Справа № 2524/576/2012 Провадження №
22-ц/795/49/2014 Головуючий у I інстанції
-Шаповал З. О. Доповідач - Бечко Є.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Хромець Н.С., Горобець Т.В.при
секретарі:Рудик І.І.,за участю:ОСОБА_5,
її представників ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, її представника
ОСОБА_10,

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Щорського районного суду
Чернігівської області від 08 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_9, ОСОБА_11 про відновлення стану
земельної ділянки до межі визначеної у
Генеральному плані (схемі) присадибної
ділянки від 19.11.1988 року, третя особа -
Щорська міська рада,

в с т а н о в и в:

Рішенням Щорського районного суду
Чернігівської області від 08 листопада
2013 року частково задоволено позов
ОСОБА_5, зобов'язано ОСОБА_9 та ОСОБА_11
відновити межу присадибної земельної
ділянки в АДРЕСА_3 у відповідності до
межі визначено у Генеральному плані
(схемі) присадибної ділянки від 19.11.1988
року шляхом перенесення паркану від т.Ж
до т.З довжиною 5,6 м з т.З до т.Ж в бік
будинку НОМЕР_1, при цьому паркан в т.З
не переноситься з т.Ж переноситься в т.Е
на 0,15 м, а всього площа цієї частини
земельної ділянки складає 0,42 кв.м., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_5 понесені судові витрати
в сумі 107 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій
просила скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі. Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,
що рішення винесено з невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
оскільки висновок експерта, на який
посилався суд, має ряд суттєвих
недоліків. Апелянт зазначає, що
висновки експерта Солдатової В.С. є
неналежним доказом по справі, судом
невірно визначено площу належних
сторонам земельних ділянок згідно
даного висновку. Апелянт вказує, що суд
мав при винесенні рішення посилатися
на висновок судової
будівельно-технічної експертизи від
15.10.201 року, яку проводив експерт Пінчук
Н.О.

Також апелянт звертає увагу суду на те,
що для того щоб вирішити по суті даний
спір необхідно правильно оцінити
докази по справі, а саме те, що площа її
земельної ділянки становить 581 кв.м. та
за дану площу вона сплачує земельний
податок, а не 497 кв.м., як встановила
експерт Солдатова В.С., однак районним
судом цього до уваги взято не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що фактична межа земельних
ділянок між домоволодіннями НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 не співпадає з межею
зазначеною в схемі будівельного
кварталу №58 за 1955 рік та Генеральному
плану (схемі) земельної ділянки НОМЕР_2
по АДРЕСА_3 за 1988 рік в Генеральному
плані (схемі) земельної ділянки НОМЕР_1
по АДРЕСА_3 за 1992 рік. Площа земельної
ділянки, на яку збільшилась земельна
ділянка НОМЕР_1 ОСОБА_9 за рахунок
невідповідності частині межі, складає
0,42 кв.м., як наслідок земельна ділянка
ОСОБА_5 на цю площу зменшилась. При
винесенні рішення суд керувався
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
24.05.2013 року та висновок додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 04.10.213 року. Суд не взяв
до уваги висновок експерта від 15.10.2012
року, оскільки він був здійснений з
грубими порушеннями законодавства,
зокрема експерт за власною ініціативою
збирала у сторін матеріали, проте не
зверталась до суду з клопотанням про
отримання дозволу на користування
додатковими матеріалами, які
стосуються справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно зі ст.14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ті порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно до положень ч.1 ст.81 ЗК України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі: придбання за договором
купівлі - продажу, ренти, дарування,
міни, іншими цивільно-правовими
угодами, безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності, приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані ім. у
користування, прийняття спадщини,
виділення в натурі (на місцевості)
належної їм земельної частки (паю).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно договору дарування від
03.09.2003 року ОСОБА_5 отримала у власність
від ОСОБА_14 2/5 житлового будинку НОМЕР_2
по АДРЕСА_3, з відповідною частиною
надвірних та побутових будівель (а.с.3
т.1). ОСОБА_14, згідно рішення виконавчого
комітету Щорської міської ради від
24.09.1997 року була передана земельна
ділянка площею 581 кв.м. 09.09.2003 року
ОСОБА_5 зареєструвала право власності
на свою частину будинку (а.с.4 т.1).

Власниками НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 є ОСОБА_15
та ОСОБА_11 в рівних долях(а.с.131 т.1).
Згідно рішення Щорської міської ради
ще від 15.11.1955 року, площа земельної
ділянки по даному домоволодінню
складає 1276,20 кв.м. (а.с.5). Відповідачці
ОСОБА_15 належить земельна ділянка
площею 601 кв.м. (а.с.2 т.2).

Відповідно до положень ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Матеріалами справи, висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
24.05.2013 року №13-13С (а.с.2-15 т.2) та висновком
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
04.10.2013 рок №29-13 С (а.с.101-108 т.2) дійсно
встановлено, що межа земельних ділянок
між домоволодіннями НОМЕР_1 та НОМЕР_2
по АДРЕСА_3 не співпадає з межею
зазначеною в схемі будівельного
кварталу №58 за 1955 рік та Генеральному
плану (схемі) земельної ділянки НОМЕР_2
по АДРЕСА_3 за 1988 рік в Генеральному
плані (схемі) земельної ділянки НОМЕР_1
по АДРЕСА_3 за 1992 рік. Площа земельної
ділянки, на яку збільшилась земельна
ділянка НОМЕР_1 ОСОБА_9 за рахунок
невідповідності частині межі складає
0,42 кв.м, а земельна ділянка ОСОБА_5 на цю
площу зменшилась. Отже, земельна
ділянка, яка відділена від основної
частини земельної ділянки НОМЕР_2 по
АДРЕСА_3 парканом з боку домоволодіння
НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 має форму трикутника
з розмірами сторін від т.Е до т.Ж розмір
0,15 м, від т.Е до т.З розмір 5,6 м, площа
цієї частини земельної ділянки складає
0,42 кв.м. згідно графічного зображення
експерта. Для відновлення частини межі
від т.Ж до т.З потрібно перенести
частину паркану довжиною 5,6 м з т.З до
т.Ж в бік будинку НОМЕР_1, при цьому
паркан в т.З не переноситься, з т.Ж
переноситься в т.Е на 0,15 м

Відповідно до ст. 95 Земельного Кодексу
України визначено, що
землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право: самостійно господарювати
на землі; споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.
Порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Згідно ст. 96 ЗК України,
землекористувачі зобов'язані
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням та за свій
рахунок приводити її у попередній стан
у разі незаконної зміни її рельєфу, за
винятком випадків незаконної зміни
рельєфу не власником такої земельної
ділянки; не порушувати прав власників
суміжних земельних ділянок та
землекористувачів.

У відповідності до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ним.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2007 року №7 власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що існує
невідповідність висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
15.10.2012 року №с-159 (а.с.96-101 т.1) матеріалам
справи, матеріалам інвентарних справ,
схематичного плану будівельного
кварталу за 1955 рік, а тому й відмовлено
позивачу в застосуванні висновку саме
цієї експертизи при винесенні рішення.
Крім того, при призначенні іншої
судової будівельно-технічної
експертизи ні позивач, ні її
представник не заперечували проти
нової експертизи.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, оскільки
такий є обґрунтованим та відповідає
матеріалам справи, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування рішення суду від 08
листопада 2013 року колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Щорського районного суду
Чернігівської області від 08 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: