Справа № 362/207/14-ц Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/3176/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.А.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» на заочне рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Васильківського коледжу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна», Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
стягнення моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и
л а:

Позивачі звернулися до
Васильківського міськрайонного суду
Київської області з позовом, в якому
просили стягнути з відповідачів
невиплачену заробітну плату та
моральну шкоду, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що між ними та
відповідачами існують по сьогоднішній
день трудові відносини. Однак,
відповідачі порушують умови трудових
відносин, і не сплачують належним чином
заробітну плату, в зв"язку з чим, вони
звернулися до суду з даним позовом,
який просили задовольнити.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14.03. 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з
Васильківського коледжу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини "Україна", Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини "Україна" на користь ОСОБА_1
заборгованість за невиплачену
заробітну плату за період з 01.09.2012 року
по 01.03.2014 року в розмірі 89218,93 грн.

Стягнуто солідарно з
Васильківського коледжу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини "Україна, Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини "Україна" на користь ОСОБА_2
заборгованість за невиплачену
заробітну плату за період з 01.09.2012 року
по 01.03.2014 року в розмірі 136073,52 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, Відкритий міжнародний
університету розвитку людини
«України» оскаржив його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просив,
скасувати заочне рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 14.03.2014 року,
ухвалити по справі нове рішення про
відмову позивачам в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
заочне рішення суду першої інстанції є
незаконним у зв"язку з неправильним
застосуванням Васильківським
міськрайонним судом Київської області
при розгляді справи, норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість заочного рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 14.03.2014 року в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини "Україна" підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, заочне
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 15.03.2014 року не відповідає.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, позивачі по справі - колишні
працівники Васильківського коледжу
вищого навчального закладу Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна", які працювали у
відповідача за сумісництвом, по
контракту, на умовах погодинної оплати
праці, яка не передбачає заздалегідь
визначену суму оплату праці, а оплата
здійснюється по факту проведення
занять, на підставі звітів про
виконання робіт, в яких підраховується
кількість відпрацьованих годин. В
рахунок погодинної оплати праці, також,
входить оплата за відпустку.

З матеріалів цивільної справи також
вбачається, що відповідно до постанови
Васильківського міськрайонного суду
Київської області №362/5798/13-п від 23.10.2013
року, директора Васильківського
коледжу вищого навчального закладу
Відкритий міжнародний університет
розвитку людини «Україна» притягнуто
до адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Окрім того, як вбачається зі змісту
вищезазначеної постанови, у
відповідності до протоколу про
адміністративне правопорушення
№10-05-023/50 від 25 вересня 2013 року,
складеного головним державним
інспектором праці Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Київській області за результатом
проведення перевірки та на підставі
акту перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №10-05-023/67,
директор вищого навчального закладу
Відкритий міжнародний університет
розвитку людини «Україна», в порушення
вимог ч.1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1
ст. 24 Закону України «Про оплату праці»,
не проводила виплату заробітної плати
працівникам установи не менше двох
разів на місяць через проміжок часу, що
не перевищує 16 календарних днів, не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата,
а саме: працівникам закладу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заробітна плата за першу
половину вересня 2013 року не
виплачувалася, за серпень місяць
поточного року виплати здійсненні
тільки 06.09.2013 року.

17 березня 2014 року, Апеляційним судом
Київської області вказана постанова
змінена та виключено з мотивувальної
частини постанови другий абзац, а саме:
"так, працівникам закладу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 заробітна плата за першу
половину вересня 2013 року не
виплачувалась, за серпень місяць
поточного року виплати здійснено
тільки 06.09.2013 року".

Викладене підтверджується наказом
№18/1-к від 30.08.2012 року, довідкою №5 від
21.05.2013 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1
працювала на посаді старшого викладача
за сумісництвом з погодинною оплатою
праці у Васильківському коледжі
Відкритого міжнародного університету
розвитку людини «Україна» з
навантаженням згідно тарифікації, 1
година - 27,50 грн., з 01.09.2012 року, і її
заробітна плата за період з 2012 - 2013 роки
становила 3702,30 грн., в тому числі:
вересень 2012 року - 0,00 грн., жовтень 2012
року - 1320,00 грн., листопад 2012 року - 770,00
грн., грудень 2012 року - 0,00 грн., січень 2013
року - 1375,00 грн., лютий 2013 року - 0,00 грн.,
березень 2013 року - 237,30 грн., наказом
№18/1-к від 30.08.2012 року, довідки №6 від
21.05.2013 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2
працювала на посаді старшого викладача
за сумісництвом з погодинною оплатою
праці у Васильківському коледжі
Відкритого міжнародного університету
розвитку людини «Україна» з
навантаженням згідно тарифікації, 1
година - 21,71 грн., з 01.09.2012 року, і її
заробітна плата за період за 2012-2013 роки
становила 3659,12 грн., в тому числі:
вересень 2012 року - 0,00 грн., жовтень 2012
року - 1432,86 грн., листопад 2012 року - 911,82
грн., грудень 2012 року - 0,00 грн., січень
2013 року - 738,14 грн., лютий 2013 року - 0,00 грн.,
березень 2013 року - 339,00 грн., квітень 237,30
грн. постановою Апеляційного суду
Київської області від 17.03.2014 року, якою
змінено постанову Васильківського
мівськрайонного суду Київської
області від 23.10.2013 року, контрактом, без
номера та дати, укладеного між ОСОБА_1
та Відкритим міжнародним
університетом розвитку людини
«Україна», листом Васильківського
коледжу Відкритого міжнародного
університету розвитку людини "Україна"
від 28.11.2013 року, із змісту яких
вбачається, що між сторонами, 01.09.2012
року було укладено контракт, в
контракті встановлений термін його дії
- з 01.09.2012 року по 27.06.2013 року, в якому
вказано, що ОСОБА_1 призначено за
сумісництвом, на посаду
консультанта-доцента, п.п. 3.4 якого
передбачено, що педагогічному
працівникові за виконання обов'язків
проводиться погодинна оплата праці, в
розрахунок погодинної оплати праці
входить оплата за відпустку відповідно
до вимог Постанови Кабінету Міністрів
України № 1244 від 21.12.2005 року, контракту,
без номера та дати, укладеного між
ОСОБА_2 та Відкритим міжнародним
університетом розвитку людини
"Україна", листом Васильківського
коледжу Відкритого міжнародного
університету розвитку людини "Україна"
№83 від 28.11.2013 року, із змісту яких
вбачається між ОСОБА_2 та Відкритим
міжнародним університетом розвитку
людини «Україна» було укладено
контракт, строк дії якого з 01.09.2012 року
по 27.06.2013 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 призначено на посаду за
сумісництвом, старшого викладача, в п.п.
3.4 якого вказано, що педагогічному
працівникові за виконання обов'язків
проводиться погодинна оплата праці, в
розрахунок погодинної оплати праці
входить оплата за відпустку відповідно
до вимог Постанови Кабінету Міністрів
України № 1244 від 21.12.2005 року.

Згідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України,
наказом по коледжу №12-к від 27.06.2013 року
позивачів було звільнено з займаних
посад в зв"язку з закінченням строку
дії контракту.

На момент звільнення позивачів,
відповідачі виконали всі свої
зобов"язання перед ними щодо виплати
заробітної плати, в тому числі і
відпускних, вартість яких входила до
вартості робочої години, що
підтверджується доказами, які є в
справі..

З вказаного часу, ніякої роботи в
коледжі, позивачі не виконували.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що з
моменту закінчення строку дії
строкового трудового договору, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не перебували у трудових
відносинах з відповідачами, тому,
визнання Васильківським міськрайоннм
судом Київської області факту про те,
що вони перебували у трудових
відносинах з відповідачами після 27.06.2013
року та стягнення з них солідарно на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості
по заробітній платі за роботу, за
період з 01.09.2012 року по 01.03.2014 року є
безпідставним, так як він не
грунтується на доказах.

Як вбачається з розрахунків,
наданих позивачами, за відповідачами
наявна заборгованість за невиплачену
заробітну плату, яка - ОСОБА_1, за період
з 01.09.2012 року по 01.03.2014 року складає 89928, 93
грн., в тому числі: майнова шкода - 81730, 93
грн., додатково за останні місяці - 7488, 00
грн., відсотки за кредитним договором -
710, 00 грн., заборгованість за
невиплачену заробітну плату ОСОБА_2 за
період з 01.09.2012 року по 01.03.2014 року
складає 136073, 52 грн., в тому числі:
майнова шкода - 121721, 52 грн., додатково за
останні місяці - 14352, 00 грн., про те,
доказів про наявність відповідачами
заборгованості по заробітній платі
перед ними , у відповідності до вимог
ст. 60 ЦПК України вони суду не надали.

Статтею 21 КЗпП України передбачено,
що трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України

Частиною 1 ст. 54 Закону України "Про
освіту", педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення
трудового договору, в тому числі за
контрактом.

В ст. 94 КЗпП України вказано, що
розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України,
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 102-1 КЗпП України
передбачено, що працівники, які
працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану
роботу.

Як зазначають позивачі в позовній
заяві, вони працювали за контрактами.
тому, їх посилання на інші нормативні
документи, які регулюють питання
оплати праці, виплати відпускних та
порядку припинення трудового договору
(Постанову Кабінету Міністрів України
від 30.08.2002 року №1298 "Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери", Наказ Міністерства освіти і
науки від 29.09.2005 року №557, який виданий
на виконання вище вказаної Постанови
Кабінету Міністрів України), колегія
суддів не може прийняти до уваги з тих
підстав, що вони є помилковими.

Колегією суддів також не приймається
до уваги посилання позивачів на те, що
позивач ОСОБА_2 при звільненні, не
отримала трудову книжку, яка
знаходиться у коледжів, що означає, не
припинення між нею і відповідачами
трудових відносин, так як в матеріалах
цивільної справи відсутні докази про
те, що вона, при оформленні на роботу до
відповідачів за сумісництвом,
передавала їм трудову книжку.

З роз"яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999
року №13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
вбачається, що у трудових спорах,
зокрема у справах про стягнення
заробітної плати не допускається
об"єднання позовних вимог декількох
працівників в одне провадження.

У суду першої інстанції також не було
правових підстав для солідарного
стягнення заробітної плати із
відповідачів, так як можливості
солідарного стягнення заробітної
плати із декількох організацій
одночасно, трудовим законодавством не
передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що Васильківський
міськрайонний суд Київської області
ухвалюючи по справі заочне рішення,
дійшов до помилкового висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в зв'язку з чим,
апеляційна скарга Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «України» підлягає задоволенню,
а заочне рішення суду першої інстанції
- скасуванню і по справі необхідно
ухвалити нове рішення про відмову
позивачам в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» задовольнити.

Заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Васильківського коледжу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна», Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
стягнення моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: