Ухвала

іменем україни

23 червня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 28 травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на
нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 26 жовтня 2011 року позовні
вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_2
право власності на житловий будинок
літ. А-2, житловою площею 249,0 кв.м,
загальною площею 363,7 кв.м з сараєм літ. Б
за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Рішенням апеляційного
суду Харківської області від 28 травня
2014 року рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 26 жовтня
2011 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

До касаційної скарги заявником додано
клопотання про поновлення строку на
оскарження вказаного судового рішення,
посилаючись на поважність причин
пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у
разі пропущення встановленого законом
строку на касаційне оскарження з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Заява ОСОБА_2 про поновлення строку на
касаційне оскарження підлягає
задоволенню, оскільки причини пропуску
є поважними.

Однак, у відкритті касаційного
провадження слід відмовити з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судове рішення
апеляційної інстанції ухвалено у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суд
вірно виходив з того, що рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 8 червня 2010 року за ОСОБА_3
визнано право власності на спірний
житловий будинок та встановлено
забудовника і власника зазначеного
майна і це рішення має преюдиціальне
значення.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 325, 328
ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження.

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 28 травня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко