Провадження № 4-с/750/5/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого – судді Супруна О.П.,

при секретарі – Носенко М.Ю.,

з участю представника заявника –
адвоката ОСОБА_1, суб’єкта оскарження,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_3,

заінтересована особа – Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

в с т а н о в и в :

12 грудня 2013 року заявник звернувся до
суду зі скаргою на дії головного
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3, в якій просить визнати
його дії протиправними та незаконними,
а також зобов’язати закінчити
виконавче провадження № 25600822 та
виконавче провадження № 25601282 із
наслідками завершення виконавчого
провадження, передбаченими ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
та зняти арешт із усього рухомого та
нерухомого майна, накладений
постановою від 05 квітня 2011 року.

Скаргу обґрунтовано тим, що головний
державний виконавець Деснянського
ВДВС Чернігівського міського
управління юстиції ОСОБА_4 виніс
постанову ВП № 25600822 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою наклав арешт на
все рухоме та нерухоме майно заявника.
21 листопада 2012 року головним державним
виконавцем Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 винесено постанови ВП №
25600822 та ВП № 25601282, якими повернуто
виконавчі документи стягувачеві та
надано строк для повторного
пред’явлення виконавчих документів до
21 листопада 2013 року. Строк для
пред’явлення виконавчих документів
закінчився, а тому 22 листопада 2013 року
заявник звернувся до головного
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 із заявою про винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження № 25600822 щодо примусового
стягнення з нього на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 1166741 грн. 68 коп. та
постанови про закінчення виконавчого
провадження № 25601282 щодо примусового
стягнення 910 грн., на підставі ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження». 02 грудня 2013 року у
відповідь на зазначену заяву отримав
лист № 04-11/2004 від 27 листопада 2013 року,
яким відмовлено у знятті арешту з
майна. Вказані дії державного
виконавця заявник вважає незаконними,
а тому звернувся до суду за захистом
свого порушеного права.

В судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Головний державний виконавець
Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 заперечував проти
задоволення заяви.

Заявник та представник стягувача до
суду не з’явилися, про час та місце
розгляду справи оповіщені у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника
заявника, головного державного
виконавця Деснянського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що
головний державний виконавець
Деснянського ВДВС Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_4
виніс постанову ВП № 25600822 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, якою наклав арешт
на все рухоме та нерухоме майно
заявника.

21 листопада 2012 року головним державним
виконавцем Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_3 винесено постанови ВП №
25600822 та ВП № 25601282, якими повернуто
виконавчі документи стягувачеві та
надано строк для повторного
пред’явлення виконавчих документів до
21 листопада 2013 року.

У зв’язку із закінченням строку для
пред’явлення виконавчих документів 22
листопада 2013 року заявник звернувся до
головного державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_3 із
заявою про винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження №
25600822 щодо примусового стягнення з
нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1166741
грн. 68 коп. та постанови про закінчення
виконавчого провадження № 25601282 щодо
примусового стягнення 910 грн., на
підставі ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

02 грудня 2013 року у відповідь на
зазначену заяву отримав лист № 04-11/2004
від 27 листопада 2013 року, яким
відмовлено у знятті арешту з майна.
Вказані дії державного виконавця
заявник вважає незаконними, а тому
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Гарантією прав фізичних і юридичних
осіб у виконавчому провадженні є
можливість оскарження рішень, дій або
бездіяльності державних виконавців.

У справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб ДВС
предметом судового розгляду є рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
і при розгляді скарги на постанову
державного виконавця суд перевіряє чи
відповідно до закону та чи в межах
повноважень державного виконавця
прийнята оскаржувана постанова і чи не
було порушено права і свободи заявника.

При цьому законність оскаржуваної
постанови перевіряється судом на час
її ухвалення.

Доводи скарги ОСОБА_2 полягають у тому,
що виконавчий документ повернутий
стягувачеві, а постанова про
накладення арешту не скасована, чим
порушено його право власності.

Постанови головного державного
виконавця від 21 листопада 2012 року про
повернення виконавчого листа
стягувачеві заявником не оскаржується
і є чинними.

Наслідки завершення виконавчого
провадження визначені ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої вжиті державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення
скасовуються у випадку закінчення
виконавчого провадження. При цьому не
передбачено скасування таких заходів у
випадку повернення виконавчого
документа стягувачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободі
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Таким чином, зі змісту скарги ОСОБА_2 та
в ході судового розгляду судом не
встановлена незаконність оскаржуваних
постанов головного державного
виконавця про повернення виконавчих
документів стягувачеві.

Враховуючи викладене, а також
відсутність передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
підстав для зняття арешту з майна в
разі повернення виконавчого документа
стягувачеві, суд вважає, що в
задоволенні скарги в частині зняття
арешту з майна заявника належить також
відмовити.

Керуючись ст. ст. 207, 209, 210, 294, 387 ЦПК
України, суд

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_3 –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

О.П. Супрун