АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 599/413/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Снігурський В.В. Провадження
№ 22-ц/789/667/14 Доповідач - Гурзель
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський
М. В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
представників відповідачів
Грунтовського І. М., Яцківа І. Я.,
представника третьої особи Борисюк Я.
О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Зборівського районного суду
від 11 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Чистопадівської
сільської ради, Головного управління
Держземагентства у Тернопільській
області, треті особи - Зборівська
районна рада, Відділ Держземагенства у
Зборівському районі, Зборівська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача -
Чистопадівської сільської ради,
співвідповідача - Головного управління
Держземагентства у Тернопільській
області з вимогами визнати за нею право
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом.

Рішенням Зборівського районного суду
від 11 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.
Посилається на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Заслухавши апелянта, яка зіслалась
на доводи апеляції, представників
відповідачів, та представника третьої
особи, які просять апеляційну скаргу
відхилити, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що земельна
ділянка, на яку просить визнати право
власності позивач, не належала
спадкодавцю ОСОБА_5 на праві власності,
а також йому в натурі не виділялася, а
тому позов спадкоємця ОСОБА_1 є
безпідставним. З таким висновком
колегія суддів погоджується,
правовідносини визначено вірно на
підставі встановлених обставин справи.

Судом встановлено, що мати позивачки -
ОСОБА_6 успадкувала майно свого
чоловіка - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. шляхом прийняття
спадщини, оскільки станом на 1995 рік був
чинним ЦК УРСР в редакції 1963 р., який
передбачав спадкування за законом,
зокрема, шляхом фактичного прийняття
спадщини. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року і за життя документально не
оформила своїх спадкових прав

Після смерті матері ОСОБА_6 позивач
ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись
із заявою до Зборівської державної
нотаріальної контори 03 листопада 2011
року, на підставі чого нотаріусом
відкрито спадкову справу №193-2011.

ОСОБА_1 вважає, що її батьку за життя
належала земельна частка - пай в СС
"Перемога" Зборівського району.

Встановлено, що Державний акт на право
колективної власності на землю ТР№23
був виданий Селянській спілці
«Перемога» Зборівською районною радою
17 жовтня 1996 року.

У список, що додасться до державного
акту на право колективної власності на
землю ОСОБА_5 включений за №71.

Проте, згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_1, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
с. Чистопади Зборівського району.

Тобто ОСОБА_5 помер раніше дати видачі
державного акту.

В силу ч.4 ст.25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно, до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

У відповідності до ст.ст.7, 10. Закону
України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство"
об'єктами права колективної
власності підприємства є земля, інші
основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові
внески його членів, вироблена ними
продукція, одержані доходи, майно,
придбане на законних підставах.
Об'єктами права власності
підприємства є також частки у майні
та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам. Земля може належати
підприємству на праві колективної
власності, а також може бути надана у
постійне або тимчасове користування,
в тому числі на умовах оренди. Право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, а право тимчасового
користування землею, в тому числі на
умовах оренди, оформляється договором.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року
право власності на землю виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Таким чином право колективної
власності на землі
сільськогосподарського підприємства
виникає в момент державної реєстрації.

Згідно п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р.
«Про застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» член колективного
сільськогосподарського підприємства,
включений до списку , що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі цього
акта, і в разі його смерті, успадкування
права на земельний пай здійснюється за
нормами ЦК, у тому числі й у випадку,
коли з різних причин ця особа не
отримала сертифікат на право на
земельну частку (пай).

Тобто, право на земельну частку (пай)
виникає не з часу внесення особи - члена
КСП до списку, що додається до
державного акта, а з моменту видачі
державного акта на право колективної
власності на землю відповідному КСП.

Відповідно до п.17 розділу X «Перехідних
положень» Земельного кодексу України в
редакції 2001 року, сертифікати на право
на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_5 не отримав
сертифікату про право на земельну
частку (пай), земля в натурі йому не
виділялася, державний акт про право
власності на землю не видавався. Тобто
ОСОБА_5 не набув права на земельну
частку (пай) в землях СС «Перемога»
оскільки на той час селянська спілка не
була власником землі.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_5
правомірно набув право на земельну
частку в СС "Перемога" на території
Чистопадівської сільської ради, є
невірними з вищенаведених підстав .

Також, відповідно до абзацу 2 п. 1
розділу X "Перехідні положення"
Земельного Кодексу встановлено, що
рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня
1992 року "Про приватизацію земельних
ділянок" є підставою для виготовлення
та видачі цим громадянам або їх
спадкоємцям державних актів на право
власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 3.5. листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» набуття права
власності на земельну ділянку та
перехід права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування має
місце за наявності наступних юридичних
фактів у їх сукупності: ухвалення
рішення компетентного органу про
передачу у власність земельної ділянки
спадкодавцю, укладення спадкодавцем
правочинів щодо набуття права
власності на земельні ділянки;
виготовлення технічної документації
на земельні ділянки; визначення меж
земельної ділянки в натурі; погодження
із суміжними землевласниками та
землекористувачами; одержання у
встановленому порядку Державного акта
на землю; реєстрація права власності на
земельну ділянку. Якщо зазначені
вимоги спадкодавцем не дотримано -
право власності на конкретні земельні
ділянки не виникає та відповідно до ст.
1216 ЦК не переходить до спадкоємців у
порядку спадкування, за винятком
встановлених випадків, на які
поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні
положення" ЗК України.

За вказаних обставин рішення суду є
законним та обґрунтованим підстав для
його зміни чи скасування колегія не
вбачає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зборівського районного суду
від 11 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель