УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Києва скаргу
ОСОБА_1 на дії та рішення старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Шеремет Юлії
Михайлівни, заінтересована особа:
Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк», -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою,
в якій просить визнати дії старшого
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет
Ю.М. щодо відкриття виконавчого
провадження і накладення арешту на
майно та оголошення заборони на його
відчуження неправомірними, скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-п-157/2011, виданого
17.02.2012 р. Дніпровським районним судом м.
Києва, скасувати оскаржувану постанову
та витрати по сплаті судового збору
стягнути з відповідача. Свої вимоги
мотивує тим, що постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет
Ю.М. від 23.04.2014 р. було відкрито
виконавче провадження №43056622 з
примусового виконання виконавчого
листа, №2-п-157/2011, виданого 17.02.2012 р.
Дніпровським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість в сумі
61 407,57 грн. Також постановою від 23.04.2014 р.
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою було накладено арешт в
межах суми звернення стягнення на
майно, що їй належить та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна. Скаржник вважає, що стягувачем,
при пред'явленні виконавчого документа
до виконавчої служби, було пропущено
строк його пред'явлення, а державний
виконавець повинен був відмовити
стягувану у прийнятті цього документа
до виконання, однак не зробив цього, в
зв'язку із чим скаржник вимушена
звернутися до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав скаргу та просив її
задовольнити з підстав, які в ній
викладені.

Представник зацікавленої особи ВДВС
Дніпровського РУЮ в м. Києві в судовому
засіданні не визнав вимоги скарги та
просив відмовити в її задоволенні
посилаючись на те, що виконавчий лист
№2-п/157/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованості в розмірі 61 407,57 грн.,
згідно копії виконавчого провадження
був пред'явлений до виконання 13.03.2012 р. В
подальшому 16.03.2012 р. державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження, присвоєно номер ВП №31712586.
Також 16.03.2012 р. було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. 03.09.2012 р.
було винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку із
проведенням виконавчих дій щодо
розшуку транспортних засобів, які
належать боржнику на праві власності, а
28.06.2013 р. постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку із відсутністю належного
боржнику майна. Крім того, 16.04.2014 р.
стягувачем повторно було надано заяву
про відкриття виконавчого провадження,
на підставі якої було відкрито
виконавче провадження та присвоєно
номер ВП №43056622. В подальшому,
постановою від 23.04.2014 р. накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_1 Отже, державним виконавцем
правомірно було відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа, за заявою стягувача, в зв'язку із
чим скарга не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що судове рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Стаття 14 ЦПК України
передбачає, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закону)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; - надає сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
- розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; - заявляє в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин, передбачених
цим Законом; - роз'яснює сторонам
їхні права і обов'язки.

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 31.10.2011 року позовні вимоги
ПАТ «Універсал Банк» було задоволено
та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 61 407,57 грн.

17.02.2012 року по вищевказаній справі було
видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м.
Києві Шеремет Ю.М. від 23.04.2014 р. було
відкрито виконавче провадження №43056622
з примусового виконання виконавчого
листа, №2-п-157/2011, виданого 17.02.2012 р.
Дніпровським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість в сумі
61 407,57 грн. Також постановою від 23.04.2014 р.
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою було накладено арешт в
межах суми звернення стягнення на
майно, що їй належить та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна.

Судом встановлено, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
була винесена за заявою представника
ПАТ «Універсал Банк», яка надійшла до
ВДВС 13.03.2012 р. До вказаної заяви було
додано оригінал виконавчого листа №
2-п-157/2011, виданого 17.02.2012 р. Дніпровським
районним судом м. Києва, копія
довіреності на представника стягувача.

03.09.2012 р. державним виконавцем було
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку із
проведенням виконавчих дій щодо
розшуку транспортних засобів, які
належать боржнику на праві власності, а
28.06.2013 р. постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку із відсутністю належного
боржнику майна.

16.04.2014 р. стягувачем повторно було
надано заяву про відкриття виконавчого
провадження, на підставі якої було
відкрито виконавче провадження та
присвоєно номер ВП №43056622. В подальшому,
постановою від 23.04.2014 р. накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_1

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема,
виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських
судів, у тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено,
що у виконавчому документі
зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника,
їх місцезнаходження (для юридичних
осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків)
або номер і серія паспорта
стягувача та боржника для фізичних
осіб - громадян України, які через
свої релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду
чи іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника
та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника, рахунки стягувача
та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

За ст. 19 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного
в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове
виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про
надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом;

4) в інших передбаченихзаконом
випадках.

У заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач вправі
зазначити відомості, що
ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню
рішення (рахунок боржника, місце
роботи чи отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника (ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»). У
заяві про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення
про майнове стягнення стягувач має
право просити державного виконавця
накласти арешт на майно та кошти
боржника та оголосити заборону на
його відчуження (ч. 3ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право
вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Судом встановлено, що стягувач,
користуючись своїм правом
встановленим ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження», звертався до
відділу державної виконавчої служби із
заявою про примусове виконання рішення
суду за місцем знаходження майна
боржника.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження,
якщо не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання
рішення про примусове виселення
боржника - у строк до п'ятнадцяти
днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття
виконавчого провадження може накласти
арешт на майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 1.5.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 квітня 2012 р. за №
489/20802, постанова як окремий документ
містить такі обов'язкові реквізити: а)
вступну частину із зазначенням: назви
постанови, дати видачі постанови та
місця її винесення; найменування
органу ДВС, прізвища, імені та по
батькові державного виконавця, який
виніс постанову;назви виконавчого
документа, коли та ким виданий,
резолютивної частини документа (далі -
реквізити виконавчого документа);за
зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене; б) мотивувальну частину із
зазначенням мотивів, з яких державний
виконавець прийняв відповідне рішення
(дійшов певних висновків), і посилання
на закон чи інший нормативно-правовий
акт (статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову); в) резолютивну частину із
зазначенням: прийнятого рішення
державного виконавця; прізвища, імені,
по батькові фізичних осіб, повного
найменування юридичних осіб, яким
надсилається копія постанови; строку і
порядку оскарження постанови; г) до
постанов можуть вноситись також інші
відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами; ґ)
постанова складається і підписується
державним виконавцем у необхідній
кількості примірників (копій), один з
яких (оригінал) залишається у
виконавчому провадженні, а інші (копії)
направляються за належністю і у
випадках, встановлених Законом або
цією Інструкцією, затверджуються
начальником відділу або його
заступником та скріплюються печаткою;
д) у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до
виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону,
та неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не
набрало законної (юридичної) сили,
крім випадків, коли воно у
встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої
служби не за місцем або не за
підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Статтею 12 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено,
що сторони виконавчого
провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках,
передбачених цим Законом, оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця з питань
виконавчого провадження у порядку,
встановленого цим Законом, подавати
додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у
провадженні виконавчих дій,
давати усні та письмові пояснення,
висловлювати свої доводи та міркування
з усіх питань, що виникають у ході
виконавчого провадження, у тому числі
під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань,
доводів та міркувань інших
учасників виконавчого провадження
та користуватися іншими правами,
наданими законом.

Доказів того, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
23.04.2014 р. не відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження» в
матеріалах справи не міститься.
Оскільки, судом встановлено, що
оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена з
дотриманням норм закону та в межах
повноважень державного виконавця, а
інших вимог Скаржник в своїй скарзі не
зазначав, суд дійшов висновку, що у
задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України - за
результатами розгляду скарги, суд
постановляє ухвалу; у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи; якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам, суд приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню, оскільки, встановлені у
судовому засіданні обставини та
відповідні їм докази підтверджують те,
що дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Шеремет Ю.М. під час
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження є
правомірними та відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Жодних доказів, які б спростовували
висновки суду матеріали справи не
містять.

Враховуючи наведене вище, на підставі
ст.124 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 11,
12, 17, 18, 25 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та
рішення старшого державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Шеремет Юлії
Михайлівни, заінтересована особа:
Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня її проголошення.

Суддя: