Справа № 367/8735/13-ц Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/3396/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С.,
Журби С.О.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України про зміну
дати звільнення, отримання
розрахункових коштів, стягнення
середнього заробітку, відшкодування
моральної шкоди,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и
л а:

В Ірпінський міський суд Київської
області з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_1, який мотивувала тим, що
працювала на посаді юрисконсульта у
Київському фінансово-економічним
коледжу Національного університету
Державної податкової служби України з
13.09.2004 року і була звільнена з посади за
власним бажанням 31.08.2012 року, та з 03.09.2012
року прийнята на посаду викладача на
умовах контракту.

Позивач зазначає, що керівництво
коледжу не виплатило їй належні при
звільненні суми, не видало в день
звільнення належним чином оформлену
трудову книжку, тому, станом на 30.11.2013
року їй не виплачено заборгованості в
розмірі - 15 409,93 грн., із них: компенсацію
за невикористані дні соціальної
відпустки за 2009 р. (7 днів) та 2012 р. (10
днів) в сумі - 1 015,33 грн., компенсацію за
невикористані дні соціальної
відпустки за 2013 р., в період роботи з
03.09.2012 року по 31.08.2013 року (10 днів) в
розмірі - 597,38 грн., середній заробіток
за час затримки належних при
звільненні сум в розмірі - 6 005,00 грн.,
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі - 6 005,00 грн.

Також, позивач вказує, що її
звільнили 05.09.2013 року, але наказу про
звільнення та трудової книжки не
отримувала. Крім того, 14.09.2013 року
зверталася до коледжу з вимогою
виплатити заборгованість по
розрахункам при звільненні, видати
трудову книжку та довідку про
заробітну плату за період роботи.

На день пред'явлення позову до суду,
вона перебувала у вимушеному прогулі 65
робочих днів, тому вважає, що за цей
період відповідач зобов'язаний
виплатити на її користь заробітну
плату в розмірі - 5 915,00 грн.

Такими діями відповідача, позивач
вважає, що їй заподіяно моральну шкоду
в сумі 9000 грн.

У зв'язку із вищенаведеним, вона
звернулася до суду з вказаним позовом в
якому просила змінити дату звільнення
з роботи з Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України з 05.09.2013 року
на день ухвалення рішення суду,
зобов'язати відповідача видати трудову
книжку, виплатити компенсацію за
невикористані дні додаткової
соціальної відпустки у 2009, 2012 та 2013
роках в сумі - 1 613,65 грн., стягнути з
відповідача на її користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу в сумі -
5 915,00 грн., зобов'язати відповідача
виплатити середній заробіток за весь
час затримки належних при звільненні
сум у день звільнення по день
фактичного розрахунку в сумі - 5 915,00 грн.
та відшкодувати моральну шкоду в
розмірі - 9 000,00 грн.

Під час розгляду справи, позивачем
було подано заяву про уточнення
позовних вимог, в якій ОСОБА_1 вказала
на те, що 06.12.2013 року їй була надіслана
письмова заява до Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України про
відправлення цінним листом, належним
чином оформленої трудової книжки та
18.12.2013 року, на пошті вона отримала
трудову книжку.

У зв'язку із цим, просила суд змінити
дату її звільнення з роботи з
Київського фінансово-економічного
коледжу Національного університету
Державної податкової служби України з
05.09.2013 року на день відправлення
трудової книжки по пошті 11.12.2013 року,
стягнути з відповідача на її користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, з 01.09.2013 року по 11.12.2013 року в
сумі - 6 743,74 грн., інші позовні вимоги
залишити без змін.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 08.04.2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто із Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за період з
06.09.2013 року по 12.11.2013 року в розмірі - 5
093,39 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила, рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
08.04.2014 року скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
її позовні вимоги: а саме - змінити дату
її звільнення з роботи з Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України з 05.09.2013 року
на день відправлення трудової книжки
по пошті на 11.12.2013 року, зобов'язати
відповідача виплатити належні їй суми
по заробітній платі за час вимушеного
прогулу, компенсації за невикористані
дні додаткової соціальної відпустки у
2009, 2012, 2013 роках, середній заробіток за
весь час затримки належних при
звільненні сум у день звільнення по
день фактичного розрахунку. Зазначила,
що рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 08.04.2014 року
незаконне та необґрунтоване, не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
08.04.2014 року в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 03.09.2012 року між
ОСОБА_1 та Київським
фінансово-економічним коледжем
Національного університету Державної
податкової служби України було
укладено контракт на 1 (один) рік, тобто
до 31.08.2013 року.

Позивач зверталася до Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України, Міністра
доходів і зборів, голови Державної
інспекції України з питань праці,
прокурора м. Ірпеня Київської області з
приводу виплати заборгованості
належних при звільненні сум, видачі
трудової книжки, видачі довідки про
доходи за період роботи з 01.01.2009 року по
31.08.2013 року.

Відповідно до листа Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України №361/01-08 від
22.10.2013 року, ОСОБА_1 не подано достатньо
документів для надання соціальної
відпустки, тому не має підстав для
виплати їй даної компенсації, також в
даному листі вказано про те, що для
отримання трудової книжки, позивачу
необхідно здати обхідний лист, що нею
не було зроблено.

Згідно відповіді Державної
інспекції України з питань праці
територіальної державної інспекції з
питань праці у Київській області
№Б1254/01-17 від 15.11.2013 року, наданої
ОСОБА_1 головним державним інспектором
праці було проведено перевірку, щодо
порушення законодавства про працю
керівництвом Київського
фінансово-економічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України в ході якої
було виявлено ряд порушень, а саме:
керівництвом коледжу порушено вимоги
ч. 1 ст. 116 КЗпП України, так як ОСОБА_1 не
виплачено всіх сум, які повинні
проводитись установою в день
звільнення працівника, порушено вимоги
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, а саме: не
виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку, не дотримано вимоги ч. 2 ст.
47 КЗпП України, а саме: ОСОБА_1 в день
звільнення не видано належно
оформленої трудової книжки.

З листа прокурора м. Ірпеня Київської
області від 04.11.2013 року на звернення
ОСОБА_1 щодо невиплати їй відповідачем
заробітної плати, прокуратурою м.
Ірпеня Київської області було
проведено перевірку, якою встановлено,
що підстав для вжиття заходів
прокурорського реагування не
вбачається.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23 КЗп П України), крім випадків,
коли трудові відносини фактично
тривають і жодна з сторін не поставила
вимогу про їх припинення.

Статтею 39-1 КЗпП України передбачено,
якщо після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 статті 23 КЗпП
України) трудові відносини фактично
тривають і жодна із сторін не вимагає
їх припинення, дія цього договору
вважається продовженою на
невизначений строк.

В ст. 116 КЗпП України вказано, що при
звільненні працівника, виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП
України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи встановлені судом
обставини та зазначені норми Закону,
оскільки трудовий договір (контракт)
між ОСОБА_1 та Київським
фінансово-економічним коледжом
Національного університету Державної
податкової служби України було
укладено до 31.08.2013 року, а ОСОБА_1 після
припинення вказаного контракту не
продовжила фактичні трудові відносини
із відповідачем, тому, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції про те, що відсутні підстави
для визнання контракту від 03.09.2012 року
таким, який продовжений на
невизначений строк.

Так як звільнення ОСОБА_1 відбулось
відповідно до норм чинного
законодавства України, на підставі ст.
36 КЗпП України, тому Ірпінський міський
суд Київської області прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, які стосуються зміни дати
звільнення позивача.

Відповідно до ст. 19 Закону України
«Про відпустки» жінці, яка працює і має
двох або більше дітей віком до 15 років,
або дитину-інваліда, або яка усиновила
дитину, одинокій матері, батьку, який
виховує дитину без матері (у тому числі
й у разі тривалого перебування матері в
лікувальному закладі), а також особі,
яка взяла дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про
відпустки» в разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткові відпустки працівникам, які
мають дітей.

Позивач, працюючи у відповідача,
вказані відпустки у 2009 році, 2012 році та
2013 році не використав, тому, колегія
суддів вважає, що вказані вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, а рішення суд
першої інстанції в цій частині,
скасуванню.

Також є законними вимоги ОСОБА_1 і в
частині стягнення з відповідача на її
користь заробітної плати за час
вимушеного прогулу з 01.09.2013 року по 11
вересня 2013 року в сумі 6743 грн. 74 коп. так
як вони грунтуються на вимогах закону
та доказах.

Не підлягають задоволенню вимоги
ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача середнього заробітку за
весь час затримки належних їй при
звільненні сум у день звільнення по
день фактичного розрахунку, так як
вказана сума стягнута з Київського
фінансово-екномічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України шляхом
задоволення її позовних вимог про
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу по
час отримання нею трудової книжки.

В решті позовних вимог, рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 08.04.2014 року є законним та
обгрунтованим, так як ухвалене з
дотриманням вимог закону та доказів,
наданих сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 06.04.2014 року в
частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог про стягнення з
Київського фінансово-екномічного
коледжу Національного університету
Державної податкової служби України,
за весь час вимушеного прогулу з 01.09.2013
року по 11.12.2013 року, виплати компенсації
за невикористані дні додаткової
соціальної відпустки у 2009 році, 2012 році
та 2013 році необхідно скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
їх задоволення, а в решті позовних
вимог, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 08 квітня 2014 року
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з
Київського фінансово-екномічного
коледжу Національного університету
Державної податкової служби України
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу з 01 вересня 2013 року
по 11 грудня 2013 року в сумі 6743 грн. 74 коп.
та компенсації за невикористані дні
податкової соціальної відпустки у 2009
році, 2012 році та 2013 році в сумі 1613 грн. 65
коп. скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове
рішення, яким позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Київського
фінансово-екномічного коледжу
Національного університету Державної
податкової служби України на користь
ОСОБА_1 заробітну плату за весь час
вимушеного прогулу з 01 вересня 2013 року
по 11 грудня 2014 року в сумі 6743 грн. 74 коп.,
та компенсацію за невикористані дні
додаткової соціальної відпустки у 2009
році, 2012 році та 2013 році в сумі 1613 грн. 65
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: