Єдиний унікальний номер 741/97/14-ц
Провадження № 6/741/5/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
14 січня
2014 року

Носівський районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого – судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Носівського
районного управління юстиції
Чернігівської області ОСОБА_1 про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України з вилученням паспортного
документа до виконання ним своїх
зобов’язань,

встановив:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області ОСОБА_1
звернулася до суду з даним поданням,
посилаючись на те, що боржник ОСОБА_3
ухиляється від виконання рішення суду
про стягнення з нього на користь ОСОБА_4
аліментів в розмірі 1/3 частини усіх
видів його заробітку, щомісячно, на
утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та Ярослава, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Станом на грудень 2013 року борг по
сплаті аліментів становить 48 348,60 грн.

В судове засідання державний
виконавець Драган І.С. не з’явилася,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлялася.

Суд розглядає справу у відсутності
державного виконавця за наявними у
справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд
розглядає справу без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали
подання суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 4 ст. 2 протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997
року, право вільно пересуватися може у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Законодавством України встановлено
випадки, у яких застосовуються такі
обмеження, визначено порядок та умови
їх застосування, зокрема, у ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»,
п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», та ч. 1 ст. 377-1
ЦПК України.

Так, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Частина 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачає,
що питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за поданням державного
виконавця, обов'язково погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, за умови доведення
та документального підтвердження
факту ухилення боржника, який має
паспорт для виїзду за кордон і з цією
метою має намір та реальну можливість
вибути за межі України, від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду
чи іншого органу (посадової особи). Таке
обмеження може бути встановлено лише
строком до виконання боржником своїх
зобов'язань.

Окрім того, застосування таких
обмежень може мати місце лише у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

З матеріалів справи вбачається, що
будь-які докази, які б підтверджували
надіслання ОСОБА_2 копії постанови про
відкриття виконавчого провадження, в
якій містяться вимоги про добровільне
виконання зобов'язань, докази
одержання ним усіх документів, що
виносились у процесі виконання
виконавчого провадження, як це
передбачено вимогами ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31
Закону України «Про виконавче
провадження», а також докази того, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не
було доведено, що ОСОБА_2 відомо про
його обов'язок сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_4 ОСОБА_3 по собі
посилання на заборгованість за
виконуваним судовим рішенням за
відсутності відповідних доказів не
свідчить про цілеспрямоване ухилення
боржника від виконання зобов'язання та
наявність у нього паспорту і реальної
можливості для виїзду за кордон з цією
метою.

Окрім того, державним виконавцем не
надано доказів того, що ним відповідно
до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» було вичерпано
весь передбачений перелік заходів щодо
примусового виконання судового
рішення або всі вони виявилися
безрезультатними.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Носівського
районного управління юстиції
Чернігівської області ОСОБА_1 про
встановлення тимчасового обмеження
боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України з вилученням паспортного
документа до виконання ним своїх
зобов’язань є передчасним, оскільки
наведені у ньому обставини і додані до
нього документи не можуть бути в даному
випадку визнані такими, що свідчать про
умисне ухилення боржника від виконання
судового рішення в контексті положень
ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», а тому правові підстави
для встановлення щодо боржника
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 31, 52, 68 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.ст. 209, 2010, 377-1 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволені подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Носівського районного управління
юстиції Чернігівської області ОСОБА_1
про встановлення тимчасового
обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України з вилученням
паспортного документа до виконання ним
своїх зобов’язань.

На ухвалу державним виконавцем може
бути подана апеляційна скарга протягом
п’яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
О.В. Киреєв