У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А. Леванчука А.О.
Нагроняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та виселення
з квартири, за участі третіх осіб -
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради,

за касаційною скаргою ОСОБА_7 в
інтересах та за довіреністю ОСОБА_5 на
заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 10 січня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 13 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та виселення з квартири.
Вказав, спірна квартира на підставі
договору найму знаходилася у
користуванні ОСОБА_8 та членів її сімї.

Незважаючи на їх право
користування у спірна квартира була
приватизувана ОСОБА_9 і 21 жовтня 2011 року
продана ОСОБА_5.

Вважають приватизацію квартири, яка
перебувала у їх користуванні
незаконною і з цих підстав просили
задовольнити заявлені вимоги.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 10 січня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
13 вересня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на житло
від 30 березня 2011 року на квартиру
АДРЕСА_1, видане від імені
Департаментом міського господарства
Одеської міської ради на праві
приватної власності ОСОБА_6 Визнано
недійсним договір купівлі продажу,
укладений від 21 жовтня 2011 року квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 24,2 кв.м.,
житловою 12,3 кв.м., посвідчений
державним нотаріусом Першої одеської
державної нотаріальної контори
Шатіловою О.В. реєстровий № 7-2145.
Повернуто квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 24,2 кв.м., житловою - 12,3 кв.м., у
власність територіальної громади
міста Одеси в особі Одеської міської
ради. Виселино ОСОБА_5 з квартири
АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі заявники порушують
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із направленням справи на новий
розгляд.

Касаційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 цього ж Кодексу
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України
«Про власність» громадянин набуває
права власності на доходи від участі в
суспільному виробництві,
індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення
коштів у кредитні установи,
акціонерні товариства, а також на
майно, одержане внаслідок успадкування
або укладення інших угод, не
заборонених законом.

Згідно з ч.4 ст.5 Закону
України «Про приватизацію державного
дитлового фонду» право на
приватизацію квартир (будинків)
державного

житлового фонду з використанням
житлових чеків одержують

громадяни України, які постійно
проживають в цих квартирах

будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення

житлових умов до введення в дію цього
Закону.

Судом встановлено і підтверджено
належними та допустимими даказами, що
квартира АДРЕСА_1 була 20 липня 2004 року
надана в установленому законом порядку
в користування ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Разом з нею у
квартирі проживав її син ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Приморського
районного суду міста Одеси від 23
листопада 2011 року, визнано за ОСОБА_11
право користування квартирою АДРЕСА_1,
а також вселено ОСОБА_11 у спірну
квартиру.

Судом також встановлено, що 30 березня
2011 року Департаментом міського
господарства Одеської міської ради
ОСОБА_9 протиправно було видано
свідоцтво про право власності на цю ж
квартиру.

Крім того судом встановлено, що АДРЕСА_1
та яка знаходиться у користуванні
позивача і квартира АДРЕСА_1, яка
приватизована ОСОБА_9, є однією і тією ж
квартирою.

Встановивши ці обставини суд прийшов
до правильного висновку про порушення
права користування позивача квартирою
комунального житлового фонду і
обґрунтовано задовольнив заявлені
вимоги.

Доводи касаційної скарги не
спростовують судових висновків.
Посилання у скарзі на незалучення до
участі у справі інших осіб є
безпідставним, оскільки зазначені у
скарзі особи не посилаються на
порушення ухваленими рішеннями їх прав
і їх не оскаржують.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 в інтересах та
за довіреністю ОСОБА_5 відхилити, а
заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 10 січня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 13 вересня 2013 року, залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Макарчук М.А. Леванчук А.О.
Нагорняк В.А.