АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1917/2014р.
інстанції Ширінська О.Х.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Майданіка В.В.

Орловської Н.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
13 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що 07.06.2010 року близько 07 год.
30 хв. в с. Бехтери Голопристанського
району Херсонської області, на вулиці
Леніна внаслідок виниклої сварки
відповідач вдарив її палицею по голові,
спричинивши тілесні ушкодження, які
згідно висновку судово-медичної
експертизи відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Внаслідок отриманих травм вона
перебувала на стаціонарному лікуванні
з 07.06.2010 року по 11.06.2010 року в
Бехтерській дільничній лікарні та з
11.06.2010 року по 25.06.2010 року в
неврологічному відділенні
Голопристанської ЦРЛ з діагнозом:
закрита черепно-мозкова травма у виді
забою головного мозку середньої
тяжкості. За час проходження лікування
нею понесено матеріальні збитки на
суму 1 950,07 грн., які вона просила
стягнути з відповідача.

Посилаючись на те, що з вини
відповідача їй заподіяна моральна
шкода, яка полягає в порушенні
нормальних життєвих зв'язків, болі та
стражданнях, які вона зазнала
внаслідок ушкодження здоров'я та
лікування, неможливості
працевлаштування з метою заробітку
коштів на навчання доньки, позивачка
просила суд стягнути з відповідача на
її користь у відшкодування моральної
шкоди 20000 грн.

Рішенням Голопристанського районного
суду м.Херсона від 13 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено частково,
стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 1261,30
грн., у відшкодування моральної шкоди
8000 грн. та 700 грн. витрат на юридичну
допомогу, а всього 9961,30 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди змінити,
зменшивши суму відшкодування
моральної шкоди до 1200 грн., посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачці завдана
моральна шкода, яка полягає в порушенні
нормальних життєвих зв'язків, болі та
стражданнях, та визначив розмір
грошового відшкодування в сумі 8000 грн.

Однак, колегія суддів не може в повній
мірі погодитися з таким висновком суду
з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п. 9 Постанови № 4 від 31.03.1995р., з
послідуючими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
втрат та з урахуванням інших обставин,
зокрема, стану здоров'я потерпілого,
тяжкості вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, часу
та зусиллям, необхідним для
відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що 07.06.2010 року
приблизно о 08:00 год. поблизу двору №7 по
вул. Леніна в с. Бехтери
Голопристанського району Херсонської
області ОСОБА_2 на грунті неприязних
відносин умисно наніс позивачці удар
дерев'яною палкою в область голови.

З висновку судово-медичної експертизи
№ 19-85/ГП від 11.10.2010 року вбачається, що в
результаті неправомірних дій
відповідача позивачці спричинено
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості по критерію тривалості
розладу здоров'я.

Постановою Голопристанського
районного суду Херсонської області від
12.12.2011 року ОСОБА_2 звільнено від
кримінальної відповідальності по
даному факту за ч.1 ст. 122 КК України на
підставі п. «г» ст. 1, ст.6 Закону України
«Про амністію» від 08.07.2011 року,
провадження у кримінальній справі
закрито (а.с.32).

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_3
проходила лікування в Бехтерській
дільничній лікарні з 07.06.2010 року по
11.06.2010 року та в неврологічному
відділенні Голопристанської ЦРЛ з
11.06.2010 року по 25.06.2010 року, за час якого
понесла витрати на лікування, які
стягнені судом на її користь з
відповідача в сумі 1261,30 грн.

Рішення суду в наведеній частині
сторонами не оспорюється, а тому не
підлягає перегляду.

Обгрунтовуючи розмір відшкодування
моральної шкоди, позивач посилалася на
те, що внаслідок ушкодження здоров'я та
тривалого лікування в неї погіршилися
відносини з оточуючими людьми, вона
позбавлена можливості реалізації
своїх звичок та бажань, а також
можливості працевлаштування з метою
заробітку коштів, необхідних на
навчання доньки.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що позивачка проходила лікування після
заподіяної їй травми наприкінці 2010
року, доказів щодо подальшого
проходження лікування матеріали
справи не містять, а отже посилання
позивачки на тривале лікування до часу
звернення до суду та у зв'язку із цим
вимушені зміни у її житті та
неможливість працевлаштування є
безпідставними та не підтвердженими
належними та достовірними доказами.

Крім того, визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції не врахував вимоги
розумності та справедливості, не
зважив на те, що розмір відшкодування
матеріальної шкоди складає 1260 грн., що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою похилого
віку та отримує мінімальний розмір
пенсії, а з огляду на те, що на момент
заподіяння тілесних ушкоджень
позивачка не була працевлаштована, то
її посилання на втрату роботи є
безпідставними.

За наведених обставин, враховуючи всі
досліджені судом докази у їх
сукупності, керуючись принципами
виваженості та розумності, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги, зміни
рішення суду першої інстанції в
частині відшкодування моральної шкоди
та зменшення розміру відшкодування з
8000 грн. до 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 13 травня
2014 року змінити, зменшивши суму
відшкодування моральної шкоди з 8000 грн.
до 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді