Справа №259/3318/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 року
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд міста
Донецька в складі:

головуючого - судді:
Ларіної О.В.,

при секретарі:
Литвиненко Ю.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача ОСОБА_2
в якій просить стягнути з останнього
заборгованість за Кредитним договором
№ б/н від 17.09.2007 року в розмірі - 23859,86
грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 238,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник позивача вказав, що 17.09.2007
року між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
"Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №б/н у розмірі 5355,00
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

На сьогодення відповідач не виконує
належним чином зобов'язання за
Кредитним договором, у зв'язку з чим
представник позивача звернувся до
суду.

Представник позивача, який діє на
підставі довіреності, в судове
засідання не з'явився, про час та дату
розгляду справи був повідомлений
належним чином згідно ст. 76 ЦПК України,
в позовній заяві вказавши про
можливість розгляду справи у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та дату розгляду
справи був повідомлений належним
чином, згідно зі ст. 76 ЦПК України, надав
заяву про можливість розгляду справи у
його відсутність, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог та
застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
перевірив їх доказами приходить до
наступних висновків.

17.09.2007 року між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
"Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №б/н у розмірі 5355,00
грн., який складається з заяви
позичальника ОСОБА_2, Умов надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.6-9).

Відповідно з заявою позичальника,
остання підписана відповідачем ОСОБА_2
17.09.2007 року і відповідно до ст. 638, ст. 640
ЦК України договір вважається
укладеним з цієї дати.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

Відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 ЗУ «Про захист
прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист
прав споживачів» споживчий кредит -
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Оскільки відповідно до умов кредитного
договору, кредит надавався на умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам для придбання певного
майна/послуг, то відповідно кредит є
споживчим.

Відповідно до ст.ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

З позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором б/н від 17.09.2007
року, представник позивача звернувся
до суду 03.07.2013 року, тобто після спливу
строку позовної давності,
встановленого ст. 257 ЦК України у три
роки. З заявою про поновлення строків
позовної давності позивач не
звертався.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з роз'яснень викладених у п. 31
Постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», із змінами,
внесеними згідно з Постановою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №7 від 07.02.2014 року вбачається, що
при застосуванні положення пункту 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку з цим та враховуючи, що
Цивільний Кодекс України не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності, при вирішенні таких спорів,
суди повинні враховувати положення
Цивільного Кодексу України про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та вимоги Цивільного Кодексу України
щодо позовної давності застосовуються
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд, оцінивши належність, допустимість
доказів в їх сукупності, враховуючи, що
відповідачем до суду надана заява про
застосування до розглядаємого спору
строку позовної давності, вважає, що
позовні вимоги представника позивача
не підлягають задоволенню у зв'язку з
пропуском позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів після його
проголошення. Особами, які не були
присутні при оголошенні рішення - в той
же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набуває
чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна