Справа № 259/2679/14-ц
Провадження № 4-с/259/20/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014
року

місто Донецьк

Куйбишевським районним судом м.
Донецька у складі:

головуючого – судді: Ларіної О.В.,

при секретарі: Литвиненко Ю.Е.,

за участю заявника: ОСОБА_1,

представника заявника: ОСОБА_2,

державного виконавця ВДВС

Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку:
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Донецьку скаргу представника заявника
ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції у м.
Донецьку ОСОБА_3 під час проведення
опису та арешту майна боржника від 04
квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1, який діє
на підставі нотаріально посвідченої
довіреності ОСОБА_2, звернувся до суду
зі скаргою на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку ОСОБА_3 під час
проведення опису та арешту майна
боржника від 04 квітня 2014 року,
зазначивши, що підчас проведення опису
майна боржника ОСОБА_1, державний
виконавець Прядкін О.В. порушив вимоги
п. 5.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затверджену Наказом
Міністерства юстиції України № 74/5 від
15.12.1999 року, а саме без відмови боржника
ОСОБА_1 передав майно, на яке накладено
арешт представнику ПАТ «КБ
«ПриватБанк», тобто стягувачу за
виконавчим провадження № 24689631 від
25.03.2014 року, при умові, що ОСОБА_1 просила
залишити їй описане майно, оскільки
остання має неповнолітнього сина який
зазначений комп’ютер використовує для
навчання.

Таким чином, представник заявника,
вважає, що дії державного виконавця при
призначенні зберігачем ні боржника або
членів його сім’ї, а іншої особи, а саме
стягувача є неправомірними та
суперечить вимогам п. 5.8.4 Інструкції,
тому представник заявника просить суд
скасувати акт опису й арешту майна від
04.04.2014 р., зобов’язати ОСОБА_4, який є
представником стягувача, повернути
ОСОБА_1 описане й арештоване майно, яке
йому було передано на відповідальне
зберігання за актом опису й арешту
майна від 04.04.2014 року.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_2 надав пояснення
аналогічні викладеним у скарзі, просив
її задовольнити у повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні
також просила задовольнити її скаргу з
підстав викладених у скарзі.

Державний виконавець ВДВС
Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку ОСОБА_3
скаргу не визнав у повному обсязі
наполягав, що діяв відповідно до вимог
ст. 57 Закону України «Про виконавче
провадження», жодних нормативних актів
не порушував та вважав, що скарга
подана безпідставно та необґрунтовано.
Під час проведення опису та арешту
майна боржника ОСОБА_1, остання заяв та
зауважень щодо залишення у неї
описаного майна не висловлювала, акт
опису й арешту майна від 04.04.2014 року
підписала без зауважень.

В судове засідання представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» ОСОБА_4 не з’явився про
місце та дату розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не відомі.

Вислухавши заявника, його
представника, державного виконавця,
дослідивши надані сторонами докази,
сул прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 27.02.2014 року, прийнятого у
цивільній справі за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
було видано виконавчий лист, зокрема:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DOXRFD03280043 від 06.10.2008 року у розмірі 7466,03
гривень та стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір у розмірі 243,60грн.

Рішення набрало законної сили 09.03.2014
року.

25.03.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 42689631 з виконання
рішення суду щодо погашення
заборгованості та стягнення судового
збору.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Оскільки державним виконавцем
дотримано вимоги щодо відкриття
виконавчого провадження, а заявником
не наведені обґрунтовані підстави, які
б перешкоджали відкриттю та були
наявні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження, суд
знаходить скаргу щодо оскарження
постанов про відкриття виконавчих
проваджень необґрунтованою.

Наведені заявником обставини щодо
несвоєчасного направлення копії
постанови від 25.03.2014року, не є такими, що
свідчать про неправомірність дій
державного виконавця під час відкриття
виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
установах; винесення постанови про
арешт коштів, що перебувають у касі
боржника або надходить до неї;
винесення постанови пр. арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно з ч. 5 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
вбачається, що про проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту державний виконавець складає
акт опису та арешту майна боржника. Під
час проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби –
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження» майно, на яке
накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, передається на
зберігання боржникові або іншим особам
(далі зберігач), призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.
Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо
обов’язок зберігання майна покладено
на іншу особу, також зберігачу.

Крім цього, таку ж саму позицію
законодавець виклав у п. 5.8.1 Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затверджену Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, а
саме майно, на яке накладено арешт, за
винятком майна, зазначеного в пункті
5.6.4 цієї Інструкції, передається на
зберігання боржникові або іншим
особам, призначеним державним
виконавцем (далі зберігач), під
розписку в акті опису та арешту майна.
Копія акта опису та арешту майна
видається боржникові та стягувачу, а у
випадках, коли обов’язок зберігання
майна покладено на іншу особу, - також
зберігачеві.

Таким чином, аналіз вище приведених
норм надає можливість зробити
наступний висновок, так законодавець
надає повноваження державному
виконавцю при проведенні опису та
арешту майна боржника, за власним
розсудом прийняти рішення щодо осіб,
яким передає для зберігання майно, на
яке накладено арешт, і лиши згідно з п.
5.8.4 зазначеної вище Інструкції
передбачив дії державного виконавця у
разі отримання відмови боржника або
членів його сім’ї чи представника
боржника – юридичної особи прийняти
майно на зберігання, відсутності їх при
проведенні опису майна, а також за
наявності обставин, що не дають змогу
передати вказаним особам майно на
зберігання, державний виконавець
призначає зберігачем описаного майна
іншу особу.

Крім цього, посилання представника
заявника на винесення державним
виконавцем постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.04.2014 року на все
рухоме та нерухоме майно, останнім не
оскаржувалось, а лише свідчить про те,
що представник заявника вважав, що саме
зазначена постанова від 07.04.2014 року
була підставою для проведення опису й
арешту майна боржника, що свідчить про
неправильне толкування, представником
заявника, норм матеріального права.

Так, обставини викладені заявником та
його представником не можуть бути
визнані судом такими, що свідчать про
невідповідність дій державного
виконавця вимогам Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затверджену Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 383-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника заявника ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку ОСОБА_3 під час
проведення опису та арешту майна
боржника від 04 квітня 2014 року залишити
без задоволення.

Ухвала може бути оскарження до
Апеляційного суду Донецької області
через районний суд протягом п’яти діб
з дня отримання її копії.

Суддя Куйбишевського районного суду

м.
Донецька

О.В. Ларіна