Провадження №22-ц/784/1730/14
Головуючий у 1-й інстанції Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційного суду Яворська
Іменем України
17 червня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого - Базовкіної Т.М.,
суддів: Лівінського І.В., Яворської
при секретарі судового засідання -
за участю: позивача - ОСОБА_2 та
його представника - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
на рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 07 травня 2014
ОСОБА_2 до ОСОБА_5. ОСОБА_6, які діють
від імені та в інтересах малолітнього
ОСОБА_7, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліски-М» (далі - ТОВ
«Ліски-М»), треті особи, які не
заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору - служба у справах дітей
адміністрації Заводського району м.
Миколаєва, Заводського районного
відділу м. Миколаєва управління
Державної міграційної служби України в
Миколаївській області, про визнання
реєстрації незаконною та її
У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
діють від імені та в інтересах
малолітнього ОСОБА_7, ТОВ«Ліски-М» про
визнання реєстрації незаконною та її
Позивач вказував, що він є
наймачем квартири АДРЕСА_1.
За вказаною адресою з 26 липня 2002
року, крім нього, були зареєстровані
його діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_5
Між тим, відповідач ОСОБА_5 після
реєстрації до спірної квартири ніколи
не вселявся і не проживав у ній.
Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 20 липня 2010 року,
яке ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 28 вересня 2010
року, залишено без змін, ОСОБА_5 визнано
таким, що втратив право користування
даним жилим приміщенням.

Не дивлячись на це ОСОБА_5
звернувся до ТОВ «Ліски-М» із заявою
про реєстрацію за вказаною адресою
свого малолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ТОВ «Ліски-М» без його(позивача)
згоди та відома, 26 жовтня 2010 року
незаконно зареєструвало малолітнього
ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що місцем
проживання малолітнього ОСОБА_7 є місце
проживання його батьків, з якими він
постійно проживає, вільний вибір місця
проживання осіб, які не досягли 16-ти
років відповідно до ст.13 Закону України
« Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
обмежено, позивач просив визнати
незаконною та скасувати реєстрацію
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 07 травня 2014 року
позов задоволено. Постановлено визнати
реєстрацію малолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1
незаконною та скасувати її.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, позивача та
його представника, перевіривши
наведені в скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 є наймачем квартири
АДРЕСА_1.

За вказаною адресою з 26 липня 2002
року, крім ОСОБА_2 були зареєстровані
ОСОБА_8 та ОСОБА_5

26 жовтня 2010 року за спільною
заявою батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
спірній квартирі було зареєстровано
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 20 липня
2010 року ОСОБА_5 визнано таким, що
втратив право користування спірною
квартирою.

26 липня 2011 року вказану особу знято
з реєстраційного обліку.

Зі змісту позову ОСОБА_2
вбачається, що він оскаржує дії по
реєстрації за спірною адресою свого
онука. Жодних вимог про виселення,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
ним не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України
встановлено, що суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається із роз'яснень,
викладених п. 13 Постанови Пленум
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів", справи у спорах про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
інтересів, що виникають із житлових
правовідносин, згідно з частиною
першою статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року N 1618-IV розглядаються за
правилами цивільного судочинства, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

З огляду на положення частини
другої статті 17 КАС України спори, в
яких урегульовані нормативно
визначеною процедурою управлінські
дії суб'єкта владних повноважень,
пов'язані з реалізацією житлових прав
фізичних осіб (щодо обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, нагляду і контролю за
забезпеченням реалізації права
громадян України на житло, додержання
правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків тощо),
є публічно-правовими і розглядаються
за правилами адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" ( в редакції
чинній на час реєстрації дитини),
реєстрація місця проживання та місця
перебування особи здійснюється
відповідним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах, районах, районах у містах, а
також у містах Києві та Севастополі.

Між тим, із статуту ТОВ «Ліски-М» не
вбачається, що дана юридична особа є
тим державним органом до повноважень
якого належить здійснення реєстрації
осіб за місцем проживання.

Питання реєстрації в спірній квартирі
осіб відноситься до компетенції
Заводського районного відділу м.
Миколаєва Управління Державної
міграційної служби України в
Миколаївській області. Рішення щодо
реєстрації осіб приймає саме
зазначений Відділ (на час реєстрації
дитини за адресою спірної квартири це
був Відділ ГІРФО Заводського РВ ММУ
УМВС України в Миколаївській області).
Позивач будь - яких вимог до даного
відділу, який було залучено до участі в
справі в якості третьої особи, не
пред'являв. Вказаний Відділ є суб'єктом
владних повноважень і його дії,
рішення, в силу ст.14 вищевказаного
Закону України, можуть бути
оскарженими в порядку
адміністративного судочинства.

Проте, суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув та в
порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України
не визначився з характером спірних
правовідносин, не врахував, що ОСОБА_2 в
порядку ЦПК України фактично оскаржує
дії суб'єкта владних повноважень, що
виключає можливість його розгляду в
порядку цивільного судочинства.

З наведеного слідує, що за вказаних
обставин виник спір, який є
публічно-правовим та належать до
юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 310 ЦПК
України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі з
підстав, визначених ст. 205 цього
Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
передбачено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи те, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, ухвалене судом першої
інстанції рішення підлягає скасуванню,
а провадження в справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 313 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 07 травня 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють від
імені та в інтересах малолітнього
ОСОБА_7, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліски-М» про
визнання реєстрації незаконною та її
скасування - закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: