Справа № 317/2654/13-ц
№/п 2/317/1205/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 26» грудня 2013 року м.
Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді
Мінгазова Р.В.,

при секретарі Притиці A.І,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3, представників
відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, прокурора
Додонової К.В., представника органу
опіки та піклування Романенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи:
Орган опіки та піклування Запорізької
районної державної адміністрації,
Орган опіки та піклування
Михайлівської районної державної
адміністрації, Опікунська рада
Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, прокуратура Запорізького
району Запорізької області, КУ
«Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» про позбавлення батьківських
прав, встановлення піклування та
визначення місця проживання дитини та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7,
ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та
піклування Запорізької районної
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Михайлівської районної
державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті
особи: Орган опіки та піклування
Запорізької районної державної
адміністрації, Орган опіки та
піклування Михайлівської районної
державної адміністрації, Опікунська
рада Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, прокуратура Запорізького
району Запорізької області, КУ
«Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» про позбавлення батьківських
прав, встановлення піклування та
визначення місця проживання дитини.

В позові зазначила, що вона є бабусею
малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
липня 2007 року по теперішній час остання
проживала разом в її родині за адресою:
АДРЕСА_1 Зі своїми батьками, ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, дитина практично не бачиться, а
з моменту розірвання шлюбу, тобто з
25.09.2009 року стосунки з батьками зовсім
перервалися. Проживаючи в родині
позивачки малолітня ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, чотири роки відвідувала
дитячий садок а з 2012 року пішла до
першого класу Новозапорізької ЗОШ.

Загалом ОСОБА_8 проживає в родині
позивачки приблизно сім років, за цей
час її біологічні батьки жодного разу
не цікавились її життям, не приймали
участь у її вихованні.

У зв'язку з викладеним, позивачка,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 дитина
потрібна тільки для того, щоб
отримувати на неї грошову допомогу, а
також на те, що вона та ОСОБА_7 тривалий
час не виконують свої обов'язки щодо
дитини, передбачені ст.ст. 141, 150 СК
України, просить суд позбавити
останніх батьківських прав відносно їх
малолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнати позивачку
опікуном малолітньої дитини та
визначити її місце проживання разом з
бабусею, за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали в повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, просили
його задовольнити, крім того зазначили,
що відповідачі свідомо усунулись від
виконання своїх батьківських
обов'язків, а тому є всі правові
підстави для позбавлення їх
батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представники
позов не визнали. Суду пояснили, що
дійсно відповідачка зі своїм чоловіком
спільно не проживають. ОСОБА_3 окрім
ОСОБА_8 має ще двох дітей, які живуть
разом із нею та знаходяться на її
повному утриманні. Після розірвання
шлюбу зі своїм чоловіком та відповідно
батьком малолітньої ОСОБА_8 ОСОБА_7,
вона опинилась у складній життєвій
ситуації. На той час у неї та ОСОБА_1
були непогані стосунки та остання
запропонувала ОСОБА_3 свою допомогу, а
саме запропонувала забрати ОСОБА_8 до
себе на деякий час доки ситуація не
нормалізується. Крім того за місцем
проживання ОСОБА_1 в с. Долинському
відкрили новий дитячий садок, куди б
змогла ходити ОСОБА_8, оскільки вона
прописана за місцем проживання ОСОБА_1
Погодившись на допомогу ОСОБА_1
відповідачка віддала їй малолітню
доньку, однак сама постійно
відвідувала її та забирала до себе
додому. У 2012 році ОСОБА_3 вирішила
переїхати на нове місце проживання із
Запоріжжя до с. Пришиб, Михайлівського
району, у зв'язку з чим вирішила забрати
ОСОБА_8, однак ОСОБА_1, настроїла дитину
проти відповідачки та чинила опір.

Посилаючись на вищевикладене, а також
на рішення комісії з питань захисту
прав дитини Запорізької районної
державної адміністрації від 27.06.2013 року
№ 96, яким визнано за доцільне
повернути малолітню ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на постійне проживання і
виховання в сім'ю до матері,
відповідачка ОСОБА_3 просила у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Крім того звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_7,
треті особи: Орган опіки та піклування
Запорізької районної державної
адміністрації, Орган опіки та
піклування Михайлівської районної
державної адміністрації, КУ
«Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» про визначення місця проживання
дитини, який ОСОБА_3 та її представники
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити з підстав викладених у
позові. (а.с. 56-61).

ОСОБА_10 та її представник відповідно
проти задоволення зустрічної позовної
заяви заперечували в повному обсязі.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Запорізької
райдержадміністрації вважає, що на
теперішній час немає підстав для
позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав,
про що надали відповідний висновок.
Зустрічну позовну заяву підтримав в
повному обсязі та просить її
задовольнити.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Михайлівської
районної державної адміністрації
Запорізької області в судове засідання
не з'явився, однак надали до суду
висновок відповідно до якого вважають
недоцільним позбавляти батьківських
прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої
доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.163-164).

Представник опікунської ради
Долинської сільської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений
незалежним чином, надав до суду заяву в
якій ставить питання про без їхньої
участі, проти задоволення первісного
позову не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні позов
ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та
вважає його таким, що підлягає
задоволенню, при цьому у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 просив
відмовити в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні, в
присутності психолога, малолітня
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснила, що їй
добре живеться у бабусі та вона бажає
залишитись у неї, однак серед причин
через які бажає залишитись у бабусі
назвала матеріальний достаток в родині
бабусі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що первісний
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.164 СК України, батько
може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо він:

1) не забрав дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявив щодо неї
батьківського піклування;

2) ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічним алкоголіком або
наркоманом;

5) вдається до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушує її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджений за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом вплину на батьків.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов
про позбавлення батьківських прав із
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України, повинна довести, що батьки
(один із батьків) ухиляються від
виконання своїх обов'язків з виховання
дитини. У свою чергу батьки (один із
батьків) мають довести, що вони
належним чином виконують свої
батьківські обов'язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі з
12.08.2005 року до 25.03.2010 року, від шлюбу
мають двох спільних дітей: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3,
також ОСОБА_3 має ще доньку від іншого
шлюбу - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4

В судовому засіданні було встановлено
і визнано сторонами у справі факти
того, що з 2007 року малолітня ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 почала проживати в родині
своєї бабусі ОСОБА_1 в за адресою:
АДРЕСА_1 при цьому сторони підтвердили,
що ОСОБА_1 сама запропонувала допомогти
ОСОБА_3 та взяти до себе на певний час
дитину. При цьому сторони домовились
про те, що малолітня буде відвідувати
дитячий садок за місцем проживання
ОСОБА_1 Також в судовому засіданні було
встановлено, і проти цього не
заперечували сторони, що за час
проживання в родині ОСОБА_1 до
малолітньої приїздила її мати ОСОБА_3,
однак частіше бабуся сама вивозила
дитину у місто та там передавала
матері.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що ОСОБА_3 ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків: з часу коли дитина почала
проживати у неї, мати з донькою не
спілкується і не бачиться, не виявляє
до неї ніякого інтересу.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка психолог КУ «Запорізький
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей, ОСОБА_13 пояснила, що дитина є
контактною, за своєю поведінкою
спокійна, для неї властиві прояви
розпещеності. Дитина говорить про те,
що їй добре з бабусею тому, що в неї
немає досвіду тривалого спілкування з
матір'ю. У дитини мається страх бути
вкраденою матір'ю, який відповідно їй
було навіяно бабусею. На сьогоднішній
час у дитини відбулась підміна понять,
тобто вона вважає бабусю своєю матір'ю
та відповідно так її і називає, при
цьому не вважає матір своєю ріднею.
Аналогічні пояснення також були
викладені в характеристиці на
малолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
міститься в справі (а.с. 131-132).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14, суду пояснила, що вона є
вихователем в дитячому садочку, та
відповідно за час знаходження у
садочку ОСОБА_8 була її вихователем.
Також пояснила, що дитину до садочку
влаштовувала бабуся, яка також
безпосередньо приймала участь в усіх
заходах, при цьому називала бабусю
матір'ю. ОСОБА_3 дитину у садочку
відвідувала на початку, а згодом
припинила з'являтися. При цьому
повідомила, що ОСОБА_8 розповідала, що
на вихідні сама їздила до матері.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_15 пояснила, що вона є сусідкою
ОСОБА_1, вона багато разів допомагала
відвозити дитину до матері в Запоріжжя
та забирати із Запоріжжя до бабусі, а
точніше супроводжувала дитину в
автобусі, оскільки їй було по дорозі.
При цьому повідомила, що дитина почала
жити у ОСОБА_1 в кінці 2007 року - на
початку 2008 року, причини переїзду
дитини їй невідомі.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_16 пояснила, що вона працює
викладачем у школі де навчається
ОСОБА_8, до школи її влаштовувала
бабуся, однак при цьому пояснила, що без
згоди батьків дитину влаштувати не
можливо. Також зазначила, що знає
ОСОБА_8 та ОСОБА_1 особисто лише кілька
років, при цьому також повідомила, що
всі питання пов'язання із навчанням
дитини вирішує ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_17 зазначив, що він є
дільничним в селі де живе ОСОБА_1, при
цьому йому відомо, що разом з нею
проживає її малолітня онука ОСОБА_8,
також повідомив, що був присутнім коли
ОСОБА_3 намагалась забрати дитину від
бабусі, при цьому він як співробітник
міліції , цьому завадив, оскільки бачив,
що дитина не бажає їхати від бабусі.
Однак на питання суду чому він як
дільничний не встановив, підстави на
яких мати намагалась забрати дитину, а
також те, чому дитина досить довгий час
проживає окремо від своїх батьків, він
пояснити не зміг.

Крім того в судовому засіданні також
були допитані свідки які виступають на
стороні ОСОБА_3, а саме: ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, які пояснили, що ОСОБА_8 почала
мешкати у своєї бабусі, оскільки
остання, сама наполягала на допомозі
ОСОБА_21, оскільки та в свою чергу
опинилась у скрутному становищі. При
цьому за час проживання ОСОБА_8 у своєї
бабусі, ОСОБА_3 періодично приїздила до
неї, та забирала її до себе, також на
свята. однак згодом ОСОБА_1 стала
перешкоджати ОСОБА_3 у спілкування з
дитиною, перестала дозволяти їй
приїздити до них додому. Крім того
свідки пояснили, що малолітня ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 прописана за адресою
проживання своєї бабусі, а відтак
зручніше було її віддавати у дитячий
садок в с. Долинському, крім того бабуся
сама запропонувала допомогти у цьому.

Органи опіки та піклування надали суду
письмові висновки, в яких зокрема
зазначено, що підстав для позбавлення
батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на
сьогодні не має.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Зважаючи на встановлені у судовому
засіданні обставини, суд приходить до
висновку, що позивачем не надано суду
доказів, які б свідчили про умисне
ухилення відповідачів від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дитини,
крім цього, суд прийшов до висновку про
те, що в розумінні ст. 165 СК України
ОСОБА_1 позбавлена права на звернення
до суду із позовом про позбавлення
батьківських прав, оскільки на момент
звернення до суду із вказаним позовом
дитина фактично перебувала в КУ
«Запорізькій обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей».

Щодо позовних вимог про визначення
місця проживання дитини слід
зазначити, що ОСОБА_1 у судовому
засіданні не надано належних доказів
того, що ОСОБА_3 не може створити дитині
належних умов для виховання та
розвитку. Крім того положення ч. 3 ст. 161
Сімейного Кодексу України можуть бути
застосовані лише при наявності спору
між матір'ю та батьком щодо місця
проживання малолітньої дитини, якщо
судом буде встановлено, що жоден з
батьків дитини не може забезпечити
належних умов для її виховання

З огляду на вищевикладене, а також
беручі до уваги висновки Органів у
справах дітей Запорізької та
Михайлівської районних адміністрації,
а також приймаючи до уваги Рішення
комісії з питань захисту дітей № 96 від
27.06.2013 року, характеристику психолога
центру соціально-психологічної
реабілітації дітей ОСОБА_13. від 03.09.2013
року, враховуючи інтереси дитини, суд
приходить до висновку про доцільність
визнання місця поживання малолітньої
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем
проживання її матері ОСОБА_3, та
відповідно вважає позов ОСОБА_1 таким,
що задоволенню не підлягає, а
зустрічний позов ОСОБА_3 таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 61, 208, 212-218 ЦПК
України, ст.ст. 154, 155, 160-165, Сімейного
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи: Орган
опіки та піклування Запорізької
районної державної адміністрації.
Орган опіки та піклування
Михайлівської районної державної
адміністрації прокуратура
Запорізького району Запорізької
області, КУ «Запорізький обласний
центр соціально-психологічної
реабілітації дітей» про позбавлення
батьківських прав, встановлення
піклування та визначення місця
проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7,
ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та
піклування Запорізької районної
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Михайлівської районної
державної адміністрації, КУ
«Запорізький обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» про визначення місця проживання
дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 р,н.,
разом з її матір'ю ОСОБА_3, за адресою:
АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Р.В. Мінгазов