Справа № 363/2307/13-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/7193/13 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 53
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Іванової І.В.,
Даценко Л.М.,

При секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23 жовтня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплекс
Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплекс
Агромарс» про часткове скасування
наказу та стягнення заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в
и л а:

ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулось
до Вишгородського районного суду
Київської області з вказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідач
працював в ТОВ «Комплекс Агромарс» на
посаді водія комбікормовозу і з ним
було укладено договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність. Для використання у
процесі роботи відповідачеві було
видано паливно-мастильні матеріали.
Внаслідок контрольного заміру,
проведеного співробітниками
департаменту служби безпеки позивача,
було виявлено нестачу дизельного
палива на автомобілі відповідача 1 311 л.
на суму 11 930 грн. У зв'язку з
закріпленням за одним автомобілем двох
водіїв, суму шкоди позивач розділив на
обох, зокрема, з відповідача за його
письмовою заявою утримував із
заробітної плати кошти в сумі 5 965,05 грн.
Після звільнення відповідача за прогул
без поважних причин останнім не було
повернуто підприємству залишок
завданої матеріальної шкоди, у зв'язку
з чим ТОВ «Комплекс Агромарс» просило
стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки в
розмірі 3 752,37грн.

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського
районного суду Київської області з
зустрічним позовом, у якому просив
частково скасувати наказ №272 від 03.04.2012
року у частині утримання з нього
заробітної плати та стягнути з ТОВ
«Комплекс Агромарс» на його користь
незаконно утриману заробітну плату в
сумі 2 212,63 грн., так як вважає у цій
частині наказ незаконним,
безпідставним та недійсним.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 23.10.2013 року
позов ТОВ «Комплекс Агромарс»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Комплекс Агромарс» збитки
в розмірі 3 752,37 грн. та витрати по сплаті
судового збору - 229,40 грн., а всього 3 981,77
грн. В задоволенні зустрічних позовних
вимог, ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просив рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити ТОВ «Комплекс
Агромарс» в задоволенні позовних
вимог, а його зустрічні позовні вимоги
задовольнити. Зазначив, що рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23.10.2013 року
незаконне, неправомірне, висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи та дослідженим доказам, які
мають значення для справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23.10.2013 року в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що наказом №200
КА/к-п від 25.02.2011 року ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу водієм
комбікормовому DAF 95, д.н.з. НОМЕР_1
автоколони №1 транспортного
департаменту Гаврилівського
птахівничого комплексу з 28.02.2011 року зі
строком випробування 1 місяць з оплатою
праці відповідно до штатного розпису.
Одночасно, на відповідача за його
згодою було покладено обов'язки
виконувати додаткові обов'язки в
порядку суміщення посади експедитора в
межах встановленої тривалості
робочого дня із доплатою 0,25% посадового
окладу експедитора.

В цей же день, з ОСОБА_1 було укладено
два договори №50-В та №50-Е про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, згідно умов яких,
останній зобов'язався дбайливо
ставитися до переданого йому в
експлуатацію автомобіля і вживати
заходів для попередження збитків,
своєчасно повідомляти керівництво
підприємства про всі обставини, що
загрожують забезпеченню збереження
ввіреного йому автомобіля, дбайливо
ставитися до переданих йому на
збереження або з іншою метою
матеріальних цінностей підприємства
та вживати заходів для попередження
збитків, своєчасно повідомляти
керівництво підприємства про всі
обставини, що загрожують забезпеченню
збереження ввірених йому матеріальних
цінностей, вести облік, складати й
передавати у визначеному порядку
товарно-грошові та інші звіти про рух
та рештки ввірених йому матеріальних
цінностей, брати участь в
інвентаризацій ввірених йому
матеріальних цінностей.

11.08.2011 року наказом №386 КА/к-п-д
ОСОБА_1 було переведено водієм
комбікормовому DAF ТЕ 86 NCA НОМЕР_2
автоколони №1 транспортного
департаменту Гаврилівського
птахівничого комплексу.

Наказом №664 КА/к-п-д від 30.І2.2011 року
відповідача переведено з 01.01.2012 року
водієм автомобіля DAF ТЕ 86 NCA НОМЕР_2
автоколони №1 транспортного
департаменту філії Гаврилівський
птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс
Агромарс».

01.01.2012 року з відповідачем було
укладено договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність №77-В, №77-Е.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові
договори про повну матеріальну
відповідальність можуть бути укладені
підприємством, установою, організацією
з працівниками (що досягли
вісімнадцятирічного віку), які
займають почади або виконують роботи,
безпосередньо пов'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

При проведенні перевірки фактичного
залишку дизпалива в баку автомобіля DAF
ТЕ 86 NСА НОМЕР_2 станом на 12.00 годину
19.03.2012 року було встановлено фактичний
залишок дизпалива - 65 л., залишок
дизпалива відповідно до подорожнього
листа 1 823 л. на суму 11 930,10 грн.

Згідно ст.130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законі інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і в порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Отже, відповідачем не було дотримано
умов договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
внаслідок чого нанесено шкоду
підприємству, що підтверджено
відповідним актом.

Факт нанесення такої шкоди
відповідачем не заперечувався, що
підтверджується власноруч написаною
заявою щодо утримання вартості
дизельного палива на суму 5
965,05 грн., що було виявлено 19.03.2012 року по
автомобілю DAF ТЕ 86 NСА НОМЕР_2.

Згідно наказу №272 від 03.04.2012 року з
ОСОБА_1 за його ж письмовою заявою
проводились відповідні утримання із
заробітної плати до повного погашення
нестачі. З вказаним наказом його було
ознайомлено.

30.08.2012 року наказом №569 КА/к-з ОСОБА_1
звільнено з роботи за прогул без
поважних причин.

Станом на 17.05.2013 року ОСОБА_1 мав
заборгованість перед ТОВ «Комплекс
Агромарс» за заподіяні збитки в сумі 3
751,37 грн., що підтверджується
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку №375, довідкою №270 від 17.05.2013
року.

За правилами ч. І ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Так як ОСОБА_1 особисто написав заяву
про стягнення з нього шкоди, заподіяної
підприємству, що вказує на визнання ним
факту заподіяння такої шкоди
товариству та в розмірі, вказаному в
акті, на підставі якого, товариством
було видано наказ №272 від 03.04.2012 року з
яким ОСОБА_1 було ознайомлено, про що
свідчить його підпис, за час роботи на
підприємстві до суду за захистом свого
права він не звертався, колегія суддів
вважає, що за таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ «Комплекс Агромарс» та
відмовив ОСОБА_1 в задоволенні
зустрічних позовних вимог.

Так як Вишгородський районний суд
Київської області розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, порушень норм
процесуального законодавства при
розгляді справи не допустив, тому,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
необхідно відхилити, а рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 23.10.2013 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 23 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: