АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Виниченко
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8247/2014
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при
секретарі Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» МухиПавла Валерійовича на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави,

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 травня 2014 року у
задоволенні позову ТОВ «Вердикт
Фінанс» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник позивача Муха П.В. подав
апеляційну скаргу в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, в рахунок
погашення заборгованості звернути
стягнення на предмет застави, легковий
автомобіль, шляхом його продажу.
Вилучити у ОСОБА_3 легковий автомобіль
Daewoo Lanos; д/н НОМЕР_1, комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію «казаного
транспортного засобу, номерні знаки
НОМЕР_1 та передати на зберігання на
період до його реалізації ТОВ «Вердикт
Фінанс». Надати позивачу право вчиняти
від імені відповідача усі необхідні
дії для зняття з реєстраційного обліку
вказаного автомобіля, для звернення із
письмовою заявою про видачу нового
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, для пред'явлення
на огляд автомобіля, для отримання акту
огляду цього автомобіля. В
обґрунтування доводів посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що відповідач зобовязання за
умовами договору не виконав,
заборгованість не погашена,
автомобіль в якості застави не
передано, позивач позбавлений
можливості визначити вартість
заставного майна для його реалізації в
рахунок погашення заборгованості без
попереднього огляду.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів. Представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того що
позивачем не надано доказів на
підтвердження права звернення
стягнення на предмет застави.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Судом першої інстанції встановлено, що
25.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», ,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено
договір № 0 про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу в сумі 10130 доларів
США строком до 25.09.2014 зі сплатою 12,50% та
додаткову угоду № 1 до вказаного
кредитного договору.

Пунктами 2.1, 2.2. договору, встановлено,
що у забезпечення виконання усіх
грошових зобов'язань в повному обсязі
позичальника за договором позичальник
передає в заставу, а банк приймає
предмет застави - транспортний засіб
марки Daewoo Lanos. Вартість застави складає
56 843 грн.

Як вбачається з матеріалів справи в
наслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
станом 04.11.2013 року борг відповідача
становить 63 572,37 грн., що включає
заборгованість по кредиту - 41 004,52 грн.,
заборгованість за відсотками на дату
відступлення права вимоги - 5 738,98 грн.,
нараховані відсотки на дату подачі
позову - 8030,07 грн., пеня - 7 568,63 грн. та 3%
річних від простроченої суми - 1230,17 грн.

Згідно положень ч.1 ст.20 Закону України
«Про заставу» заставодержатель
набуває право звернення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

20.04.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» укладено договір
факторингу № 05/12 , відповідно до умов
якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ
«Кредекс Фінанс» право вимоги за
кредитним договором № 0 (а.с. 63 -66).

Пунктом 1.1 вказаного договору
визначено, що акт приймання - передачі
наведений у додатку № 2, дата передачі -
27 квітня 2012 року, а за погодженням
сторін на перенесення дати така дата не
може бути пізніше 14 травня 2012 року.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та
ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено
договір факторингу № 05/12-КВ, я умовами
якого останній сплатив у повному
обсязі ціну продажу та набуває права
вимоги за кредитними договорами з
моменту підписання акту
прийому-передачі (а.с.67-69). Проте
зобов'язання за кредитним договором
від 25.09.2007 року не виконано,
підтвердження відступлення права
вимоги на користь ТОВ «Кредекс Фінанс»
не надано.

Цим же договором сторони погодили
можливість звернення стягнення на
предмет застави шляхом позасудового
врегулювання, яке здійснюється
відповідно до ст.27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрації обтяжень» відповідно до
умов п. 8.1. договору. Однак, позивачем не
надано доказів про направлення
відповідачу вимоги про дострокове
повернення суми заборгованості.

Суд дійшов до правомірного висновку
оскільки звертаючись вимогами про
звернення стягнення на заставне майно
позивач порушив вимоги Закону України
« Про заставу» не визначивши вартість
предмету застави.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги про порушення судом
процесуального та матеріального права
не знайшли свого підтвердження, на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують та є
такими, що не тягнуть за собою
безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Відповідно ч.1 п. 2. до Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» : не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
інше майно (майнові права), яке
відповідно до законодавства або
кредитного договору підлягає
стягненню з позичальника, зазначеного
у підпункті 1 цього пункту, при
недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки).

З урахуванням положень цього
закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди відповідача) інше
майно, яке відповідно до кредитного
договору підлягає стягненню з
позичальника при недостатності коштів,
одержаних стягувачем від реалізації
(переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» Мухи Павла Валерійовича
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді