Справа № 579/460/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 року

Кролевецький районний суд Сумської
області

у складі: судді - Бєгунової О.В.,

за участі секретаря - Писаренко О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кролевці цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Кролевецької міської ради
Кролевецького району Сумської області,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним
позовом до Кролевецької міської ради,
мотивуючи свої вимоги тим, що він
(позивач) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і
проживав у будинку своїх вже покійних
батьків, розташованому по АДРЕСА_1, який
був дуже старим і від часу прийшов у
непридатність. За рішенням
Кролевецької міської ради від 27.12.1990
року №409 він (ОСОБА_1) був поставлений на
квартирний облік як особа, яка потребує
поліпшення житлових умов.

У АДРЕСА_2 жив його рідний брат ОСОБА_4
разом з дружиною ОСОБА_5. Зазначений
будинок належав братові на праві
приватної власності. Дітей подружжя не
мало, він (позивач) завжди підтримував з
братом добрі стосунки.

У березні 2001 року він (ОСОБА_1) вселився
в будинок брата, оскільки будинок по
АДРЕСА_1 завалився і в ньому вже
неможливо було проживати. На той час
брат знаходився на лікуванні у
Кролевецькій ЦРЛ у зв'язку з отриманою
травмою. Він (позивач) відвідував брата
в лікарні, а після виписки допомагав
ОСОБА_5 доглядати його вдома.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Єдиними
спадкоємцем першої черги за законом
стала його дружина ОСОБА_5

Він (ОСОБА_1) займався похованням брата
та відбуванням поминального обіду за
власні кошти.

Після поховання ОСОБА_4 в будинок
АДРЕСА_2 переїхала проживати мати
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яка була зареєстрована
в АДРЕСА_3, де мала власне нерухоме
майно.

Він (позивач) продовжував проживати в
будинку АДРЕСА_2 та доглядав за хворою
на церебральний атеросклероз братовою
дружиною ОСОБА_5 та її матір'ю ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Її мати
ОСОБА_6 не прийняла спадщину після
смерті дочки, оскільки не звернулася до
нотаріуса з відповідною заявою і була
зареєстрована за іншою адресою. Вона
майже два роки після смерті дочки
проживала в будинку АДРЕСА_2, однак своє
право власності на будинок не оформила.

За рішенням виконавчого комітету
Кролевецької міської ради від 16 травня
2002 року №249 він (ОСОБА_1) прописався в
будинку покійного брата по АДРЕСА_2,
оскільки будинок по АДРЕСА_1 став
повністю непридатним для проживання, а
21 лютого 2007 року взагалі був знятий з
обліку нерухомого майна у
Кролевецькому РБТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його (позивача)
другий брат ОСОБА_7.

За даними Кролевецького РБТІ право
власності на будинок з господарськими
будівлями, розташований по АДРЕСА_2,
зареєстровано на його покійного брата
ОСОБА_4. Він (ОСОБА_1) проживає у
вказаному будинку сам і на даний час,
підтримує його у належному технічному
стані, проводить ремонті роботи. Крім
нього (позивача) на вказаний будинок
ніхто не претендує.

Отже, позивач вважає, що з 18 лютого 2004
року він добросовісно, відкрито і
безперервно володіє будинком
померлого брата протягом 10 років і,
посилаючись на положення ч.1 ст.344 ЦК
України, просить визнати за ним право
власності на даний житловий будинок з
господарськими будівлями за
набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
викладених вище підстав.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, мотивуючи їх тим, що ОСОБА_1
добросовісно володіє житловим
будинком по АДРЕСА_2, у той час як
відповідач ОСОБА_3 не обґрунтував, що
правомірно претендує на вказану
нерухомість, оскільки не довів, що
ОСОБА_6 (спадкоємцем якої він себе
вважає) успадкувала після ОСОБА_5
указаний житловий будинок, зважаючи на
те, що відсутні докази спільного
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на час
смерті останньої, сама ж ОСОБА_6 на той
час була зареєстрована в АДРЕСА_3.

Представник відповідача - Кролевецької
міської ради в судове засідання не
з'явився, надавши клопотання про
розгляд справи за його відсутності, при
вирішенні справи покладається на
розсуд суду.

Залучений ухвалою суду від 18 квітня
2014 року в якості співвідповідача
ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав,
посилаючись на те, що після смерті його
(ОСОБА_3) дядька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
будинку по АДРЕСА_2 залишилася
проживати дружина покійного ОСОБА_5
(яка і прийняла спадщину після
чоловіка, оскільки фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном) та її мати (а його - ОСОБА_3
бабуся) ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняла її мати
ОСОБА_6 відповідно до положень статей
529, 549 чинного на той час ЦК УРСР 1963 року.

Брат померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 переїхав
проживати в будинок АДРЕСА_2 у червні 2002
року, про що свідчать відомості
будинкової книги.

Через погане ставлення ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 він (ОСОБА_3) у січні 2004 року
забрав бабусю у свій дім, де вона і
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті
ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне
їй майно, у т.ч. на житловий будинок по
АДРЕСА_2. Він (ОСОБА_3) прийняв спадщину
після смерті бабусі відповідно до ч.3
ст.1268 ЦК України.

В подальшому він (ОСОБА_3) подав
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
після свої бабусі ОСОБА_6 Однак після
смерті ОСОБА_6, з часу як ОСОБА_1 було
повідомлено, що він (ОСОБА_3) має намір
успадкувати спірний будинок, позивач
чинить йому перешкоди в оформленні
спадкових прав, зокрема не впускає його
(ОСОБА_3) в будинок, не віддає необхідних
для оформлення спадщини документів.

Зважаючи на викладене, у т.ч. на те, що
він (ОСОБА_3) претендує на вказане
нерухоме майно, відповідач просить
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Представник третьої особи
реєстраційної служби Кролевецького
РУЮ до суду не з'явився, надавши
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Представник третьої особи
Кролевецької районної державної
нотаріальної контори в судовому
засіданні повідомила, що ОСОБА_3 подав
заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6, однак у зв'язку з
відсутністю необхідних документів, у
т.ч. даних про спільне проживання
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на час смерті
останньої, на сьогодні ОСОБА_3 не
оформив своїх спадкових прав; дане
спадкове майно ніким не прийняте.

Треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в
судове засідання не з'явилися, від них
надійшли пояснення по суті позову,
згідно з якими позовні вимоги позивача
ними не визнаються з підстав, про які
вказав у своєму запереченні відповідач
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, відповідача ОСОБА_3,
нотаріуса Кролевецької районної
державної нотаріальної контори,
враховуючи письмові пояснення третіх
осіб, дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступних встановлених
обставин та правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи, і які повинен довести позивач є:

- майно може бути об'єктом набувальної
давності;

- добросовісність володіння;

- давність володіння та його
безперервність;

- відсутність інших осіб, які
претендують на це майно;

- відсутність титулу (підстави) у
позивача для володіння майном та
набуття права власності.

25 листопада 2011 року Кролевецьким
районним судом Сумської області
прийнято рішення у справі за позовом
ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради
Кролевецького району Сумської області
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, яким відмовлено у
задоволенні указаного позову, у тому
числі з підстав встановлення
недобросовісності володіння ОСОБА_1
нерухомим майном, розташованим по
АДРЕСА_2, починаючи з 2001 року (а.с.58-60).

Зазначене рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 29 грудня 2011 року і вступило
в законну силу 29 грудня 2011 року (а.с.61-62).

Згідно з ч.3 ст.63 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Таким чином, доводи позивача про те, що
він добросовісно володіє нерухомим
майном по АДРЕСА_2 з 18 лютого 2004 року
цілком і повністю спростовуються
рішенням Кролевецького районного суду
від 25.11.2011 року, яке має преюдиційне
значення щодо викладених обставин і
яким підтверджується факт
недобросовісності володіння з 2001 року
до 25 листопада 2011 року (дати прийняття
указаного рішення).

Крім того, даним рішенням, як і
поясненнями сторін підтверджується, що
і на той час, і на сьогодні на нерухоме
майно, яке розглядається позивачем як
об'єкт набувальної давності, претендує
інша особа - ОСОБА_3 (відповідач у
справі).

Незаконний володілець (яким заявив
себе у пред'явленому позові ОСОБА_1)
протягом усього часу володіння майном
повинен бути впевненим, що на це майно
не претендують інші особи. Як
встановлено у справі (підтверджується
судовим рішення від 25 листопада 2011
року, поясненнями учасників справи)
позивач знав про претензії відповідача
ОСОБА_3 на вказаний нерухомий об'єкт, а
його посилання на те, що на будинок
ніхто не претендує спростовуються
дослідженими у справі доказами.

В ході розгляду справи з пояснень
відповідача ОСОБА_3 та письмових
пояснень третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 встановлено що ОСОБА_1 чинить
перешкоди особі, яка претендує на дану
нерухомість, - ОСОБА_3 щодо володіння та
користування нею, чого не спростував
сам позивач, і що свідчить про
відсутність і на даний час такої
обов'язкової умови для набувальної
давності як добросовісність володіння.

Суд враховує доводи представника
позивача, що відповідач ОСОБА_3 не довів
факту спільного проживання ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 на час смерті останньої, тобто
прийняття ОСОБА_6 спадщини після
ОСОБА_5, а отже, на його думку, не довів,
що правомірно претендує на вказану
нерухомість.

Однак ця позиція представника позивача
спростовується наступним. За умови, що
спадкове майно (житловий будинок по
АДРЕСА_2) після смерті ОСОБА_5 не було
ніким прийнято, враховуючи, що статтею
1277 ЦК України не визначено граничного
строку для подання відповідним органом
місцевого самоврядування заяви про
визнання спадщини відумерлою, а також
те, що чинним законодавством не
передбачена відмова територіальної
громади від набуття права власності в
порядку, встановленою зазначеною
нормою, немає підстав для набуття права
власності на дане майно за набувальною
давністю. До того ж сам позивач
підтверджує проживання разом ОСОБА_6
та ОСОБА_5 на час смерті останньої по
АДРЕСА_2, указуючи при цьому, що
доглядав за ними обома.

Частиною першою статті 344 ЦК України
встановлено строк давності володіння
для нерухомого майна - десять років, як
і обов'язковість його безперервності.

Як встановлено вище, зважаючи на
існування судового рішення від 25
листопада 2011 року, яким підтверджена
недобросовісність володіння нерухомим
майном в період з 2001 року до 25 листопада
2011 року, у даному випадку має місце
переривання строку давності володіння
і цей час: з 2001 року до 25 листопада 2011
року не може зараховуватися у строк
володіння ОСОБА_1 указаним будинком,
необхідним для набувальної давності.

Право власності належить до
суб'єктивних прав, які можуть виникнути
за наявності певного юридичного факту
або їх сукупності.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд приходить до висновку, що позивачем
не доведено таких обставин як
добросовісність володіння; давність
володіння та його безперервність;
відсутність інших осіб, які
претендують на це майно, а оскільки
наявність зазначених обставин є
обов'язковою для набувальної давності,
за їх відсутності немає і підстав для
визнання за позивачем права власності
на нерухоме майно, розташоване по
АДРЕСА_2, в порядку набувальної
давності, бо сам по собі факт
користування майном не може бути
підставою для її застосування.

За викладених обставин у задоволенні
позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Зважаючи на те, що відповідачами не
заявлено вимог про відшкодування
понесених судових витрат та не надано
документів на підтвердження їх
наявності, відсутні підстави для
стягнення їх з позивача, якому
відмовлено у позові.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 63, 88, 209, 212-215, ЦПК
України,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кролевецької міської ради
Кролевецького району Сумської області,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Кролевецький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення; особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: О. В. Ольга