УХВАЛА

іменем україни

2 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання дій
незаконними та стягнення відсотків на
банківський вклад за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 27
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 2
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 6 червня 2008 року між її батьком,
ОСОБА_4 та публічним акціонерним
товариством «ПриватБанк» (далі - ПАТ
«ПриватБанк») було укладено депозитний
договір на суму 5 тис. грн, у якому
міститься заповідальне розпорядження
на її ім'я. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер,
вона є єдиним спадкоємцем. 8 лютого 2012
року вона отримала свідоцтво про право
на спадщину за заповідальним
розпорядженням. У подальшому вона
звернулась до відповідача для
отримання належних їй грошових коштів.
Проте їй було повернуто суму вкладу, а
нараховані відсотки на вклад не
повернули, посилаючись на те, що
відсотки банк має повернути лише
вкладнику, тобто її батьку, а не їй, як
спадкоємцю.

Позивачка просила визнати дії
відповідача незаконними, стягнути на
її користь відсотки за вказаним
договором у розмірі 972 грн 34 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 2 квітня 2014 року, позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відмови
виплатити ОСОБА_3, як спадкоємцю,
відсотки на банківський вклад за
договором від 6 червня 2008 року
незаконними. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
972 грн 34 коп. відсотків на банківський
вклад за договором від 6 червня
2008 року. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суди виходили з
того, що відповідач не виконує взятих
на себе зобов'язань, а тому його дії
щодо відмови виплатити
ОСОБА_3, як спадкоємцю, відсотки на
банківський вклад за договором є
незаконними. Крім того, стягуючи на
користь позивачки відсотки на
банківський вклад, суди виходили зі
ставки 19,5 % річних, обґрунтовуючи тим,
що між ОСОБА_4 та банком було укладено
додаткову угоду про збільшення
процентної ставки за договором.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 6 червня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір, відповідно до умов
якого останній передав банку грошові
кошти у сумі 5 тис. грн на термін 12
місяців по 6 червня 2009 року включно.
Процентна ставка вкладу за цим
договором складає 18,5 %
річних. Крім того, у вказаному договорі
міститься заповідальне розпорядження,
у якому зазначено, що у разі його смерті
вкладом і нарахованими процентами
розпоряджається ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
заповідальним розпорядженням від 8
лютого 2012 року, спадкоємцем майна
ОСОБА_4 є його дочка, ОСОБА_3 Спадщина на
яку видано свідоцтво, складається з
грошових вкладів з відповідними
відсотками та нарахованою
компенсацією, що знаходиться у
відділенні № 25 Кіровоградської філії
ПАТ КБ «ПриватБанк» на відкритих
рахунках, у тому числі рахунку
НОМЕР_1, поточна сума 5 тис. грн.

6 березня 2012 року ОСОБА_3, як спадкоємцю
ОСОБА_4 виплачено суму вкладу за
договором вкладу від 6 червня 2008 року у
сумі 5 045 грн 94 коп.

Відповідно до ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з особою кредитора.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1061 цього Кодексу банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу у розмірі, встановленому
договором банківського вкладу, вони
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списання з рахунку
вкладника з інших підстав.

Проте, стягуючи на користь позивачки
суму процентів за договором, суди
виходили з того, між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду, відповідно умов якої
продовжено строк дії договору з 6
червня 2010 року по 6 червня 2011 року
включно та збільшено відсоткову ставку
по вкладу на новий термін з 18,5 % до 19,5 %
річних.

При цьому суди не звернули увагу на те,
що на вказаній угоді відсутній підпис
ОСОБА_4, тому не дали оцінки тому, чи є
цей договір укладеним (а.с. 7).

Таким чином, посилання на вказану
додаткову угоду, без належного
з'ясування факту укладення такої угоди
та підписання її саме ОСОБА_4, є
передчасним.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.
212-214, 315 ЦПК України суди на зазначене
уваги не звернули; не встановили
фактичних обставин та передчасно
стягнули проценти за договором
банківського вкладу у підвищеному
розмірі.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення у частині стягнення
відсотків на банківський вклад не
можуть вважатись законними й
обґрунтованими, тому відповідно до ст.
338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню у цій частині з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 2 квітня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко