УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур
Л.М.,Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за

позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про усунення від права
на спадкування, визнання права
власності у порядку спадкування,

об'єднаною зі справою за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6, ОСОБА_10, треті особи: Головне
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Подільський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про визнання права власності у порядку
спадкування, вселення,

за позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору,
ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_10, треті особи:
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Головне управління
юстиції у м. Києві, Подільський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, про визнання договору
дарування недійсним та визнання права
власності у порядку спадкування,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Подільський районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про усунення
від права на спадкування,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9,
треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_7, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Подільський районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про усунення
від права на спадкування,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 16 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_11 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення
сина від права на спадкування після
смерті матері, визнання права
власності на спадщину, що відкрилася
після смерті ОСОБА_12 Заочним рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2009 року позов ОСОБА_11
задоволено та визнано за ним право
власності на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1, ОСОБА_7 усунуто від права
спадкування за законом частки у
спадщині у розмірі 1/6 частини вказаної
квартири та визнано за ОСОБА_11 право
власності на 1/3 частину цієї квартири
тобто на всю спадщину, що відкрилася
після смерті ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11, батько ОСОБА_7,
помер та під час оформлення спадщини
після його смерті ОСОБА_7 стало відомо
про наявність зазначеного заочного
рішення, яким його усунуто від спадщини
після смерті матері.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням,
10 квітня 2012 року відповідач ОСОБА_7
подав заяву про його перегляд.

Зважаючи на те, що на момент розгляду
питання про перегляд заочного рішення
від 02 квітня 2009 року позивача вже не
було в живих, суд у порядку ст. 37 ЦПК
України до участі у справі залучив його
правонаступників - матір ОСОБА_8,
дружину ОСОБА_6 і дочку ОСОБА_9

30 липня 2012 року ухвалою Подільського
районного суду м. Києва заочне рішення
Подільського районного суду від 02
квітня 2009 року в справі за позовом
ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про усунення від
права спадкування та визнання права
власності було скасовано, справу
призначено до розгляду у загальному
порядку.

Під час розгляду справи у загальному
порядку, позовні вимоги про усунення
ОСОБА_7 від права на спадкування після
смерті матері ОСОБА_12 підтримала лише
ОСОБА_6, яка 16 жовтня 2012 року уточнила
позовні вимоги до ОСОБА_7, треті особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
ОСОБА_9 та ОСОБА_8, про усунення від
права спадкування, визнання права
власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 28 червня 2001
року відкрилась спадщина після смерті
ОСОБА_12, яка складалась з 1/3 частини
квартири, спадкоємцями якої у рівних
частках є її син та чоловік, що її
пережив. Оскільки син ухилявся від
виконання покладених на нього
обов'язків по утриманню непрацездатної
матері та надання їй необхідної
допомоги, піклування та утримання,
просила суд усунути його від права на
спадкування за законом після смерті
матері у розмірі 1/6 частини спірної
квартири, та встановити, що померлий
ОСОБА_11 у зв'язку з наведеним прийняв
всю спадщину після померлої дружини
ОСОБА_12, а саме 1/3 частину.

18 лютого 2013 року за клопотанням ОСОБА_6
ухвалою Подільського районного суду м.
Києва провадження у даній справі було
зупинено до оформлення спадщини
спадкоємцями ОСОБА_11 та остаточного
вирішення питання про коло його
спадкоємців.

Разом з тим, оформити у позасудовому
порядку спадщину ОСОБА_7 та ОСОБА_9
після смерті свого батька ОСОБА_11 не
змогли через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру та небажання ОСОБА_6
надавати їх до нотаріальної контори.

З вказаних причин, а також у зв'язку
реєстрацією у спірній квартирі ОСОБА_10,
у березні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_10, треті
особа: ОСОБА_9, ОСОБА_8, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Подільський районний відділ ГУ
Державної міграційної служби України у
м. Києві, про визнання права власності у
порядку спадкування за законом,
усунення перешкод у користуванні
власністю, витребування майна,
виселення відповідача.

Як вбачається з уточненої позовної
заяви, ОСОБА_7 посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_12.
Після її смерті відкрилася спадщина у
виді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_12 лише позивач звернувся
до третьої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. За його заявою була
відкрита спадкова справа № 578/2010.
Батько ОСОБА_7 за прийняттям
спадщини після смерті ОСОБА_12 до
нотаріальної контори не звертався, а
тому позивач вважав себе єдиним
спадкоємцем померлої матері на 1/3
частину квартири.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
ОСОБА_7 - ОСОБА_11 Після його смерті
відкрилася спадщина у виді 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги після смерті ОСОБА_11 є: ОСОБА_7 -
син спадкодавця, ОСОБА_8 - його мати,
ОСОБА_9 - донька та ОСОБА_6 - дружина.

ОСОБА_8 відмовилась від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_7, спору про
спадкове майно з ОСОБА_9 ОСОБА_7 не має,
оскільки він визнає право власності
ОСОБА_9 на 1/12 частку у праві власності
на квартиру АДРЕСА_1, а вона у свою чергу
не заперечує його право на 1/6 частину
даної квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 не надає
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру до нотаріальної контори та
решта спадкоємців позбавлені
можливості оформити спадщину після
смерті ОСОБА_11, ОСОБА_7 просив визнати
за ним право власності на спадкове
майно після смерті батька у виді 1/6
частини квартири.

Крім того, ОСОБА_7 не може оформити
свідоцтво на спадщину також після
смерті матері ОСОБА_12, оскільки на
належну їй частку у квартирі право
власності на підставі заочного рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2009 року було визнане за
ОСОБА_11, яку останній 31.07.2009 року
подарував ОСОБА_6. Оскільки заочне
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 02 квітня 2009 року скасоване,
підстави володіння ОСОБА_6 майном
ОСОБА_7 відсутні, у зв'язку з чим просив
витребувати у неї на свою користь
зазначену частку.

Враховуючи обставини, що ОСОБА_6
перешкоджає у користуванні належною
йому часткою спірної квартири: змінила
вхідні замки до спірної квартири і не
пускає його до квартири, просив суд
задовольнити вимоги про його вселення
та виселення з квартири ОСОБА_10, який
був зареєстрований в спірній квартирі
незаконно без його згоди.

Остаточно ОСОБА_7 просив суд визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_11 на 1/6 частину квартири,
визнати на ним в порядку спадкування за
законом після смерті його матері
ОСОБА_12 право власності на 1/3 частину
квартири, витребувати у ОСОБА_6 на свою
користь 1/3 частину квартири, усунути
перешкоди у користуванні квартирою
шляхом його вселення у квартиру та
виселити ОСОБА_10 із спірної квартири.

25 квітня 2013 року ОСОБА_9 також
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_10, з урахуванням уточнень від
22 липня 2013 року, про визнання за нею
права власності на 1/8 частину спірної
квартири після смерті батька ОСОБА_11 з
тих підстав, що у позасудовому порядку
спадщину після смерті батька не має
змоги оформити внаслідок цього спору;
визнання недійсним договору дарування
від 31 липня 2009 року частини квартири, на
підставі якого ОСОБА_11 подарував
ОСОБА_6 1/3 частину спірної квартири
обґрунтовуючи вимоги тим, що остання
стала власницею 1/3 частини квартири
незаконно.

Вказані позови ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до
ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які були заявлені в
іншому провадженні (758/3385/13ц), були
об'єднані з позовними вимогами ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про усунення його від
спадщини після смерті матері в одне
провадження №2607/9783/12.

В межах даного провадження 05 липня 2013
року ОСОБА_6 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_7, треті
особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Подільський районний відділ ГУ
Державної міграційної служби України в
м. Києві про усунення від права на
спадкування після смерті обох батьків,
та 11 вересня 2013 року до ОСОБА_9 із
зустрічним позовом про усунення її від
права на спадкування після смерті
батька, обґрунтовуючи зустрічні позови
ухиленням спадкоємцями від виконання
обов'язку забезпечувати підтримку та
допомогу хворим та непрацездатним
батькам.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 06 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 16 січня
2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що прийняв спадщину
у виді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12

У задоволенні решти позову ОСОБА_6
відмовлено.

Позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_12

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_11

Витребувано у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яку вона
набула на підставі договору дарування
1/3 частини цієї квартири, укладеного 31
липня 2009 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6.

Усунуто перешкоди ОСОБА_7 у
користуванні квартирою шляхом
вселення ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

У задоволенні решти позову ОСОБА_7
відмовлено.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/8
частину квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_11

У задоволенні решти позову ОСОБА_9
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить змінити вказані судові
рішення, задовольнивши всі її позовні
вимоги і відмовивши у задоволенні
вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржувані рішення у повному обсязі
вказаним вимогам не відповідають.

Судами встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 належала в рівних частках на
праві власності сім'ї ОСОБА_7: ОСОБА_11 -
батьку, ОСОБА_12 - матері, ОСОБА_7 - сину на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 26 січня 1998 року №20313,
виданого Відділом приватизації
житлового фонду Шевченківської
держадміністрації.

Вказані особи були зареєстровані у
спірній квартирі та постійно в ній
проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на
належну їй на праві власності 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

На момент смерті ОСОБА_12 у квартирі
постійно проживав її чоловік ОСОБА_11 та
син ОСОБА_7, які протягом встановленого
ст. 549 ЦК УРСР шестимісячного строку із
заявою про прийняття спадщини не
зверталися до нотаріальної контори з
метою її оформлення. Разом з тим, син та
батько продовжували проживати у
спірній квартирі після смерті ОСОБА_12
отже є такими, що прийняли спадщину,
оскільки фактично вступили в
управління та володіння спадковим
майном, і що прийнята спадщина на
підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР належить їм з
моменту відкриття спадщини, тобто з 28
червня 2001року по 1/6 частині (1/3:2=1/6).

Вказані обставини вірно встановлені
судами, на підставі яких суди дійшли
обґрунтованого висновку, що з
урахуванням розміру успадкованого
майна батько та син стали власниками
спірної квартири кожний у розмірі 1/2 її
частини (1/3+1/6).

Також суди дійшли вірного висновку, що
не знайшли свого підтвердження
обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 528
ЦК УРСР, є підставою для усунення
ОСОБА_7 від спадкування належного після
смерті матері майна. Доводи касаційної
скарги встановлених обставин у цій
частині не спростовують.

Судові рішення у частині відмови в
задоволенні вимог ОСОБА_6, як
правонаступника ОСОБА_11, та як позивача
за зустрічним позовом про усунення
ОСОБА_7 від спадкування належного після
смерті матері майна та визнання за
ОСОБА_11 та ОСОБА_7 право власності на
спірну квартиру в частині 1/6 за кожним у
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_12 судами ухвалені з дотриманням
норм процесуального та матеріального
права, є обґрунтованими та
мотивованими, внаслідок чого касаційна
скарга у цій частині підлягає
відхиленню, а судові рішення залишенню
без змін.

Судами також встановлено, що 02 липня 2002
року ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_6, які стали проживати у спірній
квартирі.

У 2008 році між батьком ОСОБА_11 та сином
ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу поділу
майна, після чого батько заперечував
проти проживання сина у спірній
квартирі та звернувся до суду з позовом
про усунення його від права на
спадкування після смерті матері.
Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 02 квітня 2009
року (яке в подальшому було скасоване)
позов було задоволено - ОСОБА_7 усунуто
від права спадкування за законом
частки після смерті матері, а за ОСОБА_11
визнано право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, тобто на всю
спадщину, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_12

31 липня 2009 року ОСОБА_11 подарував 1/3
частину спірної квартири своїй дружині
ОСОБА_6 із зазначенням у п. 2 договору
дарування частини квартири,
посвідченого нотаріусом Четвертої
Київської державної нотаріальної
контори ОСОБА_14, що «ця 1/3 частина
квартири, що дарується належить
«Дарувальнику» на підставі рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2009 року в справі № 2-957/09».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер.

Спадкоємцями відповідно до ст. 1261 ЦК
України у першу чергу за законом після
смерті ОСОБА_11 є його син ОСОБА_7, дочка
ОСОБА_9, дружина ОСОБА_6 і мати
ОСОБА_8, яка відмовилась від своєї
частки у спадщині на користь онука
ОСОБА_11 у термін встановлений ст. 1270 ЦК
України та у порядку передбаченому ч. 2
ст. 1274 ЦК України.

Встановивши, що в матеріалах спадкової
справи оригінали правовстановлюючих
документів на спірну квартиру відсутні
та скасовано заочне рішення по цій
справі, суди дійшли вірного висновку,
що існує спір між спадкоємцями щодо
розподілу спадщини, який підлягає
вирішенню в суді.

При визначенні спадкової маси після
відкриття спадщини у зв'язку із смертю
ОСОБА_11 на належну йому частину спірної
квартири місцевий суд, з чим погодився
й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що заочне рішення від 02 квітня 2009
року, яким за померлим було визнано
право власності на належну померлій
ОСОБА_12 1/3 частину квартири, скасовано.

Разом з тим, витребовуючи у ОСОБА_6 ј
частину спірної квартири на користь
ОСОБА_7 суд не обґрунтував такий розмір,
оскільки ОСОБА_11 за оспорюваним
договором було подаровано 1/3 частину, з
яких 1/6 в силу ст. 548 ЦК УРСР належала
ОСОБА_7, у зв'язку з чим померлий мав
право розпорядитись лише належною йому
1/6 частиною. Розмір витребовуваного
майна саме в частці ј є немотивованим.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про визнання
недійсним оскаржуваного договору
дарування від 31 липня 2009 року частини
квартири місцевий суд, з чим погодився
і апеляційний суд, виходили з того, що
цей договір визнаний недійсним бути не
може в силу роз'яснень, наданих у п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06
листопада 2009 року, відповідно до якого
не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.
При цьому суди не звернули уваги на
підстави заявлення ОСОБА_9 цих вимог, а
саме - не як власника відчуженого поза
її волею майна, а як спадкоємця, тобто
особи, спадкові права якої зачіпаються
оскаржуваним договором в частині
розміру спадкової маси, що впливає на
ступінь задоволення позовних вимог
кожного із спадкоємців.

Рішення в частині відмови у
задоволенні вимог про визнання
недійсним оскаржуваного договору
дарування частини квартири сторонами
не оскаржується, але підлягає
перегляду колегією касаційного суду на
підставі ч. 3 ст. 335 ЦПК України, оскільки
суди в цій частині взагалі не
визначились із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню. Внаслідок цього
суди в указаній частині вимог у
достатньому обсязі, не з'ясували всіх
обставин справи та не надали їм
належної правової оцінки, що має
значення для правильного її вирішення
та є підставою для скасування судових
рішень із направленням справи у цій
частині на новий розгляд.

Оскільки від вирішення спору щодо
чинності оскаржуваного договору та
розміру витребуваного розміру згідно з
ст. 388 ЦК України майна у ОСОБА_6
залежить розмір частки квартири, що
становить спадкову масу належного
ОСОБА_11 як спадкодавцю майна,
оскаржувані судові рішення в частині
розміру задоволених вимог спадкоємців
про право на певну частку майна також
підлягають скасуванню із направленням
справи на новий розгляд.

Судам також необхідно звернути увагу
на ту обставину, що оскільки
встановлення права власності на спірне
майно в порядку спадкування за законом
при наявності спору відбувається у
судовому порядку, розподіл спадщини
між спадкоємцями здійснюється судом із
визначенням часток незалежно від того,
на які частки претендують спадкоємці
(більші чи менші). Визнання права
власності на більший від заявленого
розмір частки не є виходом за межі
позову, оскільки предметом позову є
безпосередньо право на пропорційну
частку, обов'язок встановлення розміру
якої покладено на суд.

Вирішуючи спір в частині вимог ОСОБА_6
про усунення сина та дочки від спадщини
після смерті батька суди дійшли
вірного висновку, що підстави для
задоволення цих позовних вимог
відсутні. Тому судові рішення у цій
частині є обґрунтованими та скасуванню
не підлягають.

Також мотивованими та обґрунтованими є
висновки судів в частині задоволення
позову ОСОБА_7 про виселення зі спірної
квартири ОСОБА_10 та вселення в неї
ОСОБА_7, оскільки таких висновків суди
дійшли правильно встановивши
обставини справи, які сторонами справи
не спростовані. Рішення в цій частині
також не підлягають скасуванню.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про
визнання права власності у порядку
спадкування після ОСОБА_11,
витребування майна та вимог ОСОБА_9 про
визнання договору дарування недійсним
на підставі ч. ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи в указаній частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 337, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
січня 2014 року в частині вирішення:

позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті
особи: Головне управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання
права власності у порядку спадкування
після ОСОБА_11,

позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті
особи: Головне управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Подільський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, про витребування майна,
визнання права власності у порядку
спадкування після ОСОБА_11,

позовних вимог третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, Головне
управління юстиції у м. Києві,
Подільський районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про визнання
договору дарування недійсним та
визнання права власності у порядку
спадкування після ОСОБА_11 скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення Подільського районного
суду м. Києва від 06 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16
січня 2014 року щодо:

визнання ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що прийняв спадщину
у виді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12;

визнання за ОСОБА_7 права власності на
1/6 частину квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_12;

усунення перешкоди ОСОБА_7 у
користуванні квартирою шляхом
вселення ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1;

виселення ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення;

відмови у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_6 про усунення
ОСОБА_7 від права на спадкування після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 та усунення
ОСОБА_7 і ОСОБА_9 від права на
спадкування після смерті 1 грудня 2011
року ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В.
Юровська