У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа −? приватний
нотаріус Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору дарування недійсним;
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті
особи: приватний нотаріус
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, комунальне підприємство
«Кременчуцьке МБТІ», про повернення
майна із чужого незаконного володіння;
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: приватний нотаріус
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, комунальне підприємство
«Кременчуцьке МБТІ», про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності; за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_9 на
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
грудня 2012 року та рішення апеляційного
суду Полтавської області від 11 березня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_10 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому
просила визнати недійсним договір
дарування майна від 23 березня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_6, згідно з яким ОСОБА_10 передала
безоплатно у власність ОСОБА_5 3/5
частини житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться АДРЕСА_1, як укладений
внаслідок збігу тяжких обставин та на
вкрай невигідних умовах.

06 квітня 2009 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу,
посвідчений

20 вересня 2008 року приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, згідно з яким ОСОБА_10
продала ОСОБА_4 3/5 частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_5 право власності на 3/5 частини
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1;
повернути йому із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 3/5 частини житлового
будинку за адресою:

АДРЕСА_1.

21 квітня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду, в якому просив визнати дійсним
договір купівлі-продажу, посвідчений 20
вересня 2008 року приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, згідно з яким ОСОБА_10
продала ОСОБА_4

3/5 частини житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

31 травня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просив усунути
перешкоди у здійсненні його права
власності шляхом примусового
виселення відповідачів з будинку по
АДРЕСА_1, що належить йому на праві
приватної власності.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 08
червня 2011 року позовні вимоги за усіма
позовами об'єднано в одне провадження.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 20
грудня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
від 23 березня 2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
згідно з яким ОСОБА_10 передала у
власність ОСОБА_5 3/5 частини житлового
будинку з господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4
отриманий за вказаним договором
дарування від 23 березня 2006 року 3/5
частини житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано дійсним договір
купівлі-продажу, посвідчений 20 вересня
2008 року приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, згідно з яким ОСОБА_10
продала ОСОБА_4 3/5 частини житлового
будинку з господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/5
частини житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди у здійсненні права
власності ОСОБА_4 шляхом примусового
виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з будинку по
АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 березня
2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5

3/5 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_9 участі у справі не приймав, суд у
порядку передбаченому ст. 324 ЦПК
України, питання про його права свободи
чи обов'язки не вирішував, заявлені у
касаційній скарзі вимоги не були
предметом розгляду судами першої та
апеляційної інстанцій, наведені
заявником обставини не
встановлювались в оскаржуваних
судових рішеннях. За таких обставин,
розглянувши касаційну скаргу в межах
її доводів, колегія суддів суду
касаційної інстанції дійшла висновку
про її відхилення із залишенням
рішення апеляційного суду без змін.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 20 грудня 2012
року та рішення апеляційного суду
Полтавської області від 11 березня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук М.А.
Макарчук