно мешкають
на законних підставах у кімнаті № 98
приблизно з 2008 року. Охарактеризувала
сім'ю позивачів з позитивного боку та
пояснила, що вони є сумлінними
користувачами вказаного житлового
приміщення, оскільки не порушують
громадський спокій, допомагають
займатися благоустроєм гуртожитку,
сплачують необхідні платежі.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона
сусідка позивачів. Вона мешкає у
кімнаті АДРЕСА_3 разом зі своєю сім`єю з
1984 року та зареєстрована за вказаною
адресою. Їй відомо, що позивачу ОСОБА_2
та його сім'ї на підставі спеціального
ордеру у 2008 році було надано житлову
кімнату АДРЕСА_1, тобто їх вселення було
законним. З зазначеного часу позивачі
постійно мешкають у спірному житловому
приміщенні, іншого житла у них не має.
Охарактеризувала сім'ю позивачів з
позитивного боку. Також, пояснила, що
вона є членом ініціативної групи, яка
зверталася до офіційних органів з
заявами про виключення 2-5 поверхів у
будинку АДРЕСА_1 із числа гуртожитку
ПАТ Банк «Меркурій» і дозволити
управлінню обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства як виняток, закріпити за
мешканцями гуртожитку у будинку
АДРЕСА_1 займану площу і визнати їх
наймачами.

Враховуючи, що в справі є достатні дані
про права і взаємовідносини сторін,
відповідачі належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
відповідачів та, зі згоди позивача та
представника позивача ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, представника позивача,
допитавши свідків, дослідивши надані
сторонами докази в їх сукупності,
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Частиною 3
ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58
Цивільного процесуального кодексу
України, належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Рішенням Харківської міської
ради від 28.09.2011р. № 681 за підписом
Міського голови ОСОБА_8, було виключено
2-5 поверхи у будинку АДРЕСА_1 із числа
гуртожитку ПАТ Банк «Меркурій» і
дозволено управлінню обліку та
розподілу житлової площі Департаменту
житлового господарства як виняток,
закріпити за мешканцями гуртожитку у
будинку АДРЕСА_1 займану площу і
визнати їх наймачами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
звернувся до Харківської Міської Ради,
Департаменту житлового господарства
управління обліку та розподілу
житлової площі з проханням закріпити
за ним та його сім`єю житлову кімнату
АДРЕСА_1 та визнати їх наймачами
вищезазначеної кімнати. Листом від
01.03.2013 р. № 970, Департаменту житлового
господарства управління обліку та
розподілу житлової площі позивачу
ОСОБА_2 і його сім'ї було відмовлено в
закріплені за ними кімнати АДРЕСА_1, а
також у питанні про визнання його
наймачем і запропоновано звернутися до
суду для вирішення цього питання.

Відповідно до ст. 128 Житлового кодексу
України, жила площа в гуртожитках
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету,
в порядку черговості, що визначається
адміністрацією підприємства, установи,
організації та профспілковим
комітетом. На підставі рішення про
надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи,
організації видає громадянинові
спеціальний ордер (додаток), який є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Як встановлено в судовому засіданні з
пояснень позивача ОСОБА_2, він
перебуває у трудових відносинах з ВАТ
«Завод ім. Фрунзе» з 01.06.2008 року, що
підтверджується його трудовою книжкою.
За домовленістю між керівництвом ВАТ
«Завод ім. Фрунзе» та адміністрацією
АТЗТ «Завод ЗБК-5» на підставі
розпорядження підприємства, надано
житлову кімнату в гуртожитку, який
належав АТЗТ «Завод ЗБК-5». Своїм листом
адміністрація АТЗТ «Завод ЗБК-5» дала
згоду ВАТ «Завод ім. Фрунзе» на
мешкання його співробітників у
гуртожитку розташованому за адресою:
АДРЕСА_1. Таким чином, ОСОБА_2 та його
сім'я, отримали для проживання кімнату
№ 98, та йому, за розпорядженням
адміністрації АТЗТ «Завод ЗБК-5», було
видано спеціальний ордер на кімнату
АДРЕСА_1. Житлова кімната надана на
підставі розпорядження адміністрації,
в порядку черговості, що визначається
адміністрацією заводу, відповідно до
спеціального ордеру, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу. Тобто вселення позивачів до
спірної кімнати № 98 відбулось на
підставі спеціального ордеру, який не
визнаний не дійсним.

Відповідно до ст. 130 Житлового кодексу
України, підставою для укладення
договору найму житла у гуртожитку
незалежно від форми власності є
спеціальний ордер, який видається в
порядку, передбаченому ст. 129 Житлового
кодексу України.

Права і обов'язки сторін договору найму
житла в гуртожитку визначені Примірним
положенням про гуртожитки, правилами
внутрішнього розпорядку у гуртожитку,
Типовим договором про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 р. № 560, а також укладеним
договором найму.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу
України, користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

У судовому засіданні встановлено,
що договір найму житла - кімнати
АДРЕСА_1,було укладено у 2008 році між
АТЗТ «Завод ЗБК-5» та позивачем ОСОБА_2
Після закінчення стоку дії договору
найму, якщо наймодавець не заперечує
проти користування наймачем спірним
житловим приміщенням, то договір найму
житла в гуртожитку вважається
поновленим.

З пояснень позивача вбачається, що
ОСОБА_2 перебуваючи у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5 (свідоцтво про укладання
шлюбу серія НОМЕР_1 від 19 грудня 1987 року)
маючи від даного шлюбу двох дітей:
дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав 15.06.2008 р. на
склад сім`ї: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 -
дочка, ОСОБА_3 - син, в тимчасове
користування житлову кімнату АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачі з 2008 року по теперішній час
постійно користуються житловим
приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1, іншого
житла вони не мають.

За весь час проживання за вказаною
адресою позивачі є сумлінними
користувачами вказаного приміщення: за
свій рахунок провели поточний ремонт,
своєчасно та в повному обсязі
сплачують комунальні та інші послуги. У
2012 році позивачі сплатили 2098,00 грн. за
встановлення нових кабельних
електричних мереж, для забезпечення
відкриття особистого рахунку по сплаті
за споживання електроенергії. Дані
факти підтверджується відповідними
квитанціями, оригінали яких оглянуті
судом, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Згідно записів у трудовій книжці
позивача ОСОБА_2 він з 01.06.2008 р. працює на
ВАТ «Завод ім. Фрунзе». За домовленістю
між керівництвом ВАТ «Завод ім. Фрунзе»
та адміністрацією АТЗТ «Завод ЗБК-5»,
працівники ВАТ «Завод ім. Фрунзе»
мешкали в гуртожитку, який належав АТЗТ
«Завод ЗБК-5». Своїм листом
адміністрація АТЗТ «Завод ЗБК-5»,
відповідно до розпорядження
адміністрації, дала згоду ВАТ «Завод
ім. Фрунзе» на мешкання його
співробітників у гуртожитку
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином, ОСОБА_2 перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 маючи
від даного шлюбу двох дітей: дочку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав у 2008 році на склад
сім`ї: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - дочка,
ОСОБА_3 - син, в тимчасове користування
житлову кімнату АДРЕСА_1.

Враховуючи, що гуртожиток,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
час укладання договору найму не
перебував у державній чи комунальній
власності, то до зазначеного договору
найму житла застосовуються положення
Цивільного Кодексу України (ч. 3 ст. 810
Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 810
Цивільного кодексу України, за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Окрім того, відповідно до ст. 814
Цивільного кодексу України, у разі
зміни власника житла, переданого у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

Суду не надано доказів того, що
при зміні власника гуртожитку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з
АТЗТ «Завод ЗБК-5» на ПАТ Банк
«Меркурій», а також після передання
гуртожитку до комунальної власності з
позивачами укладався договір найму.

Таким чином, приходить до
висновку, що позивачу ОСОБА_2, було
видано ордер на займану ним та його
сім'єю житлову площу і тому наймодавець
визнав за ними право користування цим
житловим приміщенням.

Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом із ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть обов'язки, пов'язані з договором
найму. Особи, які вселились до наймача
житлового приміщення у встановленому
ст. 65 Житлового кодексу України
порядку, набувають рівне право
користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що в спірній
кімнаті позивач ОСОБА_2 проживає разом
із сином - позивачем ОСОБА_3 з 15.06.2008 року
до теперішнього часу без реєстрації, що
підтверджується зокрема, і показами
свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Факт
проживання позивачів в зазначеній
кімнаті також підтверджується актами
про фактичне мешкання ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 від
01.08.2012., 01.02.2013 р., 02.04.2013 р.

З травня 2013 року відносини позивача
ОСОБА_2 з дружиною - третьою особою
ОСОБА_5 погіршилися, у них почали
виникати постійні скандали та сварки,
їх перебування в одній кімнаті стало не
можливим. Наприкінці травня ОСОБА_5
зібрала свою речі, виїхала з кімнати, та
почала мешкати за місцем своєї
реєстрації. Дочка позивача - ОСОБА_6
також виїхала з кімнати разом з ОСОБА_5.
На теперішній час шлюб позивача
фактично припинений та носить
формальний характер. В кімнаті АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 залишився проживати разом з
сином - ОСОБА_3.

Іншого житла позивачі не мають.

Таким чином, приймаючи до уваги
тривалість проживання позивачів у
спірній кімнаті, сумлінне користування
ними зазначеним приміщенням, сплату на
протязі тривалого часу комунальних
послуг, вселення до спірної кімнати на
підставі спеціального ордеру та
договору найму, суд вважає, що позивачі
набули права користування спірним
житловим приміщенням та приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог в частині визнання позивача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, наймачем
житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1, та в частині визнання за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування
житловим приміщенням - кімнатою
АДРЕСА_1.

Окрім того, позивачі просять суд
зобов'язати Фрунзенський РВ у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області зареєструвати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в кімнаті АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивачі
неодноразово звертались до
Департаменту житлового господарства
управління обліку та розподілу
житлової площі для надання ним згоди на
реєстрацію у спірному житловому
приміщенні для подальшого звернення до
Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області, що
передбачено діючим законодавством,
однак оскільки відповідач відмовив у
надані дозволу на реєстрацію позивачів
у гуртожитку, тому Фрунзенський РВ у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області не мав правових підстав для
реєстрації позивачів та відмовляв в
проведені зазначеної дії, тим самим
відповідачі порушили права позивачів,
що змусило ОСОБА_2 та ОСОБА_15 звернутись
до суду із зазначеними позовними
вимогами.

В розумінні ст. 29 Цивільного кодексу
України, гуртожиток визнається місцем
проживання фізичної особи, з яким закон
пов'язує настання значної кількості
правових наслідків.

Відповідно до Положення про Державну
міграційну службу України, затверджене
Указом Президента України № 405/2011 від 06
квітня 2011 року, на Державну міграційну
службу України покладено завдання щодо
здійснення реєстрації та зняття з
реєстрації місця проживання або
перебування фізичних осіб.

На осіб, які вселяються у гуртожиток,
поширюється процедура реєстрації
місця проживання відповідно до вимог
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні". Особи, які не
мають офіційної реєстрації, не можуть
реалізувати низку своїх прав, зокрема,
право на приватизацію кімнат у
гуртожитку (ст.ст. 1, 19 Закону України
"Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків"), на
медичне забезпечення, реєстрацію факту
народження дитини, отримання допомоги
при народженні дитини тощо.
Законодавством не передбачена
тимчасова реєстрація в гуртожитках,
реєстрація місця проживання не має
часових рамок. Зразок відмітки про
реєстрацію місця проживання
затверджений наказом МВС України від 3
лютого 2006 р. № 96 "Про затвердження
Примірного регламенту з оформлення
документів та контролю з питань
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання (перебування) фізичних осіб
в Україні". Внесення до відміток про
реєстрацію місця проживання
додаткових, не передбачених відомостей
(зокрема, про строк реєстрації у
гуртожитку), або відмова у реєстрації
місця проживання у гуртожитку не
відповідають закону.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в п.15 постанови
від 1 листопада 1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Таким чином суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог
позивачів, щодо зобов'язання
Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області
зареєструвати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою:
АДРЕСА_1.

Суд вважає, що позивачами доведені ті
обставини на які вони посилаються у
позові.

Відповідно зі ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши діюче законодавство з
питань, що регулюють предмет спору, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог позивачів у повному
обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 29, 810-814 Цивільного
кодексу України, 59, 61, 62, 63, 64, 128, 129, 130
Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58,
60, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Харківської міської ради, Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради, Фрунзенського РВ у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області, треті особи: Комунальне
підприємство «Жилкомсервіс», ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання наймачем, визнання
права користування житловим
приміщенням та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
наймачем житлового приміщення -
кімнати АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
користування житловим приміщенням -
кімнатою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Фрунзенський РВ у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області зареєструвати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачами, які не приймали
участі у розгляді справи, протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення може бути подана
письмова заява про перегляд заочного
рішення, відповідно до вимог ст. 229
Цивільного процесуального кодексу
України.

Заочне рішення може бути
оскаржене іншими особами, які брали
участь у розгляді справи до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Іншими особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Фрунзенського районного суду

С.О. Іващенко