Справа № 748/3094/13-ц Провадження №
22-ц/795/1387/2014 Головуючий у I інстанції
-Майборода С.М. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Вінгаль В.М.,
Кузюри Л.В.,

при секретарі: Шкарупі Ю.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Рожкова О.В., представника
третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства „Страхове
товариство"Гарантія" на рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 03 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
„Страхове товариство „Гарантія" про
відшкодування шкоди, треті особи -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та за позовом третьої
особи ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Приватного
акціонерного товариства „Страхова
група „ТАС" про стягнення матеріальної
шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 03
червня 2014 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ „СТ
"Гарантія" задоволено; стягнуто з ПрАТ
„СТ "Гарантія" на користь ОСОБА_1 23300,42
грн. матеріальної шкоди; вирішено
питання розподілу судових витрат по
справі; в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ПАТ „СГ „ТАС"
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на
його незаконність, порушення норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким стягнути
з ОСОБА_1 на його користь 40622,02 грн.
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції невірно
застосовано ст. 147 ЦПК України та не
прийнято як доказ висновок експерта №
140 від 15.05.2014 року судової автотехнічної
експертизи, а в рішенні не обґрунтовано
неприйняття зазначеного висновку
експерта.

Також апелянт зазначає, що суд першої
інстанції невірно застосував ч. 4 ст. 61
ЦПК України, пославшись на постанову
апеляційного суду Чернігівської
області від 16.07.2013 року, якою закрито
адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 у зв'язку з непорушенням ним п.
10.1 та п. 10.3 ПДР, що не позбавляє його від
відповідальності за вчинене ДТП
внаслідок порушення п. 9.2 «б»; п. 9.4; 10.4
ПДР.

В апеляційній скарзі ПрАТ „СТ
"Гарантія" просить оскаржуване рішення
суду першої інстанції скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення 23300,42 грн. та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
неповне з'ясування та недоведеність
обставин справи, що мають значення для
справи та грубе порушення норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що в основу оскаржуваного рішення
судом покладено недостатнє
дослідження матеріалів
адміністративних справ, безпідставне
відхилення висновку експерта № 140 від
15.05.2014 року та намагання встановити
вину ОСОБА_5 за відсутності будь-яких
доказів цього.

Апелянт зазначає, що постановою
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 09.09.2013 року провадження у
справі про притягнення ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності
було закрите на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247
КУпАП, вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП не
встановлена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача Рожкова О.В.
та представника третьої особи ОСОБА_4,
які підтримали свої апеляційні скарги,
позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, які наполягали на законності
рішення суду першої інстанції,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне
по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та
відмовляючи у позові ОСОБА_5, суд першої
інстанції виходив з того, що постановою
апеляційного суду Чернігівської
області від 16.07.2013 року, яка є
обов'язковою для суду, що розглядає
справу в порядку цивільного
судочинства, встановлено, що водій
ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього
руху України та його дії не перебувають
в причинно-наслідковому зв'язку з
настанням ДТП; виходячи з положень ст.
212 ЦПК України судом не взято до уваги
висновок експертизи від 15.05.2014 року.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він повністю ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам чинного
законодавства.

Судом по справі встановлено, 02 травня
2013 року на автодорозі
Київ-Чернігів-Н.Яриловичі 120 км+800 м
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів «ЗАЗ» д.н.з.
НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1, ВАЗ 21121
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та
ГАЗ 330214 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_6, внаслідок якої всі автомобілі
отримали механічні ушкодження.

За результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення № 281658,
складеного на ОСОБА_1, постановою
апеляційного суду Чернігівської
області від 16 липня 2013 року провадження
у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст. 247
КУпАП, за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП (а.с. 9-10). В даній постанові
вказано про відсутність з боку водія
ОСОБА_1 порушень п.п. 10.1 та 10.3 Правил
дорожнього руху України, про що
зазначалось у протоколі, та причинного
зв'язку із зіткненням та пошкодженням
автомобілів. Крім того, зазначено, що
механічні пошкодження на протязі всієї
лівої сторони автомобіля, яким керував
ОСОБА_8, деформація та пошкодження
впродовж правої частини автомобіля,
яким керував ОСОБА_5, вказують на те, що
саме цей водій змінював напрямок руху,
не додержуючись бокового інтервалу та
безпечної швидкості руху. Так, даною
постановою встановлено, що водій
ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього
руху України, разом з тим зазначено, що
водій ОСОБА_5 порушив Правила
дорожнього руху України, а саме
змінював напрямок руху, не
додержуючись бокового інтервалу та
безпечної швидкості руху (а.с. 9-10).

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення № 293811, складеного на
ОСОБА_5, останній змінив напрямок руху,
не дотримуючись бокового інтервалу та
швидкості руху, внаслідок чого
трапилось зіткнення з автомобілем ЗАЗ,
чим порушив вимог п.п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил
дорожнього руху України (матеріали
адміністративної справи № 750/7232/13-п).

За результатами розгляду вказаного
протоколу постановою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 09
вересня 2013 року провадження в справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5 закрито за ст.
124 КУпАП у зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення (а.с.11).

На час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_5 була
застрахована в ПрАТ „СТ „Гарантія"
відповідно до полісу № АВ/7071292
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 17.05.2012 р., укладеного
власником застрахованого
транспортного засобу ОСОБА_5 з
відповідачем ПрАТ „СТ „Гарантія".

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведеної по справі
автотоварознавчої експертизи від
23.01.2014 № 3471/3472/13-24, вартість
матеріального збитку, завданого КТЗ
автомобіля „ZAZ Lanos", державний
реєстраційний № НОМЕР_4 внаслідок
пошкодження у ДТП 02.05.2013 року, станом
цін на момент проведення експертизи,
складає 23300,42 грн. (а.с. 97-115).

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) у разі настання
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

При розгляді справи про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду
у справі про адміністративне
правопорушення, ця постанова
обов'язкова для суду лише з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою. Тому, розглядаючи позов,
який випливає зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача,
а може вирішувати питання лише про
розмір відшкодування (п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
судове рішення у цивільній справі" № 14
від 18.12.2009 року).

Виходячи з вищевикладеного, районний
суд дійшов вірного висновку щодо
наявності правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 та
відсутності таких для задоволення
позову ОСОБА_5

Хибним є посилання ОСОБА_5.у своїй
апеляційній скарзі на невірне
застосування ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
оскільки постановою апеляційного суду
Чернігівської області від 16.07.2013 року
закрито адміністративну справу
відносно ОСОБА_1 за недоведеністю його
вини у порушенні Правил дорожнього
руху.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України,
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 212 цього
Кодексу. Незгода суду з висновком
експерта повинна бути мотивована в
рішенні або ухвалі.

Колегія суддів не приймає до уваги як
безпідставні доводи апелянтів про
відсутність в рішенні мотивів і
обґрунтування неприйняття до уваги
висновку експерта, оскільки такі
мотиви і обґрунтування чітко та
вичерпно зазначені в рішенні суду у
відповідності до вимог ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК
України.

Також, доводи апелянта ПрАТ „СТ
"Гарантія" про те, що вина ОСОБА_5 у
скоєнні ДТП не встановлена, так як
постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 09.09.2013 року
провадження у справі про притягнення
останнього до адміністративної
відповідальності було закрито, не
заслуговують на увагу, оскільки даною
постановою провадження закрито у
зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення, що не є реабілітуючою
обставиною відносно ОСОБА_5

Доводи апеляційних скарг не
містять передбачених законом підстав
для скасування вірного по суті рішення
суду першої інстанції, а тому воно
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства „Страхове
товариство"Гарантія" - відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 03 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: