АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/2708/13
№ провадження -22-ц/774/1348/К/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Грищенко Н.М.

суддів:
Боатіщевої Л. А., Митрофанової Л.В.

при секретарі:
Бевзі М.О.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2
та представника відповідачів ОСОБА_6 на
рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 15
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист
прав споживачів, визнання договору на
поставку автомобіля, визнання
істотного порушення умов договору,
повернення завдатку у подвійному
розмірі та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
захист прав споживачів, визнання
договору на поставку автомобіля,
визнання істотного порушення умов
договору, повернення завдатку у
подвійному розмірі та відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що між ним та СПД
ОСОБА_4,в особі його дружини ОСОБА_5 24
червня 2013 року укладено угоду про
поставку на протязі одного місяця з
Німеччини в Кривий Ріг вантажного
автомобілю Renault Master (Opel Movano maxi база,
двигун 2,5 ВСІ, бет МКПП (коробка передач)
кондиціонер, не пізніше 2006 року
випуску.

На виконання угоди ОСОБА_2 передав
ОСОБА_5 завдаток в розмірі 4000 грн. В
підтвердження отримання коштів
відповідач ОСОБА_5 написала розписку
від 24.06.2013 року про отримання завдатку
на автомобіль та зобов'язалась
привезти цей автомобіль на протязі
місяця.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 15
квітня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2А, 4000 грн. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь держави судовий збір 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Вважає, що суд першої інстанції
дійшов безпідставного висновку, що
грошові кошти сплачені позивачем були
авансовим платежем, оскільки з
розписки, написаною власноруч
відповідачем, зазначено, що відповідач
отримала завдаток.

Судом не враховано, що
відповідачі порушили взяті на себе
зобов'язання, щодо поставки
автомобіля з певними технічними
характеристиками. Крім того, вважає, що
суд безпідставно відмовив в
задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник
відповідачів ОСОБА_6, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вважає, що судом не взято до
уваги, що відповідачем у повному
обсязі було виконано зобов'язання по
розписці, позивачу надано автомобіль,
який позивач відмовився отримувати
виключно з власних міркувань.

Суд дійшов безпідставного
висновку про застосування до спірних
правовідносин ЗУ «Про захист прав
споживача», оскільки відповідач
ОСОБА_5 не є суб'єктом господарювання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та
представника відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з,ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема такі питання 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6 )
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду відповідає.

В судовому засіданні встановлено,
та не заперечується сторонами, що між
позивачем ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_4, в особі
його дружини ОСОБА_5, 24 червня 2013 року
була досягнута усна домовленість про
поставку на протязі одного місяця з
Німеччини в Кривий Ріг Renault Master (Opel Movano
maxi база з кондиціонером та були
позивачем передані грошові кошти в
сумі 4000 грн., що підтверджується
розпискою (а.с. 3,43).

Відмовляючи позивачу в позові суд
посилається на встановлені в суді
обставини того, що у передбаченому
законом порядку договір
купівлі-продажу автомобіля між
сторонами не укладався, а тому отримані
згідно розписки від 24.06.2013р. кошти в
сумі 4000 грн. є авансовою сумою, яка
підлягає поверненню на користь
позивача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Відповідно до статті 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Завдаток одночасно є доказом
самого факту існування зобов'язання,
виконує платіжну функцію та є способом
забезпечення виконання зобов'язання.

З огляду на зазначене та положення
статей 546, 548 ЦК України завдатком може
бути забезпечене лише дійсне
зобов'язання, а тому доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 про те, що передана
відповідачу сума 4000 грн. є завдатком, а
також те, що факт передачі грошей в
якості завдатку підтверджено також
відповідачами, колегія суддів вважає
безпідставними, і вони не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів
справи, сторонами не укладався
попередній договір про придбання
автомобіля чи безпосередньо договір
купівлі-продажу щодо цього майна у
письмовій формі та не посвідчувався
нотаріально, відповідно до вимог ст.ст.
220, 635, 639 ЦК України. Також судом
встановлено, що між сторонами не був
укладений договір про поставку
вантажного автомобілю Renault Master (Opel Movano
maxi база).

Із пояснень позивача вбачається,
що між ним та відповідачами була усна
домовленість про поставку автомобіля
із Німеччини з певними технічними
характеристиками та роком його
випуску, що пропонований йому
автомобіль не відповідає тим вимогам,
які він замовляв на поставку
автомобіля та його покупку.

Відповідно ж розписки, наданої
суду, не вбачається, що відповідач брав
на себе такі зобов,язання, а саме
поставку автомобілю із Німеччини з
певними технічними характеристиками
та роком його випуску.

Колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для висновку про те, що
передана позивачем грошова сума є
завдатком згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України. У
зв'язку із чим не має правового
значення вини будь-якої із сторін у
тому, що договори не були укладеними.

Аванс, як і завдаток, виконує разом
з платіжною функцією і функцію
підтвердження укладення договору.
Однак, на відміну від завдатку, аванс
не несе на собі забезпечення
зобов,язання.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідач ОСОБА_5 отримала від
позивача не завдаток, а аванс, і якщо
вона не виконала своїх зобов,язань по
усному договору, позивач має право
вимагати тільки повернення авансу, а
не уплати його подвійної суми.

Колегія суддів вважає
безпідставними та необґрунтованими
доводи позивача ОСОБА_2 про
безпідставність відмови йому в
задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Що стосується цих позовних вимог,
то суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
недоведеність вини відповідачів щодо
заподіяння позивачеві моральної шкоди.
Якщо позивачем не надано суду ніяких
доказів завдання йому відповідачами
моральної шкоди та не підтверджено
нічим розмір такої моральної шкоди, це
є підставою для відмови у задоволені
позову в цій частині.

Доводи в апеляційній скарзі
представника відповідачів ОСОБА_6 на
те, що суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про
застосування до спірних правовідносин
ЗУ «Про захист прав споживача»,
оскільки відповідач ОСОБА_5 не є
суб'єктом господарювання, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
розписка, згідно якої ОСОБА_5 отримала
від позивача 4000 грн., завірена печаткою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Інші доводи, викладені в
апеляційній скарзі ОСОБА_6, не можуть
бути взяти до уваги, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
до їх оцінці.

За таких обставин. колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам по справі, у
зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційних скарг, а
рішення суду повинно бути залишено без
змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги позивача
ОСОБА_2 та представника відповідачів
ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 15
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: