Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/327/14
Головуючий у 1 інстанції: Суркова
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 18 листопада 2013 року у
справі за позовом Публіч ного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В позові зазначало, що 17.04.2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір №14.14822, за
умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит у
розмірі 101115,00 грн., та зобов'язався
повернути його в строк до 22.04.2013 року.

17.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки
в забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором.

ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість у розмірі 23
169,59 грн., яка складається з: 21828,18 грн. -
заборгованість за кредитом; зі штрафів
відповідно до умов договору: 250 грн. -
штраф (фіксована частина), 1091,41 грн. -
штраф (процентна складова).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, помер. Після
смерті його спадкоємцями стали ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 23 169,59 грн. та судові витрати.

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з уточненим позовом,
в якому зменшено розмір
заборгованості, і остаточно просило
суд стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 6 362,18 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 18
листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
стягнути з позивачів судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, що позивач звернувся з
позовом після перебігу строку
пред*явлення грошової вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину та
що відсутні докази про склад
спадкового майна та його вартість.

Як вбачається з матеріалів справи,
що17.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№14.14822, за умовами якого ОСОБА_5 отримав
кредит у розмірі 101 115,00 грн., та
зобов'язався повернути його в строк до
22.04.2013 року, відповідно до графіка
погашення кредиту(а/с 11-15).

В забезпечення виконання кредитного
договору №14.14822. ОСОБА_5, уклав з ПАТ КБ
«ПриватБанк» договір застави
автотранспорту № 14.14822/1 від 17.04.2008року,
за яким надав банку в заставу
транспортний засіб, вантажний бортовий
ТАТА вартістю 112350гр(а/с 105-106).

17.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки
в забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором,
строк дії сторони встановили у 5-ть
років(а/с 18-19).

ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, а ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5, помер(а/с 94-95). Після смерті його
спадкоємцями стали поручителі ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання із
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 1050 ЦК України
передбачено, що в разі, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України незалежно від сплати
процентів, належних йому згідно з
вимогами ст. 1048 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України
визначено, що в разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

ПАТ КБ «ПриватБанк» направляв
вимогу кредитора до спадкоємців
16.01.2009року(а/с 89-90) та поручителям
ОСОБА_6, ОСОБА_4, лист-претензію про
повернення суми заборгованості в
розмірі 9456.01гр(а/с 9), яку відповідачі
частково погасили.

Залишок неповернутої
заборгованості склав 6362.18гр(а/с 119-124).

З матеріалів справи, копії
спадкової справи, вбачається, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 15 жовтня 2009року звернулися в
5-ту Запорізьку державну контору з
заявами про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_5, в склад якої
входить житловий будинок(а/с 85-87).

За змістом ст. 1218, ч.3 ст. 1231 ЦК
України до складу спадщини входять всі
права та обов"язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов"язані задовольнити
вимоги кредитора, але в межах вартості
майна, одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців забов"язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Те що свідоцтво про право на
спадщину не видавалось не звільняє
спадкоємців від обов*язку задовольнити
вимоги кредитора, так як згідно
роз"яснень п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування", отримання спадкоємцем,
який прийняв спадщину, свідоцтва про
право на спадщину відповідно до ст. 1296
ЦК є правом, а не обов"язком спадкоємця.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину
стосовно нерухомого майна, але
зволікає з виконанням обов"язку,
передбаченого ст. 1297 ЦК, зокрема, з
метою ухилення від погашення боргів
спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості спадкодавця,
розмір якої може бути визначений за
правилами ст. 625 цього Кодексу.

Отже, як встановлено, відповідачі є
спадкоємцями померлого боржника на
належне йому майно, в тім числі і на
передане в заставу вартістю 112350гр, яке
є достатнім для погашення кредитної
заборгованості, тому висновок суду
першої інстанції про відсутність
доказів спадкового майна та його
вартості не відповідає матеріалам
справи.

Крім того, висновок суду першої
інстанції, стосовно звернення позивача
з позовом після перебігу строку
пред*явлення грошової вимоги,
спростовується матеріалами справи,
саме вимогою кредитора до спадкоємців
від 16.01.2009року.

Між тим, вимоги про стягнення в
солідарному порядку з відповідачів, не
відповідає приписам ч.1 ст. 1282 ЦК
України щодо часткової
відповідальності спадкоємців за
боргами спадкодавця, що успадкований
відповідачами обов"язок являється
грошовим, а тому не може бути підставою
для солідарної відповідальності
спадкоємців, оскільки є подільним.

Зважаючи на те, що спадкоємці
відповідають за боргами спадкодавця у
межах вартості майна, одержаного у
спадщину, за умови пред'явлення
кредитором спадкодавця вимоги до
спадкоємців, що прийняли спадщину,
колегія суддів вважає, що відповідачі
як спадкоємці першої черги за законом
повинні погасити заборгованість
спадкодавця, їх батька, за кредитним
договором, в рівних частках по 3181.09 гр
кожним(6362.18рг : 2), а також судові витрати
по 115.27гр(114.70гр +115.27гр : 2), в силу ст.88 ЦПК
України.

З огляду на викладене колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги дають підстави для скасування
рішення суду першої інстанції,
оскільки рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.88, 209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 18
листопада 2013 року у цій справі
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту: «Позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№14.14822 від 17.04.2008 року, по 3181.09 гр з
кожного та судові витрати по 115.27гр з
кожного.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: