№1/243/136/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Слов'янський
міськрайонный суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді
Чернишова Ю.В.

при секретарі - Гречко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Слов'янської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування,

В С Т
А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного
суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до
Слов'янської міської ради, яким
просила просить суд встановити факт
постійного поживання її із
спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття
спадщини -ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання за нею
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею
0,1000га, розташовану за цією ж адресою, в
порядку спадкування за законом на
спадкове майно після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач мотивувала
тим, що її матері ОСОБА_2 на підставі
рішення народного суду м. Слов'янська
від 26.05.1971 року належав житловий
будинок АДРЕСА_1. Крім того на підставі
державного акту на право власності на
землю І-ДН №041130, видатного 20.12.1999 року
Слов'янською міською радою, її матері
належала земельна ділянка площею 0,1000
га за зазначеною адресою, яка була
передана для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. З
початку 2011 року вона постійно
проживала з матір'ю, на момент її
смерті та на теперішній час, у
зазначеному будинку. Інших
спадкоємців крім неї немає. 29.10.2013 року
вона звернулась до Першої
Слов'янської нотаріальної кантори з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом, однак
постановою державного нотаріуса їй
було відмовлено. Оскільки на протязі
шести місяців після смерті
спадкодавця, вона не заявляла про
відмову від спадщини, вважає, що
відповідно до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК
України, вважає себе такою, що
прийняла спадщину.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у
повному обсязі,просила їх
задовольнити. При цьому також
пояснила. що вона постійно проживала в
м. Севастополі, де і зареєстрована. На
початку лютого 2011року сусіди
повідомили їй, що матір хворіє та
потребує догляду. У зв'язку із цим, 15
лютого 2011року вона приїхала до матері
за адресою АДРЕСА_1 , щоб доглядати
матір. Однак вже 20 лютого 2011року матір
померла.

Відповідач - Слов'янська
міська рада в судове засідання не
з'явилась, подавши заяву про розгляд
справи без їх участі на підставі
наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення
позивачки, пояснення свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, дослідивши надані суду докази
суд приходить до переконання, що позов
задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку
передбаченому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Захист же
цивільних прав- це передбачені законом
способи охорони цивільних прав у разі
їх порушення чи реальної небезбеки
такого порушення.

Способи захисту перелічені в ст. 16 ЦК
України.

Судом встановлено, що на підставі
рішення народного суду м. Слов'янська
Донецької області від 26.05.1971 року
№2-696-71 за ОСОБА_2 зареєстровано право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
що підтверджується копією рішення та
довідкою КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Слов'янська».

Відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю
І-ДН №041130, виданого 20.12.1999 року
Слов'янською міською радою, ОСОБА_2
належить земельна ділянка площею 0,1000
га, кадастровий номер :007:0272,
розташована по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 22.02.2011 року.

Із свідоцтва про народження
позивачки, свідоцтва про укладення
шлюбу позивачки та свідоцтва про
припинення одруження, вбачається що
ОСОБА_2 є матір'ю позивачки.

29.10.2013 року позивачка звернулась
до Першої Слов'янської нотаріальної
кантори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом,
однак постановою державного
нотаріуса від 29.10.2013 року позивачці
було відмовлено, де державний нотаріус
посилався на те, щоб отримати спадщину
треба її прийняти у встановлений
законом строк. Відповідно до ст. 1272 ЦК
України, якщо спадкоємець, який спільно
не проживав з спадкодавцем на день
відкриття спадщини протягом шести
місяців з часу відкриття спадщини не
подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв
спадщину. Тобто нотаріусом було
відмовлено позивачці у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом з тих підстав, що у визначений
законом строк вона не подавала заяву
про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Як вбачається із роз'яснень
наданих в п.23 Постанови Пленуму
верховного Суду України №7 від
30.05.2008року, - якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Як на докази встановлення
зазначеного факту, позивач послалась
на свідків та акт складений керівником
комітету мікрорайону «Північний» м.
Слов'янська.

Відповідно до акту №476 від 16.11.2013
року складного головою комітету
мікрорайону «Північний», зазначено, що
позивачка на момент смерті своєї
матері ОСОБА_2, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1
мешкала разом з останньою, здійснювла
доглядала за нею та здійснила
поховання, мешкає по теперішній час .

На обгрунтввання доводів
позивачка послалась на свідків.

Так свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4
пояснили, що з 15.02.2011 року позивачка
приїхала у м. Слов'янськ, та мешкала із
своєю матір'ю по день смерті,
здійснювала догляд.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Позивачка зазначає. що саме із цих
підстав вона вважається такою, що
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2.

Аналіз зазначеної норми джає
підстави зробити висновок, що
основними критеріями, за якими
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, за цією нормою, є
постійне проживання із спадкодавцем на
час відкриття спадщини та відсутність
від нього заяви про відмову від
прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про постійне
проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 на час
відкриття спадщини, тобто на
20.02.2011року, суд виходить з того, що
зазначений критерій повинен
відповідати вимогам ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Статтею три
зазначеного закону, передбачено, що
вільний вибір місця проживання чи
перебування - право громадянина
України, а також іноземця та особи без
громадянства, які на законних
підставах перебувають на території
України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, де вони хочуть проживати чи
перебувати. Місце перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік. Місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Реєстрація - внесення інформації
до Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Зазначений закон передбачає
обов'язок особи здійснити реєстрацію
за місцем свого проживання чи місцем
перебування.

Як вбачається із відмітки про
реєстрацію в паспорті ОСОБА_1, остання
зареєстрована з місцем свого
проживання з 2001року по теперішній час,
в м. Севастополь.

Сама позивачка пояснила, що до
матері в м. Слов'янськ вона приїхала 15
лютого 2011року. Тобто до часу смерті
спадкодавця , перебувала за місцем
його проживання всього п'ять днів.

Встановлені у справі обставини,
дають підстави зробити висновок про те,
що на час відкриття спадщини ОСОБА_2,
ОСОБА_1 не проживала постійно разом із
спадкодавцем.

Відсутність зазначеної
обставини, як необхідної умови
прийняття спадщини, свідчить про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 16, 328, 1216, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК
України, , ЗУ «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.3,10,11,209,212,214-215,218, 256 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене в
судову палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов"янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного
суду Ю.В.
Чернишов

Донецької області