Придніпровський районний суд
номер справи 2314/9490/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого: судді Смоляра А.О.

при секретарі: Яковлєвій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа : приватний нотаріус
Черкаського районного округу ОСОБА_5
про визнання недійсною довіреності,
виданої ОСОБА_6 на ім’я ОСОБА_4, що
посвідчена 29.09.2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за реєстром № 2465 та
визнання недійсним та скасування
договору дарування частини житлового
будинку від 15.07.2011 року, посвідченого
нотаріусом ОСОБА_7 за реєстром № 2323,
який укладений між ОСОБА_4, який діяв
від імені ОСОБА_6 з однієї сторони та
ОСОБА_3В, яка діяла від імені ОСОБА_8 з
другої сторони,згідно якого
дарувальник подарував а обдарована
прийняла у дар 49/60 частин житлового
будинку № 135 з відповідною частиною
надвірних споруд, що знаходиться в
м.Черкаси по вул.Петровського,
повернувши сторони в попереднє
становище, -

В С Т А Н О В И В:

В Придніпровський райсуд м. Черкаси
звернулась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2.,
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
: приватний нотаріус Черкаського
районного округу ОСОБА_5, в якому
просила визнати недійсною
довіреності, виданої ОСОБА_6 на імя
ОСОБА_4, що посвідчена 29.09.2010 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстром № 2465 та визнання недійсним та
скасування договору дарування частини
житлового будинку від 15.07.2011 року,
посвідченого нотаріусом ОСОБА_7 за
реєстром № 2323, який укладений між
ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_6 з
однієї сторони та ОСОБА_3В, яка діяла
від імені ОСОБА_8 з другої
сторони,згідно якого дарувальник
подарував а обдарована прийняла у дар
49/60 частин житлового будинку № 135 з
відповідною частиною надвірних споруд,
що знаходиться в м.Черкаси по вул.
Петровського, повернувши сторони в
попереднє становище. Свої позовні
вимоги мотивувала тим , що вона
являється рідною матір’ю та опікуном
ОСОБА_2, 02.03.1980р.н. У зв'язку з
недієздатністю ОСОБА_2 рішенням
Черкаської міської ради від 30.05.2003року
її було призначено опікуном. Батьком
ОСОБА_2В являється ОСОБА_6, який
проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні
стосунки між нею та ОСОБА_6 були
припинені 7 грудня 1986р., після
розірвання шлюбу дитина залишилася
проживати з нею. 26 серпня 2013р. їй стало
відомо, що ОСОБА_6 помер. Оскільки їхня
спільна дочка ОСОБА_2 являється
спадкоємцем першої черги, вона
звернулася до нотаріальної контори із
заявою від дочки на прийняття спадщини.
В ході збору відповідних документів їй
стало відомо про надання ОСОБА_6
довіреності на відчуження свого
нерухомого майна, а саме житлового
будинку №135 по вул. Петровського у
м.Черкаси, та послідуючого його
відчуження. Їй було відомо, що ОСОБА_6
тяжко хворів починаючи з 2006р.,
потребував постійного стороннього
догляду. Перед наданням довіреності, а
саме 29.09.2010р. ОСОБА_6 перебував на
стаціонарному лікуванні в Черкаському
обласному кардіологічному центрі, куди
його помістила дочка. Під час їхніх з
дочкою відвідувань ОСОБА_6 був
неадекватний, не впізнавав ні її ні
свою дочку, не розумів що говорив і у
неї склалося враження, що він взагалі
втратив розум. ОСОБА_6 вважає, що
вчиняючи правочин, а саме надаючи
довіреність ОСОБА_4 29.09.2010р. на
відчуження своєї частини будинку №135
по вул. Петровського у м.Черкаси,
ОСОБА_6, у зв'язку із своєю хворобою не
усвідомлював значення своїх дій і не
ними керувати. Даний будинок був
подарований його колишній дружині, із
якою він розлучився у 2005р., перебуваючи
з нею у неприязних стосунках більше 6
років, не спілкувався з нею і не мав
наміру на відчуження своєї частки,
оскільки на його утримані була дочка,
яка є інвалідом з дитинства I групи і
цим порушувалися й права. ОСОБА_6 була
добре обізнана про стосунки ОСОБА_6 із
своєю колишньою дружиною і впевнено
могла говорити про те, що він ніколи не
відчужив би свій будинок.
Переоформлення будинку на ім'я
колишньої дружини ОСОБА_9 суттєво
впливало на інтереси їхньої спільної
дочки, як спадкоємця, права якої
порушені, і тому виникла необхідність у
захисті її прав, що вимусило її
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що скориставшись таким
станом здоров'я ОСОБА_6, ОСОБА_10, за
домовленністю із своєю сестрою ОСОБА_3
та за сприянням юриста Кугота І.П.,
обманним шляхом 29.09.2010р. умовили ОСОБА_6
надати ОСОБА_4 довіренність на
відчуження шляхом укладення договору
дарування своєї частини будинку №135 по
вул. Петровського у м.Черкаси на
користь ОСОБА_10 Просила суд позовні
вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала
та пояснила, що вважає, що заявлений
позов незаконний, необгрунтований і
такий, що не підлягає до задоволення.
Будь-яких доказів того, що нотаріусом,
який посвідчував оспорювану
довіреність, де були виконані вимоги
законодавчих актів щодо перевірки
здатності ОСОБА_6 на час видачі
оскаржуваної довіреності
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними позивачем не надано.
Здатність ОСОБА_6 усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними в
період до та після видачі оспорюваної
довіреності підтверджується вчиненими
ним правочинами, які були нотаріально
посвідчені. 26.03.2010р. ОСОБА_6 видав
довіреність щодо дарування належно
частини будинку №135 по вул.
Петровського у м.Черкаси, 08.04.2010 р.;
14.04.2011р. ОСОБА_6 надав згоду своїй
дружині на виїзд за кордон їхньої
спільної доньки - ОСОБА_11 У всіх цих
випадках перевірялася дієздатність
ОСОБА_6 і будь-яких сумнівів щодо неї у
нотаріусів не виникало, тому вказані
правочини вчинені ОСОБА_6 та
посвідчені нотаріусами є доказом того,
що ОСОБА_6 у 2010-2011р.р. був здатний
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. У зв'язку з наявністю у
нього в останні роки життя серйозних
хвороб ОСОБА_6 постійно знаходився в
полі зору лікарів різних
спеціальностей, однак жоден лікар не
відмітив у нього якихось психічних
відхилень, так само ніколи не виникала
необхідність направити його на
консультацію до лікаря-психіатра.
23.01.2012р., під час проходження МСЕК
жодних психічних відхилень у нього
виявлено не було. ОСОБА_6 ніколи не
перебував у психіатричних закладах,
ніколи та ніким не порушувалося
питання про визнання померлого
недієздатним або обмежено дієздатним
та призначення йому опікуна чи
піклувальника.

Приватний нотаріус ОСОБА_5, яка
залучена сторонами як третя особа в
судове засідання не з’явилась ,
просила справу розглядати без її
участі та надала письмове пояснення
,що посвідчуючи довіреність, видану
ОСОБА_6 на ім’я ОСОБА_4, вона
роз’яснила їм права та суть договору і
ніякого сумніву в психічному стані
ОСОБА_6 вона не виявила , а тому і
посвідчила таку довіреність.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15С, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_4 1.П., переважна більшість
яких має медичну освіту пояснювали, що
у них не виникали сумніви у
адекватності ОСОБА_6, вони вказували, що
раніше він говорив, що будинок перепише
на дочку ОСОБА_20.

Інші свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22 в судовому
засіданні пояснювали, що ОСОБА_6 був
«потухлий, попливший», довго думав і що
він «робив речі, які не вкладалися в
голові, говорив «невпопад» незрозумілі
і дивні речі.

Заслухавши сторони по справі, свідків ,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, що вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній формі.

Згідно вимог ст. 225 вказаного Кодексу
підставою правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними,
може бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її смерті
за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Статтею 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір . Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом достовірно встановлено, і це
об’єктивно підтверджується
висновками амбулаторної посмертної
судово-психіатричної експертизи № 550
від 29.11.2013 року, що за життя ОСОБА_6
хронічними психічними захворюваннями
чи стійкими психічними розладами не
страждав. На час надання довіреності, 29
вересня 2009 року, у ОСОБА_6 не
відмічалися психопатологічні і
виражені дефіцитарні
інтелектуально-мнестичні розлади, які
могли вплинути на правильність
сприйняття ним фактів, що мають
значення для надання довіреності та
усвідомлювати значення своїй дії і
керувати ними.

Покази свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, що
ОСОБА_6 на їх думку страждав психічними
розладами, суд оцінює критично,
оскільки ці свідки не є спеціалістами в
області психіатрії та мало
спілкувалися з ОСОБА_23, щоб робити
висновки вважати його недієздатним, а
вказані ними обставини про
«неадекватну» поведінку померлого, що
згідно з висновком судово-медичної
експертизи такі симптоми – є ніщо інше
як клінічні прояви описаної у нього
декомпенсації з явищами астенії та
мають не конкретний, загальний
характер, не підтверджені
об’єктивними даними і не вкладаються у
певну форму психічних розладів.

Хоча експертний висновок є не
беззаперечним фактором, а одним із
доказів, який повинен оцінюватись у
сукупності з іншими доказами у справі,
а також і медичними картками ОСОБА_6,
які були предметом розгляду експерта,
але по даній справі він повністю
співзвучний з показами більшості
свідків по цій справі.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про не обґрунтованість та
недоведеність при судовому розгляді
заявленого ОСОБА_1 позову, оскільки під
час надання довіреності ОСОБА_6,
вчиняючи правочин, мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності, його
волевиявлення було вільним і
відповідало його внутрішній волі, що
було встановлено нотаріусом під час
посвідчення цієї довіреності.

Позивачка не надала суду об’єктивних
доказів, які б могли бути підставою для
задоволення її позовних вимог, а тому у
суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 225 ЦК України,
ст.ст.60, 209, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа : приватний нотаріус
Черкаського районного округу ОСОБА_5
про визнання недійсною довіреності,
виданої ОСОБА_6 на імя ОСОБА_4, що
посвідчена 29.09.2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_24 за реєстром № 2465 та
визнання недійсним та скасування
договору дарування частини житлового
будинку від 15.07.2011 року, посвідченого
нотаріусом ОСОБА_7 за реєстром № 2323,
який укладений між ОСОБА_4, який діяв
від імені ОСОБА_6 з однієї сторони та
ОСОБА_3В, яка діяла від імені ОСОБА_8 з
другої сторони,згідно якого
дарувальник подарував а обдарована
прийняла у дар 49/60 частин житлового
будинку № 135 з відповідною частиною
надвірних споруд, що знаходиться в
м.Черкаси по вул. Петровського,
повернувши сторони в попереднє
становище– відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.
Черкаси шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: