Справа № 463/591/14
Головуючий у 1 інстанції: Лакомська
Провадження № 22-ц/783/2492/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Азенко М.В.

без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 23 січня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2014
року позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» заборгованість по
кредитному договору №22МБ-46 від 30 липня
2008 року в сумі 157 959 грн. 25 коп.

Рішення суду ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що дії банку свідчать про непрозорість
та невідповідність законодавству та
умовам кредитного договору проведення
розрахунків заборгованості за
кредитним договором №22/МБ-46 від 30 липня
2008 року.

В судовому засіданні 23 січня 2014 року
ПАТ «КБ «Надра» було уточнено позовні
вимоги та вказано, що з відповідачів
необхідно стягнути солідарно 157 959 грн.
25 коп. Тобто, розмір заборгованості
визначений позивачем не відповідав
дійсному розміру заборгованості,
оскільки розрахунок заборгованості
проводився з недотриманням умов
кредитного договору.

Просить рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» 105 795
грн. 59 коп. заборгованості за кредитним
договором №22/МБ-46 від 30 липня 2008 року.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, відтак, у відповідності до ч.
2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є у тому числі договори та
інші правочини. Отже, вказаний вище
договір встановив певні права та
зобов'язання сторін.

Ст. 526 ЦК України регламентує, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 30 липня 2008 року між ВАТ
КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 22/МБ-46 та додаткову
угоду від 30.11.2009 р. Відповідно до п.1.1, 1.2.,
1.3. позивач надав відповідачу ОСОБА_2
кредит у розмірі 210 000 грн. під 19,9 %
річних для придбання
автотранспортного засобу з визначеною
датою погашення кредиту до 30.07.2013 р.
(а.с.6-17).

Позивачем належно виконано умови
договору, видано відповідачу ОСОБА_2
грошові кошти, обумовлені в договорі,
що підтверджується меморіальним
ордером № 814 від 30.07.2008 р (а.с.26).

У відповідності до вимог п.4.3.3. договору
позичальник повертає кредит та сплачує
банку відсотки. Відповідно до п.п.3.1.1.,
3.1.2. договору відповідач ОСОБА_2
зобов'язався сплачувати необхідні
платежі по погашенню кредиту згідно з
Графіком повернення кредиту. Пунктом 8
передбачено, що у разі прострочення
позичальником строку сплати коштів по
погашенню кредиту позичальник сплачує
банку пеню в розмірі не більше
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

У відповідності до вимог ст. 1052 ЦК
України у разі невиконання
позичальником обов'язків, встановлених
договором позики, щодо забезпечення
повернення позики, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів.

П.п.4.2.4 договору передбачено право
банку вимагати дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів, можливих штрафних санкцій,
якщо позичальник несвоєчасно чи не в
повному обсязі вніс черговий платіж у
термін, передбачений договором.

Як встановлено судом, станом на 25.12.2013 р.
загальна сума заборгованості по
кредитному зобов'язанню ОСОБА_2 перед
ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором
№ 22МБ-46 від 30.07.2008р. становить 157959,25 грн.
(а.с. 91) та складається з заборгованості
по кредиту в сумі 149 601,15 грн.,
прострочених відсотках в сумі 5 186, 25
грн., донарахованих процентах 1 984, 71
грн., пені за порушення строку сплати
кредиту в сумі 346, 98 грн., штрафу в сумі
840,16 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про порушення
відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного
договору, що призвело до невиконання
взятих на себе зобов'язань.

Як убачається з матеріалів справи, з
метою забезпечення виконання
зобов'язання відповідно до договору №
22/МБ-46 від 30.07.2008 р. та договорів поруки,
укладених 30 липня 2008 року та додаткових
угод від 30.11.2009 р між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 виступили поручителями за
невиконання позичальником кредитного
зобов'язання (а.с. 18 - 25). Останні
погодились з умовами кредитного
договору без застережень. Відповідно
до умов договорів поруки, а саме п.1.2. та
п.1.3., 2.1 позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України
передбачає, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки..

Відповідно до ч. Г ст. 543 ЦК України у
рззі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, або від будь-кого
з них окремо.

Отже, за невиконання відповідачем
ОСОБА_2 кредитного договору
відповідальність за порушення
зобов'язання лежить також на
поручителях ОСОБА_3, ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
підставність позову і ухвалює рішення
про стягнення солідарно з відповідачів
суми заборгованості по кредитному
договору № 22МБ-46 від 30.07.2008 р. в розмірі
157 959,25 грн..

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Апелянтом не представлено судом жодних
доказів стосовно того, що банком
неправомірно проведено розрахунки
заборгованості всупереч законодавству
та умовам кредитного договору

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи,
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, під час розгляду справи не
допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 23 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.