АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц7968400
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом за клопотанням Карлтон
Трейдінг ЛТД (Carlton Trading LTD) та Товариства
з обмеженою відповідальністю "Карлтон
Трейдінг Україна", заінтересована
особа Державне підприємство "Готель
"Козацький" про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду

за апеляційною скаргою державного
підприємства «Готель Козацький»

на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 8 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року Карлтон Трейдінг ЛТД
та ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна"
звернулися до суду з зазначеним
клопотанням, в якому вказували, що
рішенням Арбітражного інституту
Торгової палати м. Стокгольма від 30
вересня 2011 року із змінами, внесеними
постановою від 20 жовтня 2011 року,визнано
обов'язковим для сторін договір про
спільну інвестиційну діяльність за
участю іноземного інвестора (без
створення нової юридичної особи) між
ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна»,
Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель
«Козацький» від 03 жовтня 2000 року з
урахуванням додаткових угод до нього
(Додаткова угода №1 від 02 березня 2001 р.;
Додаткова угода №2 від 12 січня 2004 р.;
Додаткова угода №01-А від 21 жовтня 2004 р.;
Додаткова угода №01-В від 24 грудня 2004 р.
Додаткова угода №3 від 07 червня 2007 р.:
Додаткова угода №4 від 14 травня 2010 р.).
Визначено, що частка (сумарний
пай) ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в
спільній діяльності за договором про
спільну інвестиційну діяльність за
участю іноземного інвестора (без
створення нової юридичної особи) між
ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна»,
Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель
«Козацький» від 03 жовтня 2000 року в
цілому складає в грошовому вираженні,
відповідно, 29 347 881.13 грн. у відсотковому
вираженні 40.59%, 533 000 грн. у відсотковому
вираженні 0,74%, 42 407 044 грн. у
відсотковому вираженні 58.67%. Визнано, що
частки (паї) в об'єкті спільної
діяльності, який знаходиться за
адресою: Україна, місто Київ вулиця
Михайлівська. 1/3, складають відповідно:
ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в
грошовому вираженні 24 683 769,64 грн.,у
відсотковому вираженні 39,28%., Карлтон
Трейдінг ЛТД в грошовому вираженні 533
000 грн.,у відсотковому вираженні 0,86%.,
ДП «Готель«Козацький» в грошовому
вираженні 37 615 1 86.00 грн., у відсотковому
вираженні 59,86%.

Визнано, що частки (паї) в об'єкті
спільної діяльності, який знаходиться
за адресою: Україна,місто Київ,
провулок Т. Шевченко. 5 складають
відповідно: ТОВ «Карлтон Трейдінг
Україна» в грошовому вираженні 2 021
662,85грн.,у відсотковому вираженні 43,85%,
ДП «Готель«Козацький» в грошовому
вираженні 2 588 432 грн., у відсотковому
вираженні 56,15%.

Визнано частки (паї) в об'єкті
спільної діяльності, який знаходиться
за адресою: Україна, м.Київ, вул
Авіаконструктора Антонова, 2/32, корпус
72, складають відповідно:ТОВ «Карлтон
Трейдінг Україна» в грошовому
вираженні 2 643 000 грн., у відсотковому
вираженні 54,54%, ДП «Готель
«Козацький» в грошовому вираженні 2 203
426 грн., у відсотковому вираженні 45,46%.

Зобов'язано ДП «Готель «Козацький»
обліковувати об'єкти спільної
діяльності на окремому балансі
(балансі спільної діяльності),як
спільну часткову власність ТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон
Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький».

Уповноважено ТОВ «Карлтон Трейдінг
Україна» на ведення загальних
(спільних) справ за договором про
спільну інвестиційну діяльність за
участю іноземного інвестора (без
створення нової юридичної особи) між
ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна»,
Карлтон ТрейдінгЛТДта ДП «Готель
«Козацький» від 03 жовтня 2000 року та
зобов'язано ДП «Готель «Козацький»
передати ТОВ «Карлтон Трейдінг
Україна» повноваження учасника
договору, якому доручено ведення
загальних (спільних) справ.

Стягнуто з ДП «Готель«Козацький» на
користь ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна»
мінімальний гарантований прибуток з
урахуванням індексу інфляції в розмірі
11 208 380,18 грн., відсотки - 492 312,65 грн. та на
користь Карлтон Трейдінг ЛТД
мінімальний гарантований прибуток з
урахуванням індексу інфляції в розмірі
204 029.74 грн., відсотки - 8 967,33грн.

Визнано,що сторони несуть солідарну
відповідальність за сплату
арбітражних витрат. У відносинах між
сторонами обов'язок виплати
арбітражних витрат покладено на
Державне підприємство «Готель
«Козацький» Міністерства оборони
України в сумі розміру 90 000 євро та 29 000
шведських крон, в іншій частині - на ТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна» та Карлтон
Трейдінг ЛТД солідарно.Стягнуто з ДП
«Готель «Козацький» на користь ТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна» арбітражні
витрати в розмірі 90 000 Євро та 29 000,00
шведських крон, а на користь ТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна» витрати на
представника врозмірі 95 000
грн.,протягом 20 днів з моменту
отримання цього рішення.

Посилаючись на те, що боржник ДП
«Готель»Казацький» був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, приймав участь у розгляді
справи, отримав копію рішення, проте у
добровільному порядку судове рішення
не виконує,заявники просили надати
дозвіл на примусове виконання
остаточного рішення Арбітражного
інституту Торгової палати м.
Стокгольма (Королівство Швеція) від 30
вересня 2011 року (в редакції 20 жовтня 2011
року із змінами, внесеними постановою
від 20 жовтня 2011 року № 3) у справі V (001/2011)
та видати виконавчі листи на його
виконання.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 8 травня 2014 року
клопотання задоволено та надано дозвіл
на примусове виконання остаточного
рішення Арбітражного інституту
Торгової палати м. Стокгольма
(Королівство Швеція) від 30 вересня 2011
року (в редакції 20 жовтня 2011 року із
змінами, внесеними постановою від 20
жовтня 2011 року № 3) у справі V(001/2011) за
позовом Карлтон Трейдінг ЛТД таТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна» до ДП
«Готель «Козацький» Міністерства
Оборони України.

Не погодившись з ухвалою суду ДП
«Готель «Козацький» подало апеляційну
скаргу та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просить ухвалу суду скасувати та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні клопотання.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що судом
допущена суттєва неповнота в
з'ясуванні обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи і суд
не надав належної оцінки тому, що
згідно рішення Господарського суду
міста Києва,яке набрало чинності,
припинено провадження у справі щодо
позовних вимог ТОВ «Карлтон Трейдінг
Україна» до ДП «Готель «Козацький»,а
зустрічний позов Державного
підприємства задоволено частково та
визнано недійсним договір про спільну
інвестиційну діяльність від 3 жовтня 2000
року,а тому, є недійсними також і
положення договору,щодо арбітражного
застереження. Зазначене порушення
процесуального права,вважає апелянт,
потягнуло невірне застосування судом
матеріального право,а саме ст. 396 ЦПК
України.

В судове засідання суду
апеляційної інстанції заявники та
заінтересована особа ДП «Готель
«Козацький» не з'явилися, про розгляд
справи повідомлені відповідно до
закону належно.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
розгляд справи здійснено у відсутності
осіб, які беруть участь у справі та без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Представник ДП «Готель «Козацький»
через канцелярію Апеляційного суду м.
Києва подав письмове клопотання про
відкладення розгляду справи на інший
час,посилаючись на зайнятість його в
іншій справі.

Проте,колегія суддів не визнала
причини неявки представника апелянта в
судове засідання поважними,оскільки ДП
«Готель «Козацький» є юридичною
особою,і окрім представника, який
приймав участь в розгляді цієї справи,
не позбавлений можливості направити
іншого представника, до того ж, як
вбачається повідомлення про розгляд
цієї справи Апеляційним судом м. Києва
було направлено ДП «Готель»Козацький»
2 червня 2014 року,тобто раніше, чим
повідомлення Окружного
адміністративного суду м.
Києва, яке було направлено 16 червня 2014
року.

З огляду на викладене та відповідно до
ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
вважає,що неявка сторін, або інших
осіб,які беруть участь у
справі,належним чином повідомлених про
час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Через канцелярію суду надійшло також
клопотання представника ДП
«Козацький» про зупинення провадження
в справі до розгляду в апеляційному
порядку рішення господарського суду м.
Києва від 17 січня 2012 року за
апеляційною скаргою Карлтон Трейдінг
ЛТД. Проте, колегія суддів не вбачає
підстав для зупинення справи,з
зазначених підстав, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
зазначене рішення набрало чинності
відповідно до постанови Київського
апеляційного господарського суду від 17
квітня 2012 року та постанови Вищого
Господарського суду України від 10
липня 2012 року (а.с.92-10).

Окрім цього, через канцелярію
Апеляційного суду м. Києва подано
клопотання представника Міністерства
Оборони України про залучення його до
участі в справі,проте, колегія суддів
також не вбачала підстав для
задоволення зазначеного клопотання,з
підстав відсутності за законом
повноважень щодо залучення осіб до
участі в справі на стадії розгляду
справи в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 391 ЦПК України рішення
іноземного суду може бути пред'явлено
до примусового виконання в Україні
протягом трьох років з дня набрання ним
законної сили, за винятком рішення про
стягнення періодичних платежів, яке
може бути пред'явлено до примусового
виконання протягом усього строку
проведення стягнення з погашенням
заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ст. 396 ЦПК, клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду не
задовольняється у випадках,
передбачених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Якщо
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено: якщо рішення
іноземного суду за законодавством
держави, на території якої воно
постановлено, не набрало законної сили;
якщо сторона, стосовно якої
постановлено рішення іноземного суду,
була позбавлена можливості взяти
участь у судовому процесі через те, що
їй не було належним чином повідомлено
про розгляд справи; якщо рішення
ухвалене у справі, розгляд якої
належить виключно до компетенції суду
або іншого уповноваженого відповідно
до закону органу України; якщо ухвалене
рішення суду України у спорі між тими
самими сторонами, з того ж предмета і на
тих же підставах, що набрало законної
сили, або якщо у провадженні суду
України є справа у спорі між тими
самими сторонами, з того ж предмета і на
тих же підставах до часу відкриття
провадження у справі в іноземному суді;
якщо пропущено встановлений
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, та цим Законом строк
пред'явлення рішення іноземного суду
до примусового виконання в Україні;
якщо предмет спору за законами України
не підлягає судовому розгляду; якщо
виконання рішення загрожувало б
інтересам України; в інших випадках,
встановлених законами України.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
міжнародний комерційний арбітраж»,
арбітражне рішення, незалежно від того,
в якій країні воно було винесено,
визнається обов'язковим і при поданні
до компетентного суду письмового
клопотання виконується з урахуванням
положень цієї статті та статті 36
закону.

Згідно роз'яснень,викладених в п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
клопотань про визнання й виконання
рішень іноземних судів та арбітражів і
про скасування рішень, постановлених у
порядку міжнародного комерційного
арбітражу на території України" №12 від
24.12.1999р. суди повинні з'ясовувати
наявність міжнародних договорів про
взаємне надання правової допомоги між
Україною і державою, про визнання й
виконання рішення суду чи арбітражу
якої надійшло клопотання. У даний час є
чинними, зокрема, такі міжнародні
договори з цього питання, які уклала
Україна або до яких вона приєдналась: в)
Конвенція про визнання й виконання
іноземних арбітражних рішень, укладена
у м.Нью-Йорку в 1958 р. (далі - нью-йоркська
Конвенція). Відповідно до ст.2 цієї
Конвенції термін "арбітражне рішення"
включає як рішення, постановлені
арбітрами, призначеними в кожній
окремій справі, так і рішення,
постановлені постійними арбітражними
органами, до яких звернулися сторони.
Сторонами у таких справах можуть бути і
фізичні, і юридичні особи. Учасницями
цієї Конвенції є значна частина держав
світу, в тому числі Україна. Указом
Президії Верховної Ради УРСР від 22
серпня 1960 р. про ратифікацію Конвенції
визначено, що Україна застосовуватиме
її положення щодо арбітражних рішень,
постановлених на території держав, які
не є учасницями Конвенції, лише на
умовах взаємності.

Нью-Йоркською конвенцією про визнання
та виконання іноземних арбітражних
рішень від 10 липня 1958 року (далі -
Нью-Йоркська конвенція),
основоположним принципом визначено, що
держава, що її підписала, зобов'язана
визнавати іноземні арбітражні рішення
обов'язковими та виконувати їх.
Презюмуючи обов'язковість
арбітражного рівняння, конвенція
передбачає вичерпний, що не підлягає
розширеному тлумаченню, перелік
підстав, за яких компетентний суд може
відмовити у визнанні та виконанні
арбітражного рішення.

Підстави до відмови у визнанні й
виконанні іноземного арбітражного
рішення згідно Нью-Йоркської конвенції
( мовою оригіналу) :

В признании и приведении в исполнение
арбитражного решения может быть
отказано по просьбе той стороны, против
которой оно направлено, только если эта
сторона представит компетентной
власти по месту, где испрашивается
признание и приведение в исполнение.
доказательства того, что:

а) стороны в соглашении. указанном в
статье 2 были по применимому к ним
закону в какой-либо мере недееспособны
или это соглашение недействительно по
закону, которому стороны это
соглашение подчинили, а при отсутствии
такого указания - по закону страны, где
решение было вынесено, или

b) сторона, против которой вынесено
решение, не была должным образом
уведомлена о назначений арбитра или об
арбитражном разбирательстве или по
другим причинам не могла представить
свои объяснения,или

с) указанное решение вынесено по спору,
не предусмотренному или не

подпадающему под условия арбитражного
соглашения или арбитражной оговорки в
договоре, или содержит постановления
по вопросам, выходящим за пределы
арбитражного соглашения или
арбитражной оговорки в договоре, с тем,
однако, что если постановления по
вопросам, охватываемым арбитражным
соглашением или оговоркой, могут быть
отделены от тех, которые не
охватываются таким соглашением или
оговоркой, то та часть арбитражного
решения, которая содержит
постановления по вопросам,
охватываемым арбитражным соглашением
или арбитражной оговоркой в договоре,
может быть признана и приведена в
исполнение, или

d)состав арбитражного органа или
арбитражный процессе не
соответствовали

соглашению сторон или, при отсутствии
такового, не соответствовали закону
той страны, где имел место арбитраж, или

e)решение еще не стало окончательным
для сторон или было отменено или

приостановлено исполнением
компетентной властью страны, где оно
было внесено, или страны, закон которой
применяется.

У визнанні й виконанні рішення може
бути відмовлено також у випадках, коли
компетентні органи влади держави, в
якій буде проведено визнання або
виконання, вимагають знайти що: об'єкт
спору не може бути предметом
арбітражного розгляду за законом цієї
держави; визнання або виконання буде
суперечити публічному порядку цієї
держави.

Чинні міжнародні договори України,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства і
застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства. Якщо міжнародним
договором України, який набрав
чинності в установленому порядку,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору (ст. 19 Закону України «Про
міжнародні договори в Україні»).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 3 жовтня 2000 року між
ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна».
Карлтон Трейдінг ЛТД та Державним
підприємством «Готель «Козацький»
Міністерства оборони України укладено
договір про спільну інвестиційну
діяльність за участю іноземного
інвестора (без створення нової
юридичної особи).

Відповідно до додаткової угоди від 14
травня 2010 року № 4 до зазначеного
договору передбачено, що всі
розбіжності між сторонами підлягають
розгляду Арбітражним інститутом
Торгової палати м. Стокгольма
відповідно до матеріального права
України.

30 вересня 2011 року Арбітражним
інститутом Торгової палати м.
Стокгольма ухвалено остаточне
арбітражне рішення (в редакції
20.10.2011р.з змінами, внесеними Постановою
№3 від 20.10.2011р.) у справі № V 001/2011 за
позовом Карлтон Трейдінг ЛТД, ТОВ
"Карлтон Трейдінг Україна" до
Державного підприємства «Готель
«Козацький» Міністерства оборони
України.

Відповідно до повідомлення
Арбітражного інституту торгової
палати м. Стокгольма від 01.12.2011р.
арбітражне рішення у вказаній справі
від 30 вересня 2011 року вступило в
законну силу з дати його винесення.

Згідно зі шведським законодавством,
арбітражне рішення не підлягає
оскарженню.

Задовольняючи клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма від 30 вересня 2011
року (в редакції 20.10.2011р., із змінами,
внесеними Постановою №3 від 20.10.2011р.) за
позовом Карлтон Трейдінг ЛТД та ТОВ
«Карлтон Трейдінг Україна» до ДП
«Готель» Козацький», Міністерства
оборони України,суд першої інстанції
відповідно до вимог діючого
законодавства не встановив підстав для
відмови в наданні такого дозволу та
виходив з того, що ДП «Готель
«Козацький» приймало участь при
розгляді справи Арбітражним судом,
представником надавались заперечення
на позов, а в подальшому товариством
отримано копію остаточного рішення
Арбітражного інституту Торгової
палати м. Стокгольма ухваленого 30.09.2011
року і у відповідності до ч.8 ст.395 ЦПК,
визначив до стягнення суми в
національній валюті за курсом
Національного банку України на день
постановлення ухвали.

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного
з'ясування обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, надання
належної правої оцінки зібраним у
справі доказів та застосування
правових норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що ухвала
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі ДП
«Готель «Козацький» на рішення
Господарського суду міста Києва від 17
січня 2012 року ,яким визнано недійсним
договір про спільну інвестиційну
діяльність від 30 жовтня 2000
року,укладений між ДП
«Готель»Козацький» та компанією
Карлтон ЛТД та ТОВ «Карлтон Трейдінг
Україна», а тому арбітражне
застереження,згідно додаткової угоди
№4 є також недійсним не ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону
та,відповідно, не приймаються колегією
суддів,оскільки рішення арбітражу,як
на час винесення ухвали суду першої
інстанції так і на час перегляду її в
апеляційному порядку, є чинним, дійсним
та прийнятим раніше рішення
Господарського суду від 17 січня 2012
року. ДП «Готель «Козацький» не надав
відповідного рішення суду про визнання
цього арбітражного застереження
недійсним.

Окрім цього,зазначене рішення
Господарського суду не має
преюдиційного значення стосовно
ухвали суду,яка оскаржується,
оскільки,як вбачається, суб'єктний
склад по справах є різним.

Щодо доводів апеляційної скарги про
застосування судом ч.2 ст.396 ЦПК
України,слід зазначити, що вказана
норма застосовується лише у випадку
відсутності міжнародного
договору,яким би було передбачено
випадки для відмови у задоволені
клопотання. З урахуванням цього, судом
першої інстанції при вирішення
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду, вірно застосовано ,як
національне законодавство так і
Нью-йоркську конвенцію,якою
встановлені виключні підстави для
відмови у визнанні та приведенні до
виконання арбітражного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом процесуального та
матеріального права не знайшли свого
підтвердження, на правильність
висновків суду не впливають та їх не
спростовують,не є такими, що не тягнуть
за собою безумовне скасування ухвали
суду.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє і залишає ухвалу суду без
змін,якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,312, 313,315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Готель «Козацький»
Міністерства оборони України -
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 8 травня 2014 року
залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді