Справа № 355/742/14-ц Головуючий у І
інстанції Коваленко К.В.Провадження №
22-ц/780/4002/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

1 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Приходька К.П.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агросфера» на ухвалу Баришівського
районного суду Київської області від 8
травня 2014 року у справі за поданням
відділу державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, заінтересована
особа товариство з обмеженою
відповідальністю «Агросфера», -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ВДВС Баришівського РУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, без
вилучення паспорту, шляхом заборони
перетину кордону України до виконання
своїх зобов'язань.

В обґрунтування вимог зазначено, що на
виконанні у ВДВС Баришівського РУЮ
знаходяться зведене виконавче
провадження № 35632937 з примусового
виконання виконавчих документів, в
кількості 8 штук про стягнення коштів з
СФГ «Прогрес» на користь юридичних
осіб на загальну суму 2 496 952,43 грн.
ОСОБА_2, згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців є керівником
СФГ «Прогрес».

За зазначеним зведеним виконавчим
провадженням, 26.07.2010 року державним
виконавцем винесена постанова про
арешт коштів боржника, яка була
прийнята банківськими установами у
відповідності з п. 10.6. Інструкції «Про
безготівкові рахунки в Україні» № 22
від 21.01.2004 року.

Згідно відповіді Реєстраційної служби
Баришівського районного управління
юстиції встановлено, що за боржником
об'єкти нерухомості не зареєстровані.

Згідно відповіді відділу Держкомзему у
Баришівському районі Київської
області земельні ділянки у власності
СФГ «Прогрес» згідно архівних даних
відсутні.

В ході проведення виконавчих дій,
державним виконавцем встановлено, що
за боржником зареєстровано
транспортні засоби, а саме : ЗИЛ-ММЗ 554М,
(1981), зеленого кольору, державний
номерний знак НОМЕР_1; DAF 95XF380, (2003),
білого кольору, державний номерний
знак НОМЕР_2 та JUMBO DO 240К2, (2003), білого
кольору, державний номерний знак
НОМЕР_3, проте згідно витягу Державного
реєстру обтяжень рухомого майна всі
автотранспортні засоби перебувають у
заставі у третіх осіб.

Враховуючи, що станом на 7.05.2014 року
заборгованість за вищезазначеним
зведеним виконавчим провадженням не
погашена, а боржником не вчинено жодних
дій спрямованих на погашення боргу,
ВДВС просить постановити ухвалу про
задоволення подання.

Ухвалою Баришівського районного суду
Київської області від 8 травня 2014 року в
задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Агросфера»,
посилаючись на порушення норм
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
ухвалу та постановити нову, якою
задовольнити подання.

Апелянт вважає, що судом порушені його
інтереси як стягувача за виконавчим
документом, оскільки незадоволення
вимог щодо заборони в праві виїзду за
межі України керівника боржника
призводе до вірогідності виїзду
останнього за кордон з метою ухилення
від виконання рішення суду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявником перераховано лише обов'язки
боржника, однак не визначено в чому
саме полягає ухилення боржника від
виконання судового рішення.

Такі висновки суду в повній мірі
відповідають вимогам законодавства та
ґрунтуються на матеріалах справи,
виходячи з наступного.

Згідно ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачене міжнародним договором
України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених
правових норм, обов'язковою обставиною,
яка підлягає встановленню судом першої
інстанції, є факт умисного ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду зобов'язань та
доведення цього факту заявником в
порядку, встановленому ст. 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що в
розпорядженні суду не було достатніх
даних про ухилення боржника від
виконання рішення суду, оскільки на
момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

При цьому долучені до подання письмові
докази факту умисного ухилення ОСОБА_3
від виконання покладеного на нього, як
керівника підприємства, рішенням суду
обов'язку не підтверджують, зокрема
державним виконавцем не долучено
доказів, які б підтверджували, що
боржник не з'являється на виклики до
виконавчої служби, приховує майно чи
змінив місце проживання з метою
ухилення від виконання рішення суду.

Крім цього, згідно даних копії наказів
господарського суду присуджено
стягнення не лише з СФГ «Прогрес», де
головою є ОСОБА_2, в наказах вказано про
солідарне стягнення з СФГ «Прогрес»
та ТОВ «Гран Ін вест», зокрема наказ
Господарського суду Дніпропетровської
області від 03.03.2014 року № 904/9958/13 (а.с.4),
№904/9827/13 (а.с.7).

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Таким чином, викладені в апеляційній
скарзі твердження щодо порушення судом
норм процесуального права та
неправильності оцінки доказів є
безпідставними та висновку суду першої
інстанції не спростовують, а тому
постановлена ухвала відповідає
матеріалам справи та вимогам закону,
підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 - 315, 377-1 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агросфера» відхилити.

Ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 8 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: