Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Логос», про визнання правочину
недійсним

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 27 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 6 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що вони із ОСОБА_4
перебувають у шлюбі із 1
червня 1991 року. 11 листопада 2011 року без
її згоди чоловік уклав із ОСОБА_5
договір-констатацію № 010911 про розмір
наданих юридичних послуг (правову
допомогу) на суму 208 507, 90 грн, що
виходить за межі дрібного побутового
та створює обов'язки для кожного із них
як подружжя, оскільки виконання за
таким договором потребує використання
спільних коштів сім'ї. Посилаючись на
указані обставини, просила визнати
недійсним оспорюваний правочин.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 27 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 6 грудня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перебувають у шлюбі із
1 червня 1991 року.

11 листопада 2011 року між ОСОБА_4
(замовник) та ОСОБА_5 (виконавець) було
укладено договір-констатацію № 010911 про
розмір наданих юридичних послуг
(правову допомогу), за умовами якого
замовник зобов'язався здійснити оплату
наданих виконавцем послуг у розмірі 208
507, 90 грн, які полягають у підготовці
укладення та підписання таких
договорів: договору поруки від 9
листопада 2011 року № 31-17/07-К-П між ОСОБА_4,
приватним акціонерним товариством
«Банк Столиця» (далі - ПАТ «Банк
Столиця») та товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Логос» (далі - ТОВ «Торговий
дім «Логос»), за яким ОСОБА_4 поручився
щодо виконання ТОВ «Торговий дім
«Логос» кредитного зобов'язання;
договору від 11 листопада 2011 року № 11/11
між ОСОБА_4 та ТОВ «Торговий дім «Логос»
«Про порядок погашення витрат
«Сторони-2» як поручителя за договором
поруки», згідно якого товариство має
повернути замовнику сплачену ним у
рахунок погашення кредитної
заборгованості суму у розмірі 1 390 052, 70
грн; договору іпотеки від 11 листопада
2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Торговий дім
«Логос» на забезпечення виконання
товариством зобов'язань за договором
«Про порядок погашення витрат
«Сторони-2» як поручителя за договором
поруки»; договору поруки від 11
листопада 2011 року між ОСОБА_4, ТОВ
«Торговий дім «Логос» та ОСОБА_6
(поручитель).

Оспорюючи договір-констатацію № 010911
про розмір наданих юридичних послуг
(правову допомогу), ОСОБА_3 зазначала, що
кошти у розмірі 1 390 052, 70 грн,
сплачені ТОВ «Торговий дім «Логос»,
отримані для задоволення потреб сім'ї,
вартість послуг ОСОБА_5 є високою (208 507,
90 грн), тому оспорюваний правочин
виходить за межі дрібного побутового
та має укладатися за її згоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
нормами ст. 65 СК України регулюються
відносини щодо розпорядження майном,
що перебуває у спільній сумісній
власності подружжя, а оспорюваний
правочин не містить умов відчуження
такого майна. Крім того, кошти у рахунок
виконання цього договору у розмірі 208
507, 90 грн сплачені не були. Позивач не
довела тих обставин, що
договір-констатацію було укладено не в
інтересах сім'ї, вчиненням указаного
правочину її права не порушуються, тому
згода дружини на його укладення
чоловіком самостійно не потребується.

Погоджуючись із висновками суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначав, що
спірний правочин має немайновий
характер, тому положення ст.
65 СК України при його укладенні не
застосовуються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за цим договором, використане
в інтересах сім'ї.

Оспорюваний договір-констатація не
спрямований на встановлення цивільних
прав та обов'язків його сторін у
майбутньому, а лише стверджує факт
надання/отримання юридичних послуг як
такий, що відбувся, та вказує на
вартість проведеного виконання
зобов'язання із надання правової
допомоги.

Правова можливість укладення цього
договору нормами ст. 65 СК України не
обумовлюється, тому підстав для
скасування ухвалених у справі судових
рішень немає.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 27 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 6 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова