Справа № 161/6255/14-ц
Провадження № 2/161/2260/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

02 липня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.

при секретарі - Довжик Н.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Свій позов мотивує тим, що 23 вересня 2011
року сторони уклали шлюб, який
зареєстрований у відділі реєстрації
актів цивільного стану Луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 1325.

Від подружнього життя у сторін є син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на те, що сімейні
відносини із відповідачем не склалися,
в сім'ї постійно виникають сварки і
скандали, між ними немає
взаєморозуміння та взаємоповаги,
примирення неможливе. Зазначає, що із
відповідачем останнім часом
проживають окремо, подружніх відносин
не підтримують. Просила шлюб розірвати,
малолітню дитину залишити проживати із
нею та дозволити відповідачу
спілкуватися з дитиною у тверезому
стані в присутності інших осіб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги зменшила, просила
розірвати шлюб та малолітню дитину
залишити проживати разом із нею. Крім
того додатково пояснила, що відповідач
зловживає спиртними напоями, не працює,
постійно принижує її, вчиняє сварки, а
тому вона вважає, що примирення між
ними не можливе і шлюб слід розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги заперечив, просив у
задоволенні позову відмовити, вказав,
що із позивачем продовжують спільно
проживати та утримувати дітей.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши подані суду
докази, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі із
23 вересня 2011 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від шлюбу в подружжя народився
син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 01.11.2011 року.
Окрім того, у позивача від попереднього
шлюбу є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК
України, кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, у подружжя
припинили існувати почуття любові та
поваги, взаємодопомоги та підтримки,
заходи для збереження сім'ї та
примирення між сторонами не можливе,
позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Крім того, з пояснень позивача
встановлено, що вона неодноразово
зверталася з позовами до відповідача
про розірвання шлюбу, однак залишала їх
без розгляду на прохання відповідача,
водночас примирення відбувалося
тимчасово і ніяких позитивних
результатів щодо збереження шлюбу не
дало.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, та
інтересам неповнолітньої дитини, а
тому шлюб слід розірвати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 31, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Луцького міського управління
юстиції Волинської області, актовий
запис № 1325- розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Л.М.Присяжнюк