Справа № 145/2588/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.01.2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Василівської сільської ради
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивачки ОСОБА_3, яка до
дня смерті була зареєстрована та
проживала по АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилася спадщина, до
складу якої входить 12 жилого будинку,
хлів та земельна ділянка площею 3,26 га,
яка розташована на території
Василівської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області і призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 20
травня 1991 року, посвідчений секретарем
виконкому Василівської сільської ради
народних депутатів Гуменною Н.М., яким
усе своє майно: 1/2 жилого будинку, хлів,
заповіла своїй дочці ОСОБА_2.

Земельна ділянка заповітом не
охоплена, тому спадкується
спадкоємцями за законом на загальних
підставах.

Позивачка є єдиною спадкоємицею першої
черги за законом після смерті матері і
прийняла спадщину в силу положень ст.549
ЦК України 1963 року чинного на час
відкриття спадщини, шляхом фактичного
вступу до шести місяців з часу
відкриття спадщини у володіння та
управління спадковим майном, про що
свідчить наявність у неї
правовстановлюючих документів на
майно, що належало спадкодавцеві,
зокрема оригіналу свідоцтва про право
власності на домоволодіння.

З метою оформлення прийнятої спадщини
позивачка звернулась до Тиврівської
держнотконтори, однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 3,26
гектарів на території Василівської
сільської ради Тиврівського району
Вінницької області для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва їй було відмовлено в
зв'язку з тим, що державний акт серії ВН
№ 002874 від 22 травня 2001 року, виданий на
ім'я ОСОБА_3, після її смерті.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у п. 10
Постанови від 30.05.2008 р. - № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Оскільки ОСОБА_3 входила до членів КСП
«Світанок» с. Василівка Тиврівського
району Вінницької області, вона,
відповідно до Указу Президента України
«Про порядок паювання земель,
переданих в колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» від 8.08.1995 р № 720/95 мала
право на земельну частку (пай) в землях
вказаного КСП.

Відповідно до положень ст. 5 ЗК України
(1990 року), земля могла належані
громадянам на праві колективної
власності.

За ст. 17 ЗК України, передача земельних
ділянок у колективну та приватну
власність проводилась Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Згідно з Указом Президента України
«Про порядок паювання земель,
переданих колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 право на земельну
частку (пай) мали усі члени КСП, внесені
до списку, ніг додається до Державного
акта на право колективної власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
ВСУ «Про практику застосувань судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 зі
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України від
19.03.2010р. №2), член колективного
сільськогосподарського підприємства
(КСП включений до списку, що додається
до державного акта на право
колективної власності а землю, набуває
права на земельну частку (пай) з дня
видачі цього акта, і в разі його смерті
успадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами ЦК.

Відповідно до Додатку № 1 до державного
акта на право колективної власності на
землю серії ВН 000140, виданого КСП
«Світанок» с. Василівка Тиврівського
району Вінницької області, ОСОБА_3 була
включена до списку громадян - членів
КСП за №341.

Державний акт на право колективної
власності на землю було видано КСП
«Світанок» 17 березня 1995 р., відтак з
цього часу ОСОБА_3 набула право на
вищевказану земельну частку (пай), яке,
в подальшому було посвідчене
сертифікатом про право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебувала у
колективній власності КСП «Світанок»
с. Василівка, серії ВН № 0098354 від 15 липня
1997 року, виданим на підставі рішення
Тиврівської районної державної
адміністрації від 5 червня 1997 року №
152-р.

Пунктом 17 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року передбачено, що
сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам таких часток (паїв) у натурі
(на місцевості) земельних ділянок та
видачі їм державних актів на право
власності на землю.

Уже після смерті ОСОБА_3 18 сесією 3
скликання Василівської сільської Ради
народних депутатів було прийнято
рішення від 29.03.2001 року «Про
затвердження проекту організації
території земельних часток (паїв),
технічної документації по передачі
земельних часток (пай) та видачу
державних актів на право приватної
власності на землю», яким громадянам
було передано у приватну власність
земельні частки (паї) на території
Василівської сільської ради в розмірах
згідно додатку, з визначенням
цільового призначення - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, та з подальшим
виготовленням державних актів на право
приватної власності на земельні
ділянки. В подальшому, на підставі
вищевказаного рішення, на ім'я ОСОБА_3
було видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії ВН
№ 002874 від 22.05.2001 року, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 174.
Даний акт був виданий на руки
позивачці, тобто ОСОБА_3 за життя набула
право на земельну частку (пай) на
території Василівської сільської ради
з подальшою видачею на її ім'я
державного акту на право приватної
власності на землю.

Нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки, яка належала ОСОБА_3, становить
64 710, 71 грн.

На дану земельну ділянку відсутня
заборона.

Оскільки отримати Свідоцтво про право
на спадщину за законом у Тиврівській
державній нотаріальній конторі немає
можливості, позивачка вимушена
звернутися до суду із даним позовом.

Просить визнати за ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку, площею
3,26 га, нормативно - грошовою оцінкою 64
710, 71 грн., призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Василівської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Василівка
Тиврівського району Вінницької
області.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просить їх задоволити з
підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи повідомлений. Василівська
сільська рада подала суду заяву, в якій
просить справу розглянути у
відсутності її представника, позов
визнає.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_3, яка до дня смерті була
зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилася спадщина, до
складу якої входить 1/2 жилого будинку,
хлів та земельна ділянка площею 3,26 га,
яка розташована на території
Василівської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області і призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 20
травня 1991 року, посвідчений секретарем
виконкому Василівської сільської ради
народних депутатів Гуменною Н.М., яким
усе своє майно: 1/2 жилого будинку, хлів,
заповіла своїй дочці ОСОБА_2. Земельна
ділянка заповітом не охоплена, тому
спадкується спадкоємцями за законом на
загальних підставах.

Позивачка ОСОБА_2 - єдина спадкоємиця
першої черги за законом після смерті
матері, спадщину прийняла відповідно
до ст.549 ЦК України 1963 року чинного на
час відкриття спадщини, фактично
вступивши до шести місяців з часу
відкриття спадщини у володіння та
управління спадковим майном.

ОСОБА_3 входила до членів КСП
«Світанок» с. Василівка Тиврівського
району та відповідно до Указу
Президента Україні «Про порядок
паювання земель, переданих в
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» від 8.08.1995 р №720/95 мала
право на земельну частку (пай) в землях
вказаного КСП.

Відповідно до Додатку № 1 до державного
акта на право колективної власності на
землю серії ВН 000140, виданого КСП
«Світанок» с. Василівка Тиврівського
району Вінницької області, ОСОБА_3 була
включена до списку громадян - членів
КСП за №341.

Державний акт на право колективної
власності на землю було видано КСП
«Світанок» 17 березня 1995 р., відтак з
цього часу ОСОБА_3 набула право на
вищевказану земельну частку (пай), яке,
в подальшому було посвідчене
сертифікатом про право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебувала у
колективній власності КСП «Світанок»
с. Василівка, серії ВН № 0098354 від 15 липня
1997 року, виданим на підставі рішення
Тиврівської районної державної
адміністрації від 5 червня 1997 року №
152-р.

Нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки, яка належала ОСОБА_3, становить
64 710, 71 грн., що стверджується довідкою
відділу Держземагенства у
Тиврівському районі №01-9/1849 від 12.09.2013 р.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,
ст.549 ЦК України 1963 року, Постановою
Пленуму Верховного Суду України №7
"Про судову практику у справах про
спадкування" від 30.05.2008 р., -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну
ділянку площею 3,26 га, нормативно -
грошовою оцінкою 64 710, 71 грн., призначену
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Василівської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Василівка
Тиврівського району Вінницької
області.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Вінницької
області через Тиврівський районний
суд протягом десяти діб з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ратушняк І. О.