Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1732/14
Головуючий у суді І-ї
інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

26.06.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Гайсюка О.В.

суддів -
Карпенко О.Л., Фомічова С.Є.

при секретарі - Дімановій
Н.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Знам"янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до Приватного вищого
навчального закладу «Кременчуцький
університет економки, інформаційних
технологій і управління» про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за вимушений
прогул.

Позивач зазначив, що 22 жовтня 2012 року
між ним та відповідачем був укладений
строковий трудовий договір, а саме
контракт з 22.10.2012 р. по 31.08.2013 р.

З 01 липня 2013 року по 26 серпня 2013 р. йому
була надана щорічна відпустка, але з 25
червня 2013 р. по 05 липня 2013 р. та з 08 липня
2013 р. по 04 листопада 2013 р. він перебував
на лікарняному. Наказом від 04 листопада
2013 року його звільнено з роботи у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту (п.1 ст. 36 КЗпП).

Той факт, що відповідач не звільнив
його з роботи саме 31 серпня 2013 року,
позивач розцінює як намір роботодавця
продовжити з ним трудові відносини і
трудові відносини фактично тривали
після закінчення строку дії договору.

Посилаючись на це, а також на те, що він
також працював на посаді завідувача
кафедри транспорту і транспортних
технологій за наказом від 22 жовтня 2012
року на умовах суміщення, позивач
просив скасувати наказ про його
звільнення, поновити його на роботі на
посаді проректора з наукової роботи,
зобов'язати відповідача допустити його
до роботи на посаді завідувача кафедри
транспорту і транспортних технологій
та стягнути з відповідача на свою
користь середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу, виходячи із
заробітної плати 3049,42 грн.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 15
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
задоволення його позову, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду
Кіровоградської області позивач
доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача з доводами
скарги не погодився.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року
між позивачем та відповідачем укладено
строковий трудовий договір у вигляді
контракту. Строк дії контракту
закінчується 31 серпня2013 року (а.с.5).

Відповідно до п. 10.4 контракту підставою
для розірвання контракту, зокрема є
закінчення строку його дії. При цьому,
за два місяці до закінчення строку
сторони повинні визначитися у такому:
контракт припиняє дію, продовжується
або укладається на новий термін.

Наказом ректора університету від 15
травня 2013 року позивач під підпис
попереджений про наступне звільнення
після закінчення строку дії контракту
31 серпня 2013 р. на підставі п.2 ст.36 КЗпП
(а.с.53-54).

Наказом № 146-к від 04 листопада 2013 р.
ОСОБА_2 звільнено з посади проректора з
наукової роботи у зв'язку з закінченням
строку дії контракту на підставі п. 2 ст.
36 КЗпП (а.с.6).

Відмовляючи позивачу в поновленні на
роботі, суд правильно не погодився з
доводами позивача про те, що звільнення
його 04 листопада 2013 року вказує на те,
що строк дії контракту продовжено.

Згідно ч. 1 ст. 39-1 КЗпП якщо після
закінчення строку трудового договору
(пункт 2 і 3 статті 23) трудові відносини
тривають і жодна із сторін не вимагає
їх припинення, дія цього договору
вважається продовженою на
невизначений строк.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
контракт сторін не є продовженим на
невизначений строк.

Адже з матеріалів справи явно
вбачається, що після закінчення строку
дії трудового договору (контракту) - 31
серпня 2013 р. трудові відносини між
сторонами фактично вже не тривали.

Відповідно до ст. 21 КЗпП за трудовим
договором працівник зобов'язується
виконувати роботу, а власник
оплачувати цю роботу, забезпечувати
умови праці, але після 31 серпня2013 року
позивач вже ніякої роботи не виконував,
а відповідач не допускав його до
виконання обов'язків за договором і не
оплачував будь-якої роботи.

Судом вірно встановлено, що з 01 липня 2013
р. по 26 серпня 2013 р. позивачу була надана
щорічна відпустка (а.с.55), в період
відпустки позивач захворів та
перебував на лікарняному до 04
листопада 2013 року (а.с.39). Як визнав сам
позивач, відпустка йому не
продовжувалася, до роботи 04 листопада
2013 р. він не приступив, а коли вийшов на
роботу 05 листопада 2013 р. то дізнався, що
наказом від 04 листопада 2013 р. він вже
звільнений, про що позивач вказав в
позовній заяві (а.с.1).

Отже, той факт, що відповідач помилково
вважав, що закон забороняє звільняти
позивача в період тимчасової
непрацездатності і видав наказ лише
після закінчення тимчасової
непрацездатності позивача, не вказує
на те, що трудові відносини сторін
фактично тривали, а строковий трудовий
договір продовжується на невизначений
строк. Помилка стосується лише дати
звільнення позивача, яка штучно
відповідачем подовжена , але не
стосується підстав звільнення.

Хоча суд першої інстанції також дійшов
помилкового висновку про те, що закон
забороняє звільнення в період
тимчасової непрацездатності
працівників на підставі п.2 ст. 36 КЗпП ,
але загальний висновок суду проте, що
строковий договір сторін не є
продовженим і підстави для поновлення
позивача на роботі відсутні є
правильним.

Суд дійшов правильного висновку і про
те, що не підлягають задоволенню і інші
вимоги позивача, оскільки він законно
був звільнений з роботи.

Наведене свідчить про те, що рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для скасування чи зміни
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Знам"янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 15
травня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: