У Х В А Л А

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П.,
Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 28
квітня 2014 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 11
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), посилаючись на
неналежне виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору
від 03 квітня 2006 року, звернулося до
суду з позовом, у якому просило
стягнути з відповідачки 16 342 грн 36 коп.
заборгованості за вказаним договором
та судові витрати.

Рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 28 квітня 2014 року в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 червня
2014 року рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 28 квітня 2014 року в частині
стягнення процентів за користування
кредитом та судових витрат скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 3 721 грн 61 коп. процентів
за користування кредитом та 84 грн
судового збору.

В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення просить скасувати та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
процентів за користування кредитом та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про стягнення з відповідачки
3 721 грн 61 коп. процентів за користування
кредитом за період з 18 березня 2013 року
по 27 лютого 2014 року, апеляційний суд
виходив із того, що оскільки після
видачі судового наказу відповідачка
присуджені кошти не сплатила, а в заяві
про видачу кредиту не вказано строк дії
договору, то її зобов'язання зі сплати
процентів за договором не припинилися.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що 03 квітня 2006
року ОСОБА_3 звернулася до Закритого
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», із заявою,
на підставі якої відповідачці було
надано кредит у розмірі 4 тис. грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку «Подія» зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Кредит надано відповідно до Умов і
Правил надання банківських послуг
(далі - Умови) та Тарифів банку, з якими
ОСОБА_3 була ознайомлена, про що
свідчить її підпис у заяві про надання
кредиту.

Судовим наказом Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 08 січня 2008 року з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 3 924 грн 97
коп. заборгованості за кредитним
договором від 03 квітня 2006 року.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що
оскільки ОСОБА_3 не сплатила присуджені
судовим наказом кошти, то станом на 27
лютого 2014 року утворилась загальна
заборгованість за кредитом у розмірі 16
430 грн 87 коп., яка складається із: 15 087
грн 96 коп. заборгованості за
процентами за користування кредитом, 500
грн штрафу (фіксована частина), 754 грн 40
коп. штрафу (процентна складова), яку
позивач і просив стягнути на свою
користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов᾽?язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку чергового платежу.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку.
Граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці.

Таким чином, перебіг позовної
давності (ст. 257 ЦК України) щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору.

У той же час, вирішуючи спір по суті
та ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності, на порушення приписів ст. ст.
212-214 ЦПК України суд першої інстанції
не встановив строку дії договору, який
згідно із заявою на видачу кредиту
відповідає строку дії кредитної
картки. У заяві на видачу кредиту строк
дії картки не зазначено. Сама кредитна
картка чи її копія у суді не
досліджувалась.

Крім того, стягуючи з відповідачки
на користь банку 3 721 грн 61 коп.
процентів за користування кредитом за
період з 18 березня 2013 року по 27
лютого 2014 року, апеляційний суд не
звернув уваги на те, що у зв'язку із
допущеною заборгованістю зі сплати
чергових платежів у січні 2008
року банк реалізував своє право на
пред'явлення вимоги до позичальника
про виконання зобов'язань за кредитним
договором. Наслідком такого звернення
стала видача 08 січня 2008 року
Березнегуватським районним судом
Миколаївської області судового наказу,
яким з ОСОБА_4 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» стягнуто 3 924 грн 97 коп.
заборгованості за кредитним договором.

У той же час, ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позову та
стягуючи з відповідачки проценти за
користування кредитом, на порушення
приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд, не встановивши терміну дії
кредитної картки, не перевірив, чи не
припинилася за таких обставин дія
договору, та чи можливе за таких умов
нарахування процентів за користування
кредитом.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалені
судові рішення не можуть вважатись
законними і обґрунтованими та в силу
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 28 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 червня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О. П. Касьян

Судді:
В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко