Єдиний унікальний номер 260/2401/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5425/2014
Головуючий в 1 інстанції: Олещенко Л.Б.
Доповідач: Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Бугрим Л.М., Гапонова А.В.,

при секретарі Баранчикову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного
суду м. Донецька від 04 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
коштів за неукладеним правочином та
встановлення факту постійного
проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з заявою
про забезпечення позову, в якій
ставлять питання про накладення арешту
на домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
на праві приватної власності ОСОБА_1.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Донецька від 04 квітня 2014 року заяву
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про забезпечення позову
задоволено, накладено арешт на
домоволодіння АДРЕСА_1, з забороною її
відчуження у будь-якій формі, яка
зареєстрована за ОСОБА_1.

Не погодившись з вказаною ухвалою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подали апеляційну
скаргу, в якій зазначають, що всупереч
вимогам ст. 151, 210 ЦПК України в
оскаржуваній ухвалі не зазначено
причин, з яких суд вирішив питання про
необхідність забезпечення позову та
взагалі не обґрунтовано необхідність
такого забезпечення. Окрім того, жодних
висновків з приводу утруднення
виконання рішення в разі його
позитивного вирішення судом не
зроблено і навіть не зазначено про
таке. Також, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами, однак заявлено
позов про стягнення коштів на загальну
суму 657040,85 грн., що включають лише ?
вартості будинку, на який накладено
арешт. Окрім вказаного, апелянти також
зазначають, що вони є людьми похилого
віку, користуючись їх безпорадністю
невістка та онук забрали в них
правовстановлюючі документи на
будинок та постійно чинять перешкоди в
користуванні не тільки будинком, на
який накладено арешт, але й в
користуванні будинком, в якому вони
мешкають. Враховуючи викладене,
просять суд ухвалу Ленінського
районного суду м. Донецька від 04 квітня
2014 року скасувати.

Апелянти ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представник у судовому засіданні
доводи апеляційної скарги підтримали
та просили її задовольнити.

Представник позивачів у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував та просив її
відхилити, оскільки забезпечення
позову було зумовлено дуже тривалими
судовими спорами, що до арештованого
майна і є всі підстави вважати, що в
подальшому незабезпечення позову може
утруднити виконання судового рішення
або взагалі унеможливити його
виконання.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що в справі є розписки, до
того ж у судовому засіданні їх інтереси
представляє їх представник.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з
позовом про стягнення з відповідачів у
солідарному порядку безпідставно
отримані ними кошти та неукладеним
договором у розмірі 549500 гривень;
стягнення з відповідачів ? частини
коштів витрачених на оплату ремонтних
робіт у будинку АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1 у розмірі 93525,85 грн., ? частини
оплати вікон у розмірі 14015 гривень,
встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із
спадкодавцем ОСОБА_5, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, п.1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Так, ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено,
що суд за заявою осіб, які беруть участь
у справі, може вжити передбачені цим
Кодексом (ст.152), заходи забезпечення
позову.

Заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі, що передбачено ч. 1 ст.
153 ЦПК України.

Про вжиття заходів забезпечення позову
суд постановляє ухвалу, в якій зазначає
вид забезпечення позову і підстави
його обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції допустив
забезпечення позову під час розгляду
справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення коштів за
неукладеним правочином та
встановлення факту постійного
проживання.

Позов забезпечено шляхом накладення
арешту на спірний будинок, який
належить на підставі свідоцтва про
право власності відповідачу ОСОБА_1

Ціна позову становить 657040,85 грн., до
того ж спір виник з приводу купівлі -
продажу спірного будинку та проведення
витрат по ремонту цього будинку, а тому
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції вірно допустив забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
спірне майно, що б в подальшому
уникнути можливих труднощів щодо
виконання рішення суду у разі
задоволення позову, а тому не має
підстав для скасування ухвали про
забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Донецька від 04 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: