Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, скасування державної
реєстрації права власності та визнання
права власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ПАТ
«Кредитпромбанк», про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, скасування державної
реєстрації права власності та визнання
права власності.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24
жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

10 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1. Указаний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 липня 2013 року в задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання недійсним вищезначеного
договору відмовлено.

Таким чином, належним власником
квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні
умови, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Крім того,
відповідно до ч. 3 зазначеної статті
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідність його
внутрішній волі.

Судом установлено, що ОСОБА_1 як власник
майна не мала наміру відчужувати його
ОСОБА_3; ОСОБА_2, укладаючи договір,
фактично розпорядилася майном, яке їй
не належить і порушила права позивача
як власника, що є підставою для
визнання оспорюваного договору
недійсним та задоволення позову в цій
частині.

Суд відмовив у позові про визнання
права власності на квартиру, оскільки
ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири
на підставі правочину - договору
купівлі-продажу від 10 жовтня 2006 року.

Також суд вважав передчасними вимоги
про скасування реєстрації права
власності ОСОБА_3 на квартиру, оскільки
рішення суду про визнання недійсним
договору є підставою для припинення
права власності ОСОБА_3 на спірну
квартиру.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель