Провадження № 2/359/61/2014
Справа № 359/7995/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2013 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Івченко (Брик)
В.І.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борисполі
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку -

в с т а н о в и в :

07 серпня 2013 року від ОСОБА_4 до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області надійшла вище
зазначена позовна заява, з проханням :
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
виселити з квартири АДРЕСА_1; визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням та
виселити з квартири АДРЕСА_1; зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
він є власником квартири АДРЕСА_1,
Бориспільського району, Київської
області. В даній квартирі він
зареєстрований з 1985 року. Також у
квартирі з 2011 року зареєстрований
відповідач ОСОБА_3

Відповідачі проживають у квартирі
самовільно заселились до неї шляхом
зівання замку на вхідних дверях до
квартири.

Договір оренди (найму) житлового
приміщення він з відповідачами не
укладав, а також йому не відомо, яким
чином у квартирі зареєстрований
ОСОБА_3, оскільки свою згоду на
реєстрацію він як власник не надавав.

У судове засідання позивач, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи не з'явився.
Натомість представляти свої інтереси в
суді уповноважив захисника ОСОБА_1, яка
позовні вимоги повністю підтримала та
просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове
засідання з'явились, позовні вимоги не
визнали та просили відмовити у їх
задоволенні в повному обсязі. ОСОБА_2
зазначила, що до спірної квартири вона
вселилась разом з сином на підставі
усної домовленості з ОСОБА_5 про
купівлю - продаж вказаної квартири.
ОСОБА_5 представився їй племінником
позивача та зазначив, що ОСОБА_4
знаходиться в місцях позбавлення волі,
хворіє на туберкульоз, у зв'язку з чим
потребує ліків та коштів на їх
придбання, через що уповноважив його
(племінника) підшукати покупця на його
квартиру, що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1 На підтвердження досягнутої
домовленості про купівлю цієї квартири
ОСОБА_2 за розпискою сплатила ОСОБА_5 в
рахунок завдатку за дім 500 гривень.
Після чого останній дозволив
відповідачам заселитись до квартири
позивача. Після цього ОСОБА_5 вона
більше не бачила. Документів на
квартиру та доручення виданого ОСОБА_4
на імя ОСОБА_5 останній ОСОБА_2 не
показував. Син ОСОБА_3 зареєстрований у
вказаній квартирі на підставі заяви
останнього про видачу паспорту
громадянина України, в якій син місцем
проживання вказав адресу - АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що вона є
колишньою дружиною позивача, проте і
досі підтримує з ним дружні стосунки.
Зазначила, що єдиним власником цієї
квартири є ОСОБА_4 З 2005 року він
перебував в місцях позбавлення волі.
Вказала, що була особисто присутня в
момент, коли до позивача прийшли
працівники міліції та забрали його з
дому для відбування покарання за
вироком суду. Позивач в її присутності
замкнув вхідні двері квартири на ключ,
який нікому на зберігання не віддавав.
З вказаної квартири позивач не
виписувався та з реєстрації не
знімався. Зі слів ОСОБА_4 знає, що
останній доручень на імя ОСОБА_5 щодо
підшукування та продажу його квартири
не давав, до сільської ради щодо
надання дозволу відповідачам
вселитись до його квартири чи
зареєструватись у ній, із заявами не
звертався. Про факт вселення до
квартири ОСОБА_4 відповідачів зі згоди
ОСОБА_5 знає безпосередньо з його слів.
На даний момент позивач не може ввійти
у власну квартиру, оскільки
відповідачі не впускають його у власне
житло та не висиляються з нього.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що працює
на посаді голови Любарецької сільської
ради Бориспільського району Київської
області з 2010 року, проте як місцевий,
добре знає всіх мешканців села.
Позивача знає багато років.
Підтвердив, що квартира за адресою
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_4 Підтвердив той факт, що позивач
тривалий час був відсутнім в селі через
відбування покарання в місцях
позбавлення волі, проте звільнившись
вернувся, проте вселитись до власної
квартири не може через проживання в ній
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Про підстави вселення
останніх до квартири позивача нічого
не знає. Зазначив лише, що згоди як від
власника квартири до сільської ради
про вселення відповідачів чи про їх
реєстрацію в ній ОСОБА_4 не надавав.
Крім того, вважає що реєстрація ОСОБА_3
у вказаній квартирі є незаконною,
оскільки здійснена без згоди власника
квартири та без дозволу голови
сільської ради. У зв'язку з чим 11.10.2011
року надсилав до СГІРФО
Бориспільського МРВ ГУ МВС України в
Київській області листа з проханням
виписати ОСОБА_3 з даної квартири.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідачів, покази свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_4, є власником квартири,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 794683 від
27.02.2013 року виданого державним
нотаріусом Бориспільської районної
державної нотаріальної контори
Київської області ( а.с. 9).

ОСОБА_4 вказану квартиру успадкував
після смерті своїх батьків, що
підтверджується свідоцтвами про право
на спадщину за законом, посвідченими
27.02.2013 року та виданими державним
нотаріусом Бориспільської районної
державної нотаріальної контори (а.с. 7-8).

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 01.08.2013 року за № 357 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, його мати, не
зареєстрована, але проживає за цією
адресою (а.с. 10).

З довідки виданої виконавчим комітетом
Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області від 01.08.2013 року за № 358
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1
особовий рахунок значиться за ОСОБА_4,
якому належить даний будинок і на
житловій площі проживають та
зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживан-ня і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд : продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника житлового будинку, що
проживають разом з ним, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції
України позбавити громадянина житла
можна лише на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник
може звернутися до суду з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
порушення його прав.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Із положень ст. 391 ЦК України
вбачається, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійснені
ним права користування своїм майном.

Відповідно до ст. 109 ЖК України якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення без надання жилого
приміщення може бути засобом
цивільно-правової відповідальності за
порушення договору, закону,
суб'єктивних прав інших осіб. Таке
виселення може настати у разі: 1)
руйнування або псування житла наймачем
або іншими особами, за дії яких він
відповідає; 2) використання житла
наймачем або особами, за дії яких він
відповідає, не за призначенням; 3)
систематичного порушення наймачем або
особами, за дії яких він відповідає,
прав та інтересів сусідів; 4)
незаконного зайняття жилого
приміщення; 5) визнання ордера на жиле
приміщення недійсним внаслідок
неправомірних дій осіб, які одержали
ордер.

Незважаючи на встановлені норми закону
позивач фактично позбавлений
законного права користування
квартирою, яка належить йому на праві
приватної власності.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Крім того у судовому засіданні
встановлено, що договорів оренди чи
найму житлового приміщення сторони не
укладали.

Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України
22.11.2012 року № 1077, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за № 2109/22421, зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі: судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

ОСОБА_3 зареєстровано на підставі заяви
останнього про видачу паспорту
громадянина України у зв'язку з
досягненням 16-ти років. У вказаній
заяві в графі місце проживання ним
вказано адресу - АДРЕСА_1. Вказана заява
підписана, крім заявника, начальником
паспортної служби та паспортистом та
не погоджена з головою сільської ради,
оскільки відсутній його підпис у заяві
та талоні до неї. Крім того, вказаний
будинок має дві квартири, проте ОСОБА_3
у заяві не вказано номер квартири, за
якою його слід зареєструвати.

Згідно листа Любарецької сільської
ради Бориспільського району Київської
області від 11.10.2011 року за № 527
адресованого завідуючому СГІРФО
Бориспільського МРВ ГУ МВС України в
Київській області, голова сільської
ради вказував на помилковість дій щодо
реєстрації ОСОБА_3 в квартирі за
адресою АДРЕСА_1 та просив виписати
останнього з неї.

Суд вважає, що за таких обставин,
порушене право власності позивача щодо
користування та розпорядження
квартирою на власний розсуд, підлягає
судовому захисту, шляхом виселення
відповідачів та зняття з
реєстраційного обліку відповідача
ОСОБА_3.

Позовні вимоги про визнання
відповідачів втратившими право
користування житловим приміщенням не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового
кодексу України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Судом встановлено, а також ніким не
оспорюється, що відповідачі проживають
на даний час у квартирі АДРЕСА_1, яка на
праві приватної власності належить
позивачу.

З цих підстав норми закону про визнання
втратившими право користування
житловим приміщенням не підлягають
застосовуванню до спору, який виник між
сторонами.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про необхідність
виселення відповідачів з квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки останні займають таке житлове
приміщення без законних на те підстав
та зняття з реєстраційного обліку
відповідача ОСОБА_3.

Судові витрати по даній справі
складають сплачений позивачем при
подачі позову до суду судовий збір в
сумі 115 гривень 00 копійок (а.с.1), який
відповідно до вимог ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
підлягає стягненню солідарно з
відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 109, 71, 72, 150, 156 Житлового кодексу
України, ст. 319, 321, 383, 386, 387 Цивільного
кодексу України, ст. 41, 47 Конституції
України, п. 3.1 Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України
22.11.2012 року № 1077, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за № 2109/22421, ст. 4, 10, 60, 212, 214, 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
без надання іншого жилого приміщення.

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 судові витрати в
розмірі 115 гривень 00 копійок (сто
п'ятнадцять грн.).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення до апеляційного
суду Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.В. Яковлєва