АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/1096/К/14
Головуючий в суді першої
інстанції -Водоп?янов С.М.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника відповідача
Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») і
просив стягнути з ПАТ
"Кривбасзалізрудком" 229000 грн. на
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров?я,
пов?язанного з виконанням трудових
обов'язків на виробництві.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено частково,
на його користь стягнуто у
відшкодування моральної шкоди з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» 16000 грн. та
судовий збір на користь держави у
розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд помилково
залучив його до участі у справі в
якості відповідача, оскільки виниклі
правовідносини повинні регулюватись
нормами Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", суд залишив поза
увагою, що підставою для
відшкодування моральної шкоди є
висновок медичних установ, а такого
висновку позивач не надав, та не
врахував, що позивачем не надано
доказів на підтвердження наявності
протиправних дій з боку відповідача
щодо порушення законодавства з охорони
праці, навпаки, при укладенні
трудового договору позивач був
попереджений про умови праці та
можливий їх вплив на здоров'я та
свідомо приймав їх. Крім того, суд
визначив розмір моральної шкоди, який
не відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 тривалий час працював у
шкідливих та небезпечних умовах праці
на підприємствах, правонаступником
яких є відповідач.

Рішенням ЛЕК Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини від 15 березня 2011
року ОСОБА_3 встановлене професійне
захворювання: 1) Хронічне обструктивне
захворювання легень першої ст. (пиловий
бронхіт першої ст. емфізема легень
першої ст.). ЛН першого-другого ст.(J44); 2)
радикулопатія шийна і
попереково-крижова з помірно
вираженими статико-динамічними
порушеннями і больовим синдромом,
нейродистрофією у вигляді дв.
плечолопаткового пері артрозу, ПФ
першого-другого ст. (М 54.1).

Згідно п.п. 17, 19 акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 04 жовтня
2011 року причиною професійного
захворювання позивача є робота
впродовж 20 років 11 місяців в умовах
запиленості повітря робочої зони,
рівень якої перевищував ГДК, та
впродовж 12 років 10 місяців в умовах
важкої праці. Конкретних винних
посадових осіб, які винні в
профзахворюванні позивача не
встановлено у зв'язку зі зміною
керівництва дільниці № 31 шахти
«Октябрська» ВАТ та ПАТ
«Кривбасзалізрудком» і завершенням
роботи ОСОБА_3 в шкідливих умовах праці
в 2009 році. Висновком МСЕК від 16
листопада 2011 року ОСОБА_3 безстроково
встановлено 30 % втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню: радикулопатія - 15%,
хронічне обструктивне захворювання
легень -15% ( а.с. 21-23).

Згідно рекомендацій МСЕК позивач
потребує медикаментозного лікування,
виробів медичного призначення,
обмеження праці по лінії ЛКК.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідачів по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_3 права на відшкодування
моральної шкоди - 16 листопада 2011 року -
зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
котрі передбачали відшкодування
моральної шкоди не діяли, відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди судом
першої інстанції обґрунтовано
покладено на підприємства, з вини яких
заподіяно моральну шкоду позивачу.

Тому доводи відповідача про те, що
моральна шкода повинна
відшкодовуватися Фондом соціального
страхування, не можуть бути взяті до
уваги.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_3 у зв'язку з його професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні та підтверджений наданими
позивачем доказами.

Доводи апеляційної скарги ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про те, що при
укладенні трудового договору позивачу
були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

При визначенні розміру моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача, судом першої інстанції
враховано роз'яснення п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», та розмір моральної шкоди
визначено в межах заявлених вимог, з
урахуванням стажу роботи позивача на
цьому підприємстві, характеру, обсягу,
тривалості та наслідків заподіяних
позивачеві моральних страждань, стану
здоров'я потерпілого, істотних
вимушених змін у його життєвих
стосунках, конкретних обставин справи.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку та
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами, наявними в
матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів