Справа № 6/229/157/2014
У х в а л а

26 березня 2014 року
Дружківський міський суд

Донецької області в складі:

головуючого-судді
Гонтар А.Л.,

при секретарі
Костенко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дружківка
подання виконуючого обов’язки
начальника відділу державної
виконавчої служби Дружківського
міського управління юстиції
Донецької області про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

до Дружківського міського суду
Донецької області надійшло подання
виконуючого обов’язки начальника
відділу державної виконавчої
служби Дружківського міського
управління юстиції Донецької області
про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданні зазначено, що згідно з
виконавчим листом №2/0516/585/2012, виданого
Дружківським міським судом Донецької
області від 03 серпня 2012 року, з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2, стягнено аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму, і до досягнення
дітьми повноліття.

08 серпня 2012 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом №2/0516/585/2012.

В процесі виконання вищезазначеної
вимоги вживаються заходи, передбачені
ст.11 ЗУ “Про виконавче провадження”,
проте станом на 31 грудня 2013 року не
виконується вимога державного
виконавця по сплаті аліментів.

Просить тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу ОСОБА_1, який
мешкає за адресою: Донецька область, м.
Дружківка, вулиця Партизанська,
будинок №168.

Суд, дослідивши надані докази,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону
України “Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України”,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а якщо він має паспорт, то
йому може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
“Про виконавче провадження”,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням або
рішенням іншого органу, і саме з цією
метою має намір та реальну можливість
вибути за межі України.

Судом встановлено, що згідно з
виконавчим листом №2/0516/585/2012, виданого
виданого Дружківським міським судом
Донецької області від 03 серпня 2012 року,
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, стягнено
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму, і
до досягнення дітьми повноліття.

Постановою державного виконавця ДВС
Дружківського МУЮ ОСОБА_5 від 08
серпня 2012 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вищезазначеної вимоги.

24 березня 2014 року виконуючий
обов’язки начальника відділу
державної виконавчої служби
Дружківського МУЮ звернувся до суду з
вищевказаним поданням, вимагаючи
тимчасово обмежити боржника у праві
виїзду за межі України виключно з тих
підстав, що станом на 31 грудня 2013 року
не виконується вимоги державного
виконавця.

Але суд вважає, в поданні дано не повне
обґрунтування ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань.
Відсутні докази про вжиття державним
виконавцем будь-яких заходів щодо
виклику боржника, направлення сторонам
виконавчого провадження копій
постанов про відкриття виконавчого
провадження, а також відомості про
обізнаність боржника з наявністю
відкритого виконавчого провадження та
строками його добровільного виконання.
В поданні не наведено жодних обставин,
які дійсно свідчили б про
цілеспрямоване ухилення боржника
ОСОБА_1 від виконання покладених на
нього вимогою зобов'язання та його
намір вибути за межі України з цією
метою. У справі відсутні також будь-які
докази того, що державним виконавцем
вчинені будь-які заходи, передбачені
Законом України “Про виконавче
провадження”, спрямовані на примусове
виконання рішення суду.

Важливо також відмітити, що зазначене
подання має ряд недоліків.

По-перше, до матеріалів цього подання
не надано доказів щодо виклику
боржника до ВДВС;

по-друге, відсутні докази надіслання
відповідних запитів до державних
установ про отримання доходів та
наявність банківських рахунків у
боржника;

по-третє, в поданні йдеться мова про
винесення ВДВС постанови про
накладення арешту на майно боржника та
заборону на його відчуження, але
докази цього факту відсутні;

по-четверте, не надано суду
довідка-розрахунок ВДВС МУЮ про розмір
заборгованості по аліментам відносно
боржника ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене суд вважає,
що подання про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України подано передчасно і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377 - 1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання виконуючого
обов’язки начальника відділу
державної виконавчої служби
Дружківського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
через п’ять днів з дня її винесення,
або після розгляду апеляційним судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга протягом п’яти днів з дня її
винесення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
А. Л. Гонтар