РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року Підволочиський
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді
Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання
Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел.
Підволочиську цивільну справу за
позовом прокурора Підволочиського
району Тернопільської області в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до
Підволочиської державної нотаріальної
контори Тернопільської області, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Служба у справах дітей
Підволочиської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
Бюро технічної інвентаризації
Підволочиського району Тернопільської
області, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним,
-

в с т а н о в и в:

Прокурор Підволочиського району
Тернопільської області звернувся в суд
в порядку ст. 45 ЦПК України в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_1 з позовом до
Підволочиської державної нотаріальної
контори Тернопільської області, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Служба у справах дітей
Підволочиської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
Бюро технічної інвентаризації
Підволочиського району Тернопільської
області, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилався на те, що у ході проведення
перевірки у діяльності служби у
справах дітей Підволочиської районної
державної адміністрації встановлено,
що на обліку у них перебуває
дитина-сирота ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, який
був його батьком, відкрилася спадщина,
що складається з житлового будинку по
АДРЕСА_1. Відповідно до норм Цивільного
кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.
(чинного на час смерті ОСОБА_7), у зв'язку
з відсутністю заповіту, право на
спадщину мали всі живі на час смерті
ОСОБА_7 діти та дружина: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, а
також померлі на даний час дружина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та син ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно з архівною довідкою за 2001 рік
разом з ОСОБА_7 (голова сім'ї) проживали
дружина ОСОБА_9 та діти: ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, тобто
останні вважаються такими що фактично
вступили в управління або володіння
спадковим майном.

Таким чином, встановлено, що при
оформленні свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 від 27 березня 2002 року,
нотаріусом порушено права 5-х
неповнолітніх на той час дітей на
отримання належної їм частини
спадщини, у тому числі ОСОБА_1, а саме, з
незрозумілих причин, житловий будинок,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом
успадковано його дружиною ОСОБА_9 та
старшим сином ОСОБА_10, відповідно ?
частина кожним.

З огляду на вказане, прокурор просить
винести рішення про визнання свідоцтва
про право спадщину за законом від 27
березня 2002 року на спадкове майно
вартістю 35749 грн. у спадковій справі
№202, зареєстрованому в реєстрі за №954
недійсним.

В судовому засіданні прокурор
прокуратури Підволочиського району
Тернопільської області позов
підтримала, дала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просить
задовольнити.

Представник відповідача -
Підволочиської державної нотаріальної
контори Тернопільської області, в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечив, пояснивши, що
на його думку при вчиненні нотаріусом
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_7
жодних порушень закону допущено не
було. Крім того вважає, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
так як з моменту вчинення нотаріальної
дії пройшло більше 10 років.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, будучи належним чином
повідомленими про дату і час розгляду
справи, в суд не з'явилися, подали заяви
з проханням справу слухати без їх
участі позовні вимоги підтримали
повністю, просять задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_2, позов підтримала,
просить його задовольнити, оскільки на
час смерті спадкодавця крім дружини і
сина ОСОБА_10 було ще п'ятеро
неповнолітніх дітей, які постійно
проживали в будинку. В тому числі і її
підопічний, який і в даний час є
неповнолітнім.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Підволочиської районної
державної адміністрації
Тернопільської області Карпець У.Ю. в
судовому засідання позов підтримала,
просить задовольнити, оскільки законні
інтереси неповнолітнього ОСОБА_1 були
порушені.

Представник третьої особи - Бюро
технічної інвентаризації
Підволочиського району Тернопільської
області Грабовська Ж. В. позов
підтримала.

Вислухавши пояснення сторін і третіх
осіб, дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з таких
міркувань.

Згідно зі ст.. 121 Конституції України на
органи прокуратури покладено функцію
представництва інтересів громадянина
або держави в суді у випадках
визначених законом.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України
передбачено, що з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скарги, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за ново
виявленими обставинами. При цьому
прокурор повинен надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів.

Згідно ч.2 ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою для
представництва в суді інтересів
громадянина є його неспроможність
через фізичний стан, недосягнення
повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежена
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорювані права або
реалізувати процесуальні
повноваження.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1, виданого Іванівською
сільською радою 18 лютого 2000 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_9
народився ОСОБА_1, про що в книзі актів
громадянського стану про народження 18
лютого 2000 року зроблено відповідний
запис №2.

Рішеннями опікунської ради при
виконкомі Іванівської сільської ради
б/н від 15 квітня 2008 року «Про
призначення опікуна і піклувальника на
неповнолітніми» та виконавчого
комітету Іванівської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області №9 від 15 квітня 2008 року, у
відповідності до Закону України «Про
охорону дитинства» та ст.. 76 Кодексу про
шлюб та сім'ю, згідно поданої заяви
ОСОБА_2 про згоду бути опікуном над
неповнолітніми опікунською радою,
встановлено статус круглої сироти та
призначено опікуном ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_8, жительку с. Іванівка,
пенсіонерку, над неповнолітнім ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; зобов'язано
опікуна встановити контроль над майном
неповнолітніх.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність правових підстав
представництва прокурором
Підволочиського району Тернопільської
області інтересів неповнолітнього
ОСОБА_1 в суді.

З свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від
31 березня 2001 року, вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_7 (батько
неповнолітнього ОСОБА_1 свідоцтво про
народження серія НОМЕР_1).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Іванівської сільської ради №7
від 21 березня 2001 року «Про порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна» за ОСОБА_7
встановлено факт права власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1.

В ст.525 Цивільного кодексу Української
PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI (чинного на
смерті спадкодавця ОСОБА_7) зазначено,
що часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а при
оголошенні його померлим - день,
зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI
місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а
якщо воно невідоме, - місцезнаходження
майна або його основної частини.

Згідно ст.527 Цивільного кодексу
Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця, а
також діти померлого, зачаті при його
житті і народжені після його смерті.

В ч.1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу
Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VІ
вказано, що спадкоємство здійснюється
за законом і за заповітом. Спадкоємство
за законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 529 Цивільного
кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №
1540-VI при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті.

З копії рішення Підволочиського
районного суду №2-327/1999 від 08 грудня 1999
року (що міститься в матеріалах
спадкової справи №202 від 27 лютого 2002
року) вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 і
ОСОБА_9, зареєстрований 30 січня 1982 року
в Хоростківській міській раді
Гусятинського рай бюро ЗАГСу, актовий
запис №4.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю
заповіту право на спадщину мали всі
живі на час смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_11
діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2000
року), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_8 від
25.05.1991року), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_9
від 03.11.1989 року), ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_3
від 12.02.1985 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_4
від 03.12.1993 року), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_5
від 28.03.1986 року) та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_6
від 31.01.1983 року), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_14 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_7 від 12.09.2008 року).

Згідно ч.2 ст.548 Цивільного кодексу
Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу Української PCP від 18.07.1963 року №
1540-VI визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Згідно п.113 Наказу Міністерства юстиції
України від 14.06.1994 року № 18/5 «Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України» (чинного на час правовідносин)
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто таким, які фактично
вступили в управління або володіння
спадковим майном чи подали заяву в
державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини (ст.549 Цивільного
кодексу). Доказом вступу в управління
чи володіння спадковим майном можуть
бути: довідка виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним.

Відповідно до архівної довідки №39 від
15 травня 2014 року, виданої начальником
архівного відділу Підволочиської РДА,
по документах архівного фонду
«Іванівська сільська рада» у
погосподорській книзі Іванівської
сільської ради за 2001 рік значиться
господарство ОСОБА_7 - 1958 р.н. - голова
сім'ї, разом з яким проживали: дружина
ОСОБА_9, 1958 року народження, син ОСОБА_10,
1982 року народження, син ОСОБА_6, 1986 року
народження, син ОСОБА_4, 1989 року
народження, дочка ОСОБА_3, 1991 року
народження, син ОСОБА_5, 1993 року
народження, син ОСОБА_1, 2000 року
народження.

Отже, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, а також померлий на даний
час син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7 вважаються
такими, які фактично вступили в
управління або володіння спадковим
майном після смерті ОСОБА_7. Дружина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла на даний
час (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_10,
видане Іванівською сільською радою
Підволочиського району Тернопільської
області 11 квітня 2008 року) у зв'язку із
розірванням шлюбу 09 грудня 1999 року
спадкоємцем за законом першої черги не
являється.

Крім того, згідно п.97 Наказу
Міністерства юстиції України від 14.06.1994
№ 18/5 «Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» державний
нотаріус, який одержав від спадкоємців
повідомлення про відкриття спадщини,
зобов'язаний повідомити про це тих
спадкоємців, місце проживання або
роботи яких йому відоме. Державний
нотаріус може також зробити виклик
спадкоємців шляхом публічного
оголошення або повідомлення про це у
пресі.

Таким чином судом встановлено, що при
оформленні свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 від 27 березня 2002 року,
нотаріусом порушено права 5
неповнолітніх на той час дітей, у тому
числі ОСОБА_1, який на даний момент
досяг лише 14- річного віку та не в змозі
захистити свої права самостійно.

Так, з незрозумілих причин, без
повідомлення інших спадкоємців,
нерухоме майно, а саме житловий
будинок, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом успадковано ОСОБА_9 (у якої
право на спадщину за законом відсутнє)
та старшим сином ОСОБА_10, відповідно ?
частина кожним, чим порушено права 5-х
неповнолітніх осіб на отримання
належної їм частини спадщини.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» спори між боржниками і
стягувачами, а також спори за позовами
інших осіб, прав та інтересів яких
стосуються нотаріальні дії чи акт, у
тому числі про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, про повернення
стягнутого за виконавчим написом
вирішуються судом у порядку цивільного
судочинства за позовами боржників або
зазначених осіб до стягувачів, якщо
однією зі сторін відповідного спору є
фізична особа.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється -
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.261 ЦК України у разі
порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1,
цивільне право якого на спадщину
порушено, є неповнолітнім, строки
позовної давності не порушено.

На підставі наведеного, керуючись ст..
121 Конституції України, ст.ст. 8, 10, 15, 30, 45,
212-215, 221 ЦПК України, ст.ст. 524-527, 529, 548, 549
ЦК Української РСР від 18.07.1963 року
№1540-VІ, ст. 257, 261, 1222,1225,1233,1268 ЦК України,
п. 97, 113 Наказу Міністерства юстиції
України від 14.06.1994 року №18/5 «Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальний дій нотаріусами
України», ст. 50 Закону України «Про
нотаріат», п.16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», суд, -

в и р і ш и в:

Позов прокурора Підволочиського
району Тернопільської області в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11, на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 вартістю 35749
(тридцять п'ять тисяч сімсот сорок
дев'ять) гривень, виданого завідуючим
Підволочиської державної нотаріальної
контори 27 березня 2002 року,
зареєстроване в реєстрі за №954 на ім'я
ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до
апеляційного суду Тернопільської
області через Підволочиський районний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.Й. Могачевська