РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Рожкової О.С.,

секретаря Каторжинської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про встановлення факту належності спадкодавцям правовстановлюючого документу та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування, -

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирсько міської ради, у якому просить встановити факт належності її померлим батькам ОСОБА_2, яка померла 2 листопада 2012 року, ОСОБА_3, який помер 23 травня 2013 року свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв?язку з неправильним написанням їх прізвищ в цьому документі, та визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування через неможливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їх представників.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13).

2 листопада 2012 року померла мати позивача - ОСОБА_2, а 23 травня 2013 року її батько ОСОБА_3 Факт їх смерті та одруження підтверджується свідоцтвами органів РАЦСу ( а.с.4,5,7).

13 лютого 2014 року, після смерті батька позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад померлого (а.с.51), що підтверджує факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька та те, що вона є єдиним спадкоємцем.

Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» №2617 від 04.12.2013 року батьки позивача до смерті проживали удвох і були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.02.1971 року (а.с.6)..

Однак, при приватизації вказаної квартири у свідоцтві про право власності на житло № 18465 від 3 жовтня 1995 року їх прізвища написані з помилками, а саме: "Багинський" замість "Багінський", "Алексеєнко" замість "Олексієнко" (а.с.8).

На звернення ОСОБА_1 з питання внесення змін у свідоцтво про право власності №18465 від 02.10.1995 року виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган приватизації, у виправленні вказаних помилок відмовив, що підтверджується листом-відповіддю від 19.12.2013 року за №25/Л-10094 ( а.с.54)

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами від 25.05.98 року) при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе встановити факт належності батькам позивача правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, а саме, свідоцтва про право власності на житло № 18465 від 3 жовтня 1995 року, - оскільки інших осіб в квартирі на момент її приватизації не проживало, що підтверджується відповідною довідкою житлово-експлуатаційної організації, а органом приватизації відмовлено у виправленні помилок.

Зазначений факт, що має юридичне значення, підлягає розгляду в позовному провадженні, оскільки встановлення такого факту повязане із вимогами позивача про право власності на вказане спадкове майно ( ч.6 ст.235 ЦПК України).

Судом встановлено, що після смерті 2 листопада 2012 року ОСОБА_2 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3, який постійно проживав з дружиною.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.01.2014 року №36306620, виданої на запит суду Першою Житомирською нотаріальною конторою, спадкова справа до майна померлої 02.11.2012 року ОСОБА_2С не заводилась (а.с.38,39).

Таким чином, враховуючи, відсутність заяв від спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, згідно ст. ст. 1269, 1270 ЦК, її чоловік, ОСОБА_3, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини одноособово, в тому числі і на її частку приватизованої квартири, однак не отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.5 ст.1268, ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що після смерті батька ОСОБА_3 позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, що підтверджується довідкою нотаріуса №1882/02-14 від 04.12.2013 року, копіями матеріалів спадкової справи №152/2013, заведеної до майна померлого 23.05.2013 року ОСОБА_3 (а.с.11,22-37).

Крім того, ОСОБА_1 також оформила спадщину на частину майна померлого батька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.02.2014 року на вклади, що знаходяться в Територіальному відокремленому без балансовому відділенні №10005/067 філії Житомирське обласне управління №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.51).

В той же час, постановою нотаріуса від 04.12.2013 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на квартиру АДРЕСА_1 через відсутність реєстрації права власності на неї та розяснено про необхідність звернення до суду. (а.с.15).

Відповідно до ч.1.п.5 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду про визнання права власності на нерухомість є підставою для державної реєстрації прав на неї.

Таким чином, досліджені докази в їх сукупності дають суду підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на всю квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 215, 218, 292, 294 ЦПК України суд ,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № 18465 від 3 жовтня 1995 року на квартиру за адресою АДРЕСА_2, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Житомирської міської ради, - ОСОБА_2, яка померла 2 листопада 2012 року, ОСОБА_3, який помер 23 травня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 23 травня 2013 року, на квартиру № 14 (чотирнадцять) по вул. Ціолковського, 3 (три) в м.Житомирі, загальною площею 61,22 кв.м, 1/2 частина якої належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 18465 від 3 жовтня 1995 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Житомирської міської ради, а 1/2 частина отримана у спадщину після смерті дружини ОСОБА_2, але не була оформлена.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. С. Рожкова