Справа № 522/3517/13-ц
Провадження № 2/522/1991/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення у солідарному порядку
грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 25 травня 2010 року
він уклав з відповідачами договір
позики на строк до 4 червня 2010 року, за
яким останні отримали грошові кошти в
розмірі 18 160 доларів США, що є
еквівалентом 144 553 грн. 60 коп., про що є
відповідна розписка. У випадку
несвоєчасного повернення грошових
коштів, ОСОБА_3 зобов'язався
виплачувати щомісячно 5 % від залишку
боргу та повернути весь борг до 11
вересня 2010 року. Відповідачі
зобов'язання за договором позики не
виконали, борг не повернули.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 борг за договором позики в
розмірі 227 238 грн. 26 коп.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 2 березня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 4 липня 2012 року,
позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку
на користь позивача борг за договором
позики з урахуванням індексу інфляції
і процентів у розмірі 227 238 грн. 26 коп. та
судові витрати в розмірі 1 820 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2013 року
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 2 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
4 липня 2012 року в частині позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики
скасоване, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Представником позивача було подано до
суду змінену позовну заяву, у якій він
просить стягнути з відповідачів суму
позики у розмірі 18 160 дол. США та суму
процентів у розмірі 311 961,56 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив
у задоволенні позову відмовити з
підстав викладених у запереченнях на
позов.

Відповідач ОСОБА_3 просив у заяві
відмовити у задоволенні позовних вимог
у відношенні ОСОБА_2

Суд вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, свідків, приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

У судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем ОСОБА_3
було укладено договір позики в розмірі
18 160 доларів США, що є еквівалентом 144 553
грн. 60 коп., зі строком повернення
грошових коштів до 04 червня 2010 року, про
що є відповідна розписка від 28 травня
2010 року. Проте у встановлений строк
борг відповідачем не повернутий.

З матеріалів справи вбачається, що суму
грошових коштів згідно з розпискою від
28 травня 2010 року отримав відповідач
ОСОБА_3, отже ОСОБА_2 не є стороною
спірного договору, також у ній не
зазначено про солідарний обов'язок.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК
України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Аналіз зазначених норм матеріального
права надає підстави для висновку, що
при покладення обов'язку на одного з
подружжя, який не був стороною у
договорі позики, доказуванню підлягає
укладення договору позики та отримання
позики для потреб та в інтересах сім'ї.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Так, дійсно, відповідно до ст. 65 СК
України договір, складений одним з
подружжя в інтересах сім`ї, створює
обов`язки для другого подружжя, якщо
майно одержане за договором
використане в інтересах сім`ї.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, суду не доведене, що гроші,
отримані відповідачем ОСОБА_3 у борг
від позивача, були використані на
спільні потреби сім`ї, тому суд
доходить до висновку про те, що у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2
слід відмовити у повному обсязі.

Крім того, враховуючи, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 2 березня 2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 4 липня 2012 року,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
борг за договором позики з урахуванням
індексу інфляції і процентів у розмірі
227 238 грн. 26 коп. та судові витрати в
розмірі 1 820 грн., та в частині цих
позовних вимог залишено без змін, у
суду відсутні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення
ОСОБА_3 суми позики та відсотків, так як
це призведе до подвійного стягнення, що
є неприпустимим.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення у солідарному
порядку грошових коштів за договором
позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя

25.06.2014