Справа № 515/3221/13-ц
Провадження № 2/515/123/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого – судді
Тимошенка С.В.

при секретарі
Коренчук О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Татарбуна-ри
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4

про визнання на праві
спільної часткової влас-

ності по 1/2 частині
земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред’явили позов до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання на праві
спільної часткової власності по 1/2
частині земельної ділянки, посилаючись
на наступні обставини.

29 квітня 2013 року у с.Дмитрівка
Татарбунарського району Одеської
області помер їх батько ОСОБА_6, який за
життя заповів їм сер-тифікат на право
на земельну частку (пай) № 0550945 розміром
3,78 в умовних кадастрових гектарах, що
перебував у колективній власності в
СГК «Дельжилер», при цьому ОСОБА_1
заповів 2 умовних кадаст-рових гектари,
а ОСОБА_2 – 1,8 умовних кадастрових
гектари. Вони своєчасно звернулися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спад-щини, однак отримали відмову,
мотивовану тим, що заповіт не
відповідає вимогам ст.1247 ЦК України.
Так у заповіті не зазначено точний час
його вчинення, крім того вказано, що
спадкодавець заповідає сертифікат на
право на земельну частку, замість того
щоб заповісти земельну діля-нку, право
власності на яку посвідчено
вищезазначеним правовстановлюю-чим
документом. Крім того, спадкодавець, як
зазначив нотаріус, мав би заповісти
земельну ділянку площею 2,68 га,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташовану на терито-рії Дмитрівської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської об-ласті, право
власності на яке посвідчене державним
актом на право при-ватної власності на
землю серії ІІІ-ОД № 083669, виданим
Татарбунар-ською районною державною
адміністрацією 24.02.2004 р., однак у
зв’язку з тим, що заповіт було складено
ще до отримання спадкодавцем
право-встановлюючого документу на
земельну ділянку, то секретар
сільської ради зазначив у заповіті
документ, який посвідчував право на
зазначену землю. Вказані недоліки
позбавляють можливості нотаріуса
відкрити спа-дкову справу, а їх -
скористатись своїм правом на спадок.
Зважаючи на дані обставини, просили
визнати за ними на праві спільної
часткової власності по 1/2 частині
земельної ділянки площею 2,68 га, яка
розта-шована на території Дмитрівської
сільської Татарбунарського району та
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД № 083669, виданого Татарбунарською
райдержадміністрацією 24.02.2004 р., що
залишилась після смерті ОСОБА_6

Позивачі у судове засідання не
з’явилися, надали заяви, в яких
про-сили справу розглянути за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримали.

Відповідачі у судове засідання не
з’явилися, надали заяви, в яких просили
справу розглянути за їх відсутності,
позовні вимоги визнали.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про наявні-сть
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

З копії свідоцтва про народження
серії ЯШ № 139862 ( а.с.7 ) вид-но, що ОСОБА_2
народився 03.06.1951 р., його батьками
зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно з копією свідоцтва про смерть
серії І-ЖД № 335177 від 03.05. 2013 р. ( а.с.8 ),
ОСОБА_6 помер 29.04.2013 р. в с.Дмитрівка
Татарбунарського району Одеської
області.

Із копії заповіту від 25.06.2002 р.,
посвідченого секретарем Дмит-рівської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області( а.с. 9 ), видно,
що ОСОБА_6 на випадок своєї смерті
зробив запові-дальне розпорядження,
яким заповів належний йому сертифікат
на право на земельну частку (пай) № 0550945
у землі, яка перебуває у колектив-ній
власності в СГК «Дельжилер», розміром
3,8 в умовних кадастрових гектарах:
ОСОБА_1 – 2 умовних кадастрових га,
ОСОБА_2 – 1.8 умовних кадастрових га.
Даний заповіт зареєстрований в
Спадко-вому реєстрі 26.03.2007 року.

Копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД № 083669 ( а.с.11 ) підтверджується, що
ОСОБА_6 пере-дано у приватну власність
земельну ділянку площею 2.68 га,
розташовану на території Дмитрівської
сільської ради Татарбунарського
району, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Із повідомлення № В-н-305 від 08.10.2013
відділу Держземагенства у
Татарбунарському районі ( а.с.12 ) видно,
що нормативна грошова оцінка земельної
ділянки загальною площею 2,6795 га,
розташованої на терито-рії
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
об-ласті, яка належала ОСОБА_6 - складає
85936,50 грн.

Як слідує із листа нотаріуса ( а.с.13 ),
позивачам відмовлено у ви-дачі
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку у зв’язку з
не-відповідністю його вимогам ст.1247 ЦК
України, а саме не зазначено час його
складання та вказано, що спадкодавець
заповідає сертифікат на право на
земельну ділянку, замість того щоб
заповідати земельну ді-лянку.

Як передбачено ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за запо-вітом
або за законом.

Згідно з ст.1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наяв-ності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також ін-ших учасників
цивільних відносин.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій но-таріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 03. 03.2004 р. № 20/5
та ст.1247 ЦК України, заповіт має бути
складений у письмовій формі, із
зазначенням місця і часу складення
заповіту, дати та місця народження
заповідача та підписаний особисто
заповідачем.

У судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
спадкоємцями по заповіту померлого
ОСОБА_6, однак отримати свідоцтво про
право на спадщину через нотаріальну
контору вони не мають можливості у
зв’язку з тим, що згаданий заповіт не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що за
ОСОБА_1 та ОСОБА_8 може бути визнано на
праві спільної часткової власності по
1/2 частині земельної ділянки площею 2,68
га, яка розташована на те-риторії
Дмитрівської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, відповідно до державного акту
на право приватної власності на землю
серії ІІІ-ОД № 083669, виданого
Татарбунарською районною держав-ною
адміністрацією Одеської області 24.02.2004
р., що залишилась після смерті ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.58-60,208,209,213-215 ЦПК України,
ст.ст.1216,1217,1233,1235,1247,1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_9, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5
про визнання на праві спільної
часткової власності по 1/2 частині
земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9, який народився 21
берез-ня 1954 року у м.Арциз Одеської
області, та за ОСОБА_10, який народився 03
червня 1951 року у м.Арциз Одеської
облас-ті, на праві спільної часткової
власності по 1/2 частині земельної
ділянки площею 2,68 га, яка розташована
на території Дмитрівської сільської
ради Татарбунарського району Одеської
області, та призначена для ведена
товарного сільськогосподарського
виробництва, відповідно до Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ОД № 083669, виданого
Татарбунарською районною державною
адміністрацією Одеської області 24.02.204
року, що залишилась після смерті ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко