Провадження 2/254/57/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:головуючого судді
Реброва С.О., при секретарі
Боровик С. Ю.за участю позивача -
ОСОБА_1представника позивача -
ОСОБА_2,відповідача - ОСОБА_3,адвоката
відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Донецьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи
АКБ «ТАС-Коммерц - банк », ПАТ «Банк
Русский стандарт» про розподіл майна
подружжя, зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 , треті особи АКБ «ТАС-Коммерц -
банк », ПАТ «Банк Русский стандарт» про
розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Будьоннівського районного суду м.
Донецька з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, мотивуючи тим, що
перебувала у шлюбі з відповідачем з
11.07.1998 року до 13.05.2013 року. Розірвання
шлюбу відбулося на підставі рішення
Будьонівського районного суду м.
Донецька, яке набуло законної сили
13.05.2013 року. Від шлюбу позивач з
відповідачем мають неповнолітнього
сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
разом з нею.

Під час шлюбу, за спільні кошти ними
було придбано наступне майно:
однокімнатна квартира, загальною
площею 30,3 кв. м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль DACIA LOGAN
червоного кольору 2007 року випуску,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна
1390, державний номерний знак НОМЕР_1. У
позові позивач зазначила, що всі
вищеперераховані речі знаходяться у
відповідача, який з позивачкою не може
дійти до згоди про поділ майна в
добровільному порядку.

Позивач ОСОБА_1 просить суд поділити
майно та постановити рішення , яким
набуте під час шлюбу з ОСОБА_3,
виділивши позивачу автомобіль DACIA LOGAN
червоного кольору 2007 року випуску, шасі
(кузов ,рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1390,
державний номерний знак НОМЕР_1; а
відповідачу ОСОБА_3 однокімнатну
квартиру, загальною площею 30,3 кв.м, що
розташована за адресою:АДРЕСА_1,
зобов'язавши відповідача сплатити на
користь позивача компенсацію за
часткову вартість спільної квартири у
розмірі 10 000 гривень, стягнути з нього
витрати на надання юридичної допомоги
у розмірі 3000 гривень та судові витрати.

Під час судового слухання позивачем
ОСОБА_1 було надано заяву про уточнення
(збільшення) позовних вимог, за якою
вона вимагала визнати спільним майном
подружжя, яке підлягає розподілу,
наступне: газова піч «BOSCH», вартістю 0
грн., пральна машина «INDEZIT», вартістю 0
грн., телевізор LG 42 LM 620, вартістю 9298 грн.,
житлову стінку «Ромео», вартістю 0 грн.,
витрати на автомобіль DACIALOGAN червоного
кольору 2007 року випуску, шасі (кузов
,рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1390,
державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі
84 633,45 грн., однокімнатну квартиру,
загальною площею 30,3 кв.м, розташована
за адресою: АДРЕСА_1 за ринковою
вартістю, визначеною експертним
висновком у сумі 227 377,00 грн. Просила
виділити в натурі ОСОБА_3 автомобіль DACIA
LOGAN червоного кольору 2007 року випуску,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна
1390, державний номерний знак НОМЕР_1 та
зобов'язати ОСОБА_3 сплатити на її
користь грошову компенсацію витрат на
придбання автомобілю DACIALOGAN червоного
кольору 2007 року випуску, шасі (кузов
,рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1390,
державний номерний знак НОМЕР_1, у
розмірі 1/2 усього спільних грошових
коштів у сумі 42 316,73 грн., припинивши за
нею право власності на цей автомобіль,
ще припинити за нею зобов'язання за
кредитним договором № 0401/0607/61-107 від
04.06.2007 р щодо сплати нею будь-яких
кредитних платежів. Просила також
виділити в натурі ОСОБА_3 телевізор LG 42
LM 620, вартістю 9298,00 грн., припинивши
право власності на нього ОСОБА_1 та
припинити за нею зобов'язання перед ПАТ
«Банк Русский Стандарт» за кредитним
договором № 102740716 щодо сплати
будь-яких платежів. Просила виділити в
натурі їй газову піч «BOSCH», вартістю 0
грн., пральну машину «INDEZIT», вартістю 0
грн., житлову стінку «Ромео», вартістю 0
грн., припинивши на ці речі право
власності ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя, мотивуючи
тим, що з позивачем ОСОБА_3 перебував в
зареєстрованому шлюбі з 11.07.1998 року до
13.05.2013 року, розірвання якого відбулося
на підставі рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька, 13.05.2013 року.
Шлюбні стосунки не склалися, та
фактично шлюбні стосунки були
припинені з листопаду 2012 року. У
зустрічному позові зазначив, що за
період шлюбу ним з позивачем були
придбані наступні речі: холодильник «
SAMSUNG « RL 48 RECIH-1BWT - 5800 грн., газова піч
«BOSCH» 3500 грн., набір меблів для кухні
-9500 грн., пральна машина «INDEZIT» wisl 85 - 3000
грн., микрохвильова піч «SAMSUNG» 900
грн.,фотокамера цифрова «OLUMPUS FE 35» 920,0
грн., телевізор LG 42 LM 620 - 9000 грн.,
телевізор Рейнфорд - 1200 грн., диван
кутовий - 5800 грн., плеєр дивиди LG - 1000
грн., житлова стінка - 5000 грн., вбудована
шафа - 3000,0 грн.

Усього було придбано майна, на думку
відповідача на суму 35 000 грн. Ці речі
відповідач просив залишити позивачці.
Також просив визнати спільною сумісною
власністю автомобіль DACIA LOGAN червоного
кольору 2007 року випуску, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна 1390,
державний номерний знак НОМЕР_1,
залишковою вартістю, на його думку, 35 000
грн. та просив надати йому цей
автомобіль у власність без призначення
додаткової компенсації позивачці за її
частку у автомобілі за рахунок надання
їй вищезазначених побутових речей та
меблів. Також зазначив, що автомобіль
придбаний у кредит, який ще не
погашений та сплачується відповідачем
самостійно від періоду фактичного
припинення шлюбних стосунків. Також
відповідач надав заперечення до
первісного позову, у яких з вимогами
позивачки за первісним позовом не
погодився, зазначив, що однокімнатна
квартира, загальною площею 30,3 кв. м.,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 є його
приватною власністю, що придбана ним за
його власні кошти та не підлягає
розділу. На доказ своєї думки
відповідач пояснив, що кошти для
придбання спірної квартири він отримав
від продажу квартири АДРЕСА_1, яка
належала йому на підставі права
приватної власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на цю квартиру від 11.03.1999 р. №
3202, під час реалізації особистого права
відповідача на приватизацію житлового
фонду. Угоди щодо купівлі-продажу були
здійснені в один день, у одного
приватного нотаріуса Донецького
нотаріального округу - ОСОБА_7 за
приблизно однакову вартість.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 з
вимогами зустрічного позову
погодилася частково, визнаючи спільним
майном газову піч «BOSCH», пральну машину
« INDEZIT та телевізор LG 42 LM 620. Щодо решти
речей пояснила, що деяких немає взагалі
та вони були деякі втрачені а деякі
вивезені відповідачем ще до припинення
шлюбних відносин, а деякі не є спільною
власністю, оскільки придбані були її
матір'ю за власні кошти та подаровані
позивачці особисто.

Відповідачем надано копію договору
завдатку від 25.01.2005 р., у якому позивач,
виступаючи від імені відповідача
отримала завдаток за спірну квартиру у
сумі, еквівалентній 200 доларам США.
Також відповідачем наданий договір
завдатку від 24 лютого 2005 р., з продажу
власної квартири, яку він приватизував
у 1999 р., відповідно до якого відповідач
отримав завдаток у сумі, еквівалентній
500 доларам США. Тобто, означені суми
завдатку не співпадають у розмірі,
вартість двох квартир є різною, а самі
угоди були укладені у різний час,
причому угода завдатку на придбання
спірної квартири укладена на місяць
раніше угоди на продаж власної
квартири відповідачем. Просила зважити
на те, що завдаток на спірну квартиру
отримувала позивач, а завдаток за
власну квартиру відповідача отримував
він, без призначення будь-якого
представника. Отже, позивач навіть не
знала на той час, що відповідач продає
власну квартиру. Цей факт також
підтверджує і надання меншого
завдатку, оскільки відповідач не
планував вкласти у спільний сімейний
бюджет грошові кошти за продаж своєї
власної квартири. Щодо ствердження
відповідачем відносно вартості
спірної квартири, то слід зазначити, що
власну квартиру відповідач продав за
10700 доларів США, а спільну квартиру
купив за 10 500 доларів США. Ці факти
говорять лише про те, що дві
однокімнатні квартири, маючи однакові
характеристики, при цьому мають
приблизно однакову вартість, але
зовсім це не означає, що вони були
придбані за власні кошти відповідача.
Також позивач зазначила, що між нею, її
матір'ю- Суп Т. М. та відповідачем
існувала домовленість про те, що
придбана сумісна спірна квартира буде
надана у користування матері позивача
у той час, коли мати позивача надасть у
користування позивачу з відповідачем
свою двокімнатну квартиру, при цьому,
на вимогу відповідача, мати позивача
надала грошові кошти у сумі п'ять тисяч
доларів США, які позивач з відповідачем
вклали у придбання спірної квартири.
Грошовими коштами від продажу своєї
власної квартири

Свої уточнення пояснила тим, що спірний
автомобіль був узятий у кредит, який
відповідач сплачував за гроші, узяті із
спільних сімейних коштів, щодо яких він
сам надав відповідні квитанції.
Просила залишити спірну квартиру
відповідачу але після сплати їй
компенсацію у розмірі половини
ринкової вартості, визначеної
експертом за наданою оцінкою у сумі 113
688,50 грн .

Щодо телевізора LG 42 LM 620, вартістю 9298,00
грн., позивачка висловила думку, що він
був придбаний відповідачем у кредит
вже після фактично припинених сімейних
відносин, у подарунок їх спільному
сину, але, зважаючи що відповідач
наполягає на його розподілі,
враховуючи той факт, що сплачує він
його вартість самостійно, позивачка
погодилася повернути його у власність
відповідача без отримання грошової
компенсації. Речі, які позивачка вважає
спільною власністю, вона просила
залишити собі, оскільки вона ними
користується разом із сином, але за
нульовою вартістю у зв'язку із
закінченням терміну їх експлуатації.

Відповідач скористався на свій погляд,
вклавши у придбання спірної квартири
тільки 5700 доларів США. Позивач
підкреслювала, що угоди хоча й були у
одного нотаріуса, але з великою
перервою у декілька годин, яку узяв
відповідач для отримання від позивача
наданих їй матір'ю грошових коштів у
сумі п'ять тисяч доларів США. І на доказ
своїх доводів позивач пояснила, що, її
мати мешкала у спірній квартирі від
дати її придбання до листопада 2012 року,
коли шлюбні відносини з відповідачем
були фактично припинені і він переїхав
до їх спільної спірної квартири, а мати
повернулася до свого житла, де й мешкає
разом з позивачкою та її сином. Також
позивач пояснила, що диван кутовий,
холодильник та набору меблів для кухні,
придбавала мати позивача, про що у
справу надані квитанції на придбання
холодильника й дивана за підписом та на
ім'я матері позивача, а гроші на
придбання меблів для кухні у сумі 10 000
грн. мати подарувала позивачці на
35-річчя. Вбудовану шафу позивачка
встановила за власні кошти, адже це
було зроблено вже після припинення
подружніх стосунків, наприкінці 2012
року.

У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 заперечував проти пояснень
позивача та стверджував, що всі
побутові речі, меблі, які він вказав у
зустрічній позовній заяві, були
придбані під час шлюбу за спільні кошти
та маються у наявності у позивача, тому
що він усе залишив у квартирі, де мешкав
разом з позивачкою. Також відповідач
пояснив, що ніякого матеріального
внеску у сім'ю за весь період спільного
житття позивачака не надавала, тому що
не працювала, а працював лише він і усі
речі придбавав або у кредит, або за свої
кошти.

Відповідач також уточнив свої позовні
вимоги у частині розподілу спірного
автомобілю, наполягаючи на такому
розрахунку: від ринкової вартості
автомобілю у розмірі 49 205 грн.
викреслити грошові кошти, сплачені
відповідачем самостійно після
припинення фактично сімейних відносин
у сумі 18 383,9 грн., а отриману різницю у
сумі 30 821,10 грн. поділити навпіл,
виплативши позивачці компенсацію у
розмірі 15 410,0 грн. Відповідач
розподілив процентне співвідношення
своєї частки та частки позивачки у
спірному автомобілі 60% на 40%
співвідносно. Ще просив додатково
стягнути з позивачки суму сплачених
ним грошових коштів за кредитом
спірного телевізору LG 42 LM 620 у розмірі
7800 грн.

Суд, заслухавши сторони , свідків
тавини справи, дослідивши докази по
справі, суд вважає позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя слід
задовольнити частково, та зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Згідно ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

На підставі доказів, наданих
особами, які беруть участь у справі,
судом встановлено, що з 11.07.1998 року до
13.05.2013 року позивач з відповідачем
перебували у шлюбі. Розірвання шлюбу
відбулося на підставі рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька, яке набуло законної сили
13.05.2013 року. Від шлюбу позивач з
відповідачем мають неповнолітнього
сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
разом з позивачкою, що не оспорюється
сторонами. Також не оспорюється
сторонами й те, що фактично шлюбні
відносини припинилися у листопаді 2012
році.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно частини 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Також не оспорюється сторонами,
що під час перебування в шлюбі ними
було придбано наступне майно:
автомобіль DACIA LOGAN червоного кольору 2007
року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
об'єм двигуна 1390, державний номерний
знак НОМЕР_1, газова піч «BOSCH», пральна
машина « INDEZIT», набір для вітальні
«Ромео» та телевізор LG 42 LM 620. Сторони
дійшли згоди щодо розподілу газової
пічі «BOSCH», пральної машини « INDEZIT»,
набору для вітальні «Ромео», які
залишаються у власності позивача.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким, чином, відповідно до
позовних вимог первісного позову та
зустрічного позову дані речі
підлягають поділу між сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно частин 1 та 2 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Відповідно до п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя " вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Відповідно до п. 22 вищезазначеної
постанови пленуму вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям. Але
сторонами не погоджено вартості
узгодженої спільної власності. Суд
бере до уваги надані письмові докази у
справі, які доводять, що вартість
газової пічі «BOSCH», пральної машини «
INDEZIT», набору для вітальні «Ромео»
дорівнює нулю за спливом терміну
користування, вартість телевізору LG 42
LM 620, відповідно до наданого кредитного
договору з АТ «Банк Русский стандарт»
дорівнює 9298,0 грн. Судом встановлено, що
спірний телевізор був придбаний після
фактичного припинення сімейних
стосунків за власні кошти відповідача,
який продовжує сплачувати за нього
кредит. З огляду на те, що позивач
просила, за тих самих підстав, виділити
відповідачу цей телевізор без
компенсації їй частки за нього, суд
вважає за необхідне виділити в натурі
відповідачу телевізор LG 42 LM 620,
припинивши на нього право власності
позивача. Отже, вартість узгодженого
майна, що підлягає розподілу, становить
0 гривень.

Так, згідно п. п. 22, 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя " вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання; до складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що находиться у
третіх осіб; вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Тобто обставинами, які
підлягають доказуванню у даній справі
являються: обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
джерело і час його придбання; майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що находиться у
третіх осіб; дійсна вартість майна, що
підлягає поділу, на час розгляду справи
у випадку не погодження його вартості
подружжя під час розгляду справи.

Ухвалою суду було надане
окреме доручення до державної
виконавчої служби Будьоннівського
районного управління юстиції у м.
Донецьку про виявлення у наявності за
адресою мешкання позивачки сумісного
майна - фотокамера цифрова « OLUMPUS FE 35», -
телевізор Рейнфорд, плеєр дивиди LG,
житлова стінка.

Відповідно до наданого Акту
державного виконавця від 18.02.2014 року за
адресою мешкання позивачки було
виявлено у наявності тільки житлову
стінку, 2003 року виготовлення, решти
речей, як і стверджувала позивачка, не
виявлено.

За клопотанням позивача суом
було призначено судову експертизу в ВФ
«Научтехпроект» за адресою: 83055, м.
Донецьк, вул.. 50 років СРСР, буд. 150 з
питання визначення ринкової вартості
спірної однокімнатної квартири,
загальною площею 30,3 кв. м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1. За
висновком експерту-оцінювача ОСОБА_9
(сертифікат № НОМЕР_3 від 28.10.1996 р.),
вартість спірної квартири станом на
03.03.2014 р. у сумі 227 377 грн. 00 коп. без
урахування ПДВ.

Відповідачем була самостійно
проведена оцінка спірного автомобілю
DACIA LOGAN червоного кольору 2007 року
випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, об'єм
двигуна 1390, державний номерний знак
НОМЕР_1 у оцінювача ОСОБА_10
(кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №
НОМЕР_4 від 30.09.2000 р.), відповідно до
висновків якої залишкова вартість
спірного автомобілю, станом на 29.01.2014 р.
склала 49 205,00 грн.

Також відповідачем були надані
квитанції про сплату кредиту за
спірним автомобілем до ПАТ
«ТАС-КОМЕРЦБАНК» та до АТ «Дельта Банк»
за кредитним договором № 0401/0607/61-107 від
04.06.2007 р і договір та квитанції про
сплату кредиту за телевізор LG 42 LM 620 до
ПАТ «Банк Русский Стандарт».

Позивачем були надані квитанції
на придбання дивану кутового в СПД
ОСОБА_11 (торговельна мережа в ТК «Маяк»)
на ім'я ОСОБА_8, товарний чек на
холодильник Самсунг, договір купівлі
газової плити та пральної машини,
схематичне зображення кухні із
відміткою про сплату її вартості,
гарантійні талони та паспорти нагаову
піч і пральну машину та товарний чек на
набір меблів для вітальні «Ромео» від
2003 року придбання, а також трудова
книжка, відповідно до якої позивач весь
час, від початку шлюбу працювала. Копії
усіх цих доказів ули залучені до
матеріалів справи.

У судовому засіданні свідок
ОСОБА_8, пояснила , що вона є матір»ю
позивачки ОСОБА_1 Нею особисто дійсно
були надані гроші у сумі п'ять тисяч
доларів США для купівлі спірної
квартири, в якій вона мешкала від дати
купівлі до листопаду 2012 року, робила
там самостійно ремонт, купувала меблі
та побутову техніку, які там залишила і
ними зараз користується відповідач.
Також пояснила, що не стали оформлювати
сумісну власність цієї квартири через
подружні сімейні стосунки на той час, а
гроші вона узяла із накопичено за життя
суми, та з напрацьованих у торгівлі в
якої вона робить усе життя . Вона сама
та її дочка весь час працювали, а
твердження відповідача щодо
безробіття позивачки є хибними. Також у
свідка були накопичення від її
покійної матері, у тому числі й
компенсація за визнану реабілітацію.
Підтвердила також свідок і те, що
спірний кутовий диван, спірний
холодильник був куплений нею за її
власні кошти, пояснила обставини
покупки, які підтвердила позивачка та
відповідач. Дала пояснення щодо кухні,
гроші на яку у розмірі 10 000 грн. вона
подарувала своїй дочці на 35-річчя, а
вбудовану шафу збирали вже за її
присутністю після повернення у власну
квартиру, після фактичного розлучення
позивачки, наприкінці 2012 року.

Свідок ОСОБА_12 пояснив , що є
другом відповідача і що зі слів
відповідача чув, що все у родині було
куплено за рахунок відповідача.
Пояснив, що був у оселі відповідача
лише декілька разів, без присутності
позивачки. Відповіді щодо спірних
речей надавав сплутано, пояснив, що на
власні очі він не бачив факти на
моменти купівлі цих речей и що усю
інформацію отримував від відповідача.
Але пояснив про обізнаність фінансової
допомоги матері позивачки сім'ї
відповідача, про що чув від нього
самого. Пояснив, що відповідач хотів
зробити вбудовану шафу та робив заміри
простінку, але сам момент збору цієї
шафи свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_13 і пояснив, що є
дальним родичем відповідача, пояснив,
що позивачка робила поваром, від
відповідача знає, що купувалася якась
побутова техніка у кредит, але яка сама
- пояснити не зміг. Свідчив про те, що
відповідач мешкав зі своєю родиною з
початку шлюбу у квартирі матері
відповідача, яку потім самостійно
приватизував, щоб продати и вилучити
кошти для купівлі квартири для тещі,
щоб перейти з сім'єю у її квартиру.
Пояснив, що від дня купівлі спірної
квартири і до дня фактичного
розлучення позивача з відповідачем у
спірній квартирі мешкала теща
відповідача. У спірній квартирі свідок
був дуже рідко, про наявність спірних
речей чітких пояснень не надав.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що був
виробником спірної кухні, яку у нього
замовляла позивачка, робила самостійно
передоплату і контролювала хід роботи.
Щодо остаточного розрахунку він дав
нечіткі пояснення, але після огляду
свого підпису на ескізі кухні пояснив,
що розраховувалася позивачка. Щодо
вбудованої шафи та інших спірних речей
свідок пояснень не надав.

Суд вважає, що сторонами не
доведено факту наявності у них
наступного майна: микрохвильова піч
«SAMSUNG» 900 грн.,фотокамера цифрова «OLUMPUS FE
35» 920,0 грн, телевізор Рейнфорд - 1200 грн.,
плеєр дівіди LG, про поділ яких
зазначено у зустрічному позові,
джерела та часу їх придбання, а також
дійсної його вартості станом на час
розгляду справи.

Щодо майна: холодильника « SAMSUNG «
RL 48 RECIH-1BWT, набір меблів для кухні, диван
кутовий, то позивачем повністю
переконливо доведено, що ці речі були
придбані та подаровані їй у приватну
власність її матір'ю.

Також не підлягають розподілу
речі, які хоч і визнано сторонами
такими, що маються у їх володінні та у
них в наявності станом на час розгляду
справи, однак щодо яких сторонами не
надано доказів про джерела та час їх
придбання, а також доказів дійсної їх
вартості станом на час розгляду справи,
документів на їх придбання, а саме:
вбудована шафа, яка не має ознак меблів
чи набору частин для зборки, а також не
доведено джерело, час та вартість її
придбання.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 10
ЦПК України судом неодноразово
роз'яснювалися сторонам їх права та
обов'язки, попереджувалося про
наслідки вчинення або невчинення ними
процесуальних дій, судом також
роз'яснювався зміст п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя ", пропонувалося провести
оцінку спірного майна на підставі
даних про модель товару, рік його
придбання та період перебування у
вжитку у спеціаліста - оцінювача майна,
також пропонувалося провести
товарознавчу експертизу щодо
становлення дійсної вартості майна.

Така належна оцінка була
проведена за клопотання позивач щодо
спірної квартири та надана позивачем
оцінка спірного автомобілю. Натомість,
позивач не погодилася із визначеною
вартістю автомобілю через сплив
терміну оцінки, заявивши нове
клопотання про призначення повторної
оцінки.

Суд відхилив таке клопотання,
оскільки вже наявна у справі оцінка
була зроблена після надання позову
позивачем. Відмовив суд і в клопотанні
відповідача щодо проведення оцінки
спірного майна - побутової техніки та
меблів, оскільки у матеріалах справи є
всі письмові докази та пояснення
свідків щодо становлення вартості
цього майна.

З огляду на Постанову Пленуму ВС
України від 21.12.2007 р. № 11 вартість майна,
що підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Суд залишає без задоволення
позовну вимогу позивача щодо поділу
кредитних коштів, сплачених за спірний
автомобіль під час фактичного шлюбу,
оскільки сума грошей, отриманих у
кредит, була витрачена саме на
придбання спірного автомобілю, а сам
автомобіль був придбаний відповідачем
в інтересах сім'ї, що не заперечувалося
позивачкою.

Кредитні кошти, що сплачувалися
у рахунок погашення зобов'язання за
кредитним договором, у тому числі,
включали у себе й відсотки за
користування кредитом. Оскільки
користування спірним автомобілем було
спільним, то такі витрати повинні були
нестися солідарно. Отже, розподілу
підлягає автомобіль за вартістю,
встановленою оцінкою експерту на час
розглядання справи у розмірі 49 205,0 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму
ВС України від 21.12.2007 р. № 11 розподілу
між подружжям підлягають також спільні
боргові обов'язки подружжя. Судом
встановлено, що, за погодженням сторін,
сімейні відносини припинилися у
листопаді 2012 року, відколи відповідач
вилучив спірний автомобіль із
спільного користування. Вартість
спільного автомобілю від її початкової
риски знизилася майже вдвічі, на що не
могло вплинути користування позивачем.
Отже, суд вважає за необхідне визнати
за відповідачем сплачені ним
зобов'язання за кредитним договором з
листопада 2012 року у сумі, як визначив
сам відповідач ОСОБА_3, 24 484,0 грн. його
власним борговим зобов'язанням.

У матеріалах справи є
кредитний договір № 0401/0607/61-107 від 04.06.2007
р. Між відповідачем та ПАТ «ТАС
КОМЕРЦБАНК», згідно до якого у
позивачки виникло солідарне
зобов'язання перед означеним банком.
Але відповідачем надано довідку та
квитанції, відповідно до яких
відповідач сплачував за спірний
автомобіль кредит з 25.05.2012 року до АТ
«Дельта Банк», але відповідачем не
надано доказів щодо переукладення
кредитного договору з новим
правонабувачем спільного автомобілю,
за текстом якого визначене грошове
зобов'язання позивачки перед АТ
«Дельта Банк». Отже, суд вважає що
зобов'язання позивача за кредитним
договором № 0401/0607/61-107 від 04.06.2007 р. з
листопада 2012 року вважати припиненим, а
перед АТ «Дельта Банк» у позивача вони
зовсім не виникли.

Також судом встановлено, що
зазначений спірний автомобіль є річчю
неподільною та, на згоду обох сторін,
повинен залишитися у власності
відповідача ОСОБА_3

Суд критично відноситься до
пояснень відповідача ОСОБА_3 щодо
спірної квартири, яку відповідач
просить залишити у його приватній
власності, адже, за його твердженням,
вона придбана за його власні грошові
кошти. Судом встановлено
причинно-слідчий зв'язок між
твердженням позивача та свідка ОСОБА_8
по вкладення позивачем наданих її
матір'ю грошових коштів у придбання
спірної квартири, сума яких склала
майже половину її вартості. Суд зробив
такий висновок виходячи з обставин
існуючої домовленості зі свідком щодо
її проживання у спірній квартирі за
умови надання своєї квартири позивачу
з відповідачем та грошової
компенсації. Твердження відповідача
про реєстрацію угод у одного нотаріуса
не береться до уваги, адже між
реєстровими номерами угод з продажу
власної квартири відповідача та
придбання спірної квартир є великий
час. Також, судом встановлено, що
початкова покупна вартість спірної
квартири, за твердженням сторін,
складала 56700 грн., а вартість спірної
квартири на час розглядання позову
склала 227 377 грн. Отже, на час
розглядання спору ринкова вартість
спірної квартири збільшилася на 170 677
грн. Відповідачем не доведено
придбання спірної квартири тільки за
його власні кошти. Судом встановлено,
що спільна однокімнатна квартира є
річчю неподільною.

Але суд не може задовольнити
позовні вимогу позивача у частині
компенсації їй ? ринкової вартості
квартири.

Статтею 71 СК України встановлено,
що присудження судом одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на неподільну річ
(квартиру, автомобіль, земельну
ділянку) допускається за його згодою
за умовою попереднього внесення другим
подружжям відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації
може мати місце на таких підставах,
передбачених ст. 365 ЦК за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК ) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У тому разі, коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток без застосування грошової
компенсації і припинення права
власності одного з подружжя на його
частку в такому майні, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому
майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності. Отже, суд вважає за
необхідне залишити спірну
однокімнатну квартиру, загальною
площею 30,3 кв. м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 залишити у спільній
власності відповідача та позивача,
визнавши їх долі у цьому майні рівними.

Сторонами не доведено фактичного
понесення ними видатків на надання
юридичної допомоги у заявлених
розмірах, тому суд у цій частині
сторонам відмовляє.

Суд вважає, що по справі відсутні
обставини, що мають істотне значення,
які б могли слугувати підставою для
відступу від засад рівності часток
подружжя, що передбачено ст. 70 ч. 2 СК
України, а тому відповідно до ст. 70 ч. 1
СК України частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
майні, що підлягає поділу, в межах
заявлених позовних вимог, є рівними.

Тобто, при поділі майна
необхідно виходити з того, що кожному
із сторін має бути виділено майно, що
відповідає вартості 1/2 його частини.

Враховуючи обставини справи,
наявне майно, що підлягає поділу, його
вартість узгоджену між сторонами,
інтереси спільної дитини сторін, яка
проживає разом із позивачем,
необхідність проведення розподілу
майна з урахуванням того, щоб виділене
майно по вартості максимально
відповідало ідеальній частці
співвласника.

Керуючись ст.ст.11, 60, 88 , 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 60, 69-71 СК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті
особи АКБ «ТАС-Коммерц - банк », ПАТ
«Банк Русский стандарт» про розподіл
майна подружжя задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
власністю подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_3,
та їх долі у спільній власності на
вказану квартиру рівними.

Визнати спільним майном подружжя, яке
підлягає розподілу, наступне: газова
піч «BOSH», вартістю 0 грн., пральна машина
«INDEZIT», вартістю 0 грн., телевізор LG 42 LM 620
, вартістю 9298 грн., житлову стінку
«Ромео», вартістю 0 грн., автомобіль DACIA
LOGAN червоного кольору 2007 року випуску,
шасі (кузов ,рама) НОМЕР_2, об'єм двигуна
1390, державний номерний знак НОМЕР_1

Виділити в натурі ОСОБА_3 автомобіль
DACIA LOGAN червоного кольору 2007 року
випуску, шасі (кузов ,рама) НОМЕР_2, об'єм
двигуна 1390, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 сплатити на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію її
частки у розмірі ? вартості автомобілю
DACIA LOGAN червоного кольору 2007 року
випуску, шасі (кузов ,рама) НОМЕР_2, об'єм
двигуна 1390, державний номерний знак
НОМЕР_1 у сумі 24 602,50 грн., припинивши за
Позивачкою право власності на
автомобіль DACIA LOGAN червоного кольору 2007
року випуску, шасі (кузов ,рама) НОМЕР_2,
об'єм двигуна 1390, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Припинити за ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором № 0401/0607/61-107 від
04.06.2007 року щодо сплати нею будь-яких
кредитних платежів.

Виділити в натурі ОСОБА_3 телевізор LG
42 LM 620 , вартістю 9298,00 грн., припинивши
право власності на нього ОСОБА_1 та
припинити за ОСОБА_1 зобов'язання перед
ПАТ «Банк Русский Стандарт» за
кредитним договором № 102740716 щодо
сплати будь-яких платежів.

Виділити в натурі ОСОБА_1 газову піч
«BOSH», вартістю 0 грн., пральну машину
«INDEZIT», вартістю 0 грн., житлову стінку
«Ромео», вартістю 0 грн., припинивши на
ці речі право власності ОСОБА_3

В решті позовних вимог за первісним
позовом ОСОБА_1 відмовити

Судові витрати за первісним позовом
покласти на ОСОБА_1

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,
треті особи АКБ «ТАС-Коммерц - банк »,
ПАТ «Банк Русский стандарт» про
розподіл майна подружжя - .
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль DACIA LOGAN червоного кольору 2007
року випуску, шасі (кузов ,рама) НОМЕР_2,
об'єм двигуна 1390, державний номерний
знак НОМЕР_1 після сплати ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 грошової компенсації її
частки у розмірі ? вартості цього
автомобілю у сумі 24 602,50 грн.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
газову піч «BOSH», вартістю 0 грн., пральну
машину «INDEZIT», вартістю 0 грн., житлову
стінку «Ромео», вартістю 0 грн.

В решті позовних вимог за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовити

Судові витрати за зустрічним позовом
покласти на ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд
міста Донецька шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, однак не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть оскаржити
рішення суду до

Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд
міста Донецька шляхом подачі протягом
10 днів апеляційної скарги з дня його
отримання.

Суддя