У х в а л а

іменем україни

19 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом костьолу
римсько-католицької парафії Святого
Іоанна Хрестителя до виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради Хмельницької області,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: Благодійне Братство Менших
Братів Капуцинів при Житомирській діє
цезії Римо-католицької церкви, ОСОБА_9,
про визнання незаконними та скасування
розпоряджень відділу приватизації
міської ради, свідоцтв про право
власності за касаційною скаргою
костьолу римсько-католицької парафії
Святого Іоанна Хрестителя на рішення
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 6 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 19 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року костьол
римсько-католицької парафії Святого
Іоанна Хрестителя звернувся до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
рішенням виконавчого комітету
Хмельницької обласної ради народних
депутатів №173 від 16 жовтня 1991 року
громаді Римсько-католицької церкви м.
Старокостянтинова, яка зареєстрована
16 жовтня 1991 року і набула статус
юридичної особи, передано у власність
культову будівлю костьолу із
монастирем та господарськими
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 яка є пам'яткою архітектури.
Будівля монастирських келій, в якій
знаходяться спірні квартири,
призначена для обслуговування
костьолу та належить йому, а тому
згідно ст. 186 ЦК України є приналежністю
основної речі (костьолу), а тому має
слідувати за нею. Проте, органом
приватизації Старокостянтинівської
міської ради Хмельницької області у
2001-2003 роках видано розпорядження, якими
надано дозвіл на приватизацію ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 спірних квартир,
на підставі яких останнім видано
свідоцтва про право власності на житло.
Позивач вважав приватизацію квартир,
які знаходяться у будівлі монастиря,
неправомірною, так як вони підлягають
поверненню релігійній громаді.

У зв'язку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд визнати за
ним право на нерухоме майно: квартири
АДРЕСА_1; визнати незаконними та
скасувати: розпорядження відділу
приватизації Старокостянтинівської
міської ради народних депутатів від 22
серпня 2001 року № 5372 про передачу
квартири АДРЕСА_1 у приватну власність
ОСОБА_7; свідоцтво про право власності
на цю квартиру, видане 24 вересня 2001 року
відділом приватизації
Старокостянтинівської міської ради на
її ім'я; розпорядження відділу
приватизації Старокостянтинівської
міської ради народних депутатів від 22
серпня 2001 року № 5373 про передачу
квартири АДРЕСА_1 у приватну власність
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11; свідоцтво про
право власності на цю квартиру, видане
01 жовтня 2001 року відділом приватизації
Старокостянтинівської міської ради на
ім'я останніх; розпорядження відділу
приватизації Старокостянтинівської
міської ради народних депутатів від 16
грудня 2002 року № 5753 про передачу
квартири АДРЕСА_1 у приватну власність
ОСОБА_12; свідоцтво про право власності
на цю квартиру, видане 10 січня 2010 року
відділом приватизації
Старокостянтинівської міської ради на
її ім'я; розпорядження відділу
приватизації Старокостянтинівської
міської ради народних депутатів від 11
жовтня 2001 року № 5398 про передачу
квартири АДРЕСА_1 в приватну власність
ОСОБА_10; свідоцтво про право власності
на цю квартиру видане 10 грудня 2001 року
відділом приватизації
Старокостянтинівської міської ради на
її ім'я; свідоцтво про право на спадщину
на квартиру АДРЕСА_1, посвідчене
Старокостянтинівською державною
нотаріальною конторою 04 червня 2010 року
№2-1023 на ім'я ОСОБА_8; витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 08 червня 2010 року, яким
зареєстровано право власності на
указану квартиру за ОСОБА_8; визнати за
костьолом римсько-католицької парафії
Святого Іоанна Хрестителя право
власності на нерухоме майно - частину
будівлі в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 6 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 19 березня 2014
року, у задоволенні позову костьолу
римсько-католицької парафії Святого
Іоанна Хрестителя відмовлено.

У касаційній скарзі костьол
римсько-католицької парафії Святого
Іоанна Хрестителя, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову
костьолу римсько-католицької парафії
Святого Іоанна Хрестителя, суди на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що спірні квартири, які
в порядку приватизації належать на
праві власності відповідачам, не
передавались у власність позивачу,
знаходились на підставі законодавства,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, у державному житловому
фонді Старокостянтинівської міської
ради, тому правомірно були
приватизовані та передані
відповідачам у власність.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу костьолу
римсько-католицької парафії Святого
Іоанна Хрестителя відхилити.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 6 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта