У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Рахівського районного суду
Закарпатської області від 22 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року в справі за позовом управління
державної служби охорони при
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за надані послуги,

в с т а н о в и в :

У квітні 2013 управління державної
служби охорони при управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області звернулося до
суду з вищезазначеним позовом
мотивуючи його тим, що 07 листопада
2012 року між управлінням державної
служби охорони при управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області та ОСОБА_2
було укладено договір про надання
послуг охорони. Відповідно до п.п.1.1
зазначеного договору ОСОБА_2 доручив, а
позивач зобов'язався здійснювати
заходи охорони крісельної канатної
дороги відповідача, яка знаходиться в
смт Ясіня, полонина Драгобрат,
Рахівського району, Закарпатської
області. П 2.2 укладеного з відповідачем
договору визначено, що оплата за
послуги охорони здійснюється
відповідачем щомісячно до 25 числа
поточного місяця в якому надавались
послуги шляхом перерахування грошових
коштів на банківський рахунок
позивача. Крім того, п. 3.2.1 договору
зобов'язує відповідача своєчасно
вносити плату за послуги надані
відповідачем. Однак, в порушення умов
вищезазначеного договору, відповідач
свої зобов'язання не виконав. В
договорі про надання послуг охорони,
сторони, за взаємною згодою встановили
строк, коли саме відповідач
зобов'язаний здійснювати розрахунок за
надані йому послуги охорони. Проте, до
теперішнього часу, в порушення умов
укладеного договору та вимог чинного
законодавства України, відповідачем
не оплачено послуги охорони, внаслідок
чого заборгованість складає 50 985 грн 60
коп., зокрема за грудень 2012 року - 33 628
грн 80 коп. та січень 2013 року - 17 356 грн 80
коп. Позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за надані послуги
охорони в сумі 50 985 грн 60 коп. та 510 грн
судових витрат.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 22
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
управління державної служби охорони
при управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області 50 985 грн 60 коп.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і ухвалити у справі нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами обох
інстанцій норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Крім того, заявником заявлено
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження зазначених вище
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Доводи заявника щодо поважності
пропуску строку на касаційне
оскарження рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 22 листопада 2013 року та ухвали
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 березня 2014 року можна
визнати поважними, у зв'язку з чим
заявлене клопотання підлягає
задоволенню.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем надано обґрунтовані
та правові докази порушення та
невиконання відповідачем умов
договору, а відповідачем жодних
доказів на протилежне не представлено,
суд першої інстанції вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними
належними доказами, тому підлягають до
задоволення у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при
розгляді справи допущено порушення
норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування судових
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 22 листопада 2013 року та ухвали
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 березня 2014 року.

ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом
управління державної служби охорони
при управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надані
послуги відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук