Справа № 303/2095/14-ц
н.р. стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді Носова В.В., при
секретарі Іванчо Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
представника позивача ПАТ КБ
"Приватбанк" - Гонак С.В. до ОСОБА_2 про
звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" - Гонак
С.В. звернувся до Мукачівського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ОСОБА_2 про звернення стягнення в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №MKH0GK00001302 від
04.08.2005 року на предмет іпотеки, а саме
будинок загальною площею 115,00 кв.м.,
житловою площею 69,60 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки.
Крім цього просить виселити з
вищевказаного будинку відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, його представником ОСОБА_3
подано до суду заяву про розгляд справи
в його відсутності та надано
заперечення, відповідно до яких
останній просить суд відмовити
позивачу в задоволені заявлених
позовних вимог. Зазначає, що предмет
позову, а саме іпотечне майно - будинок
загальною площею 115,00 кв.м., житловою
площею 69,60 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 виступає як
забезпечення зобов'язань відповідача
за кредитом, наданим йому позивачем в
іноземній валюті, та використовується
ОСОБА_2 та членами його сім'ї як місце
постійного проживання, а отже,
відповідно до положень ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», на нього
не може бути звернено стягнення.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк"
-Гонак С.В. в судове засідання не
з'явився, подав заяву з проханням
розглянути справу у його відсутності
та зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
позов задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечує.

Дослідивши письмові докази наявні в
матеріалах цивільної справи, суд
приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до кредитного договору
№MKH0GK00001302 від 04.08.2005 року, ПАТ
«ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит у
розмірі 32853,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10.56% річних, з кінцевим терміном
повернення до 03.08.2015 року. (а.с.26-32)

В забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
№MKH0GK00001302 від 04.08.2005 року від 04.08.2005 року,
між банком та відповідачем було
укладено договір іпотеки від 04.08.2005
року. Згідно даного договору банку
передано в іпотеку належне відповідачу
на праві власності нерухоме майно, а
саме будинок загальною площею115,00 кв.м.,
житловою площею 69,60 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.33-36).

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 27.03.2014 року у відповідача
ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк»
виникла заборгованість в розмірі 8458,76
доларів США, з яких: 8289,67 доларів США -
заборгованість за кредитом; 113,37
доларів США - заборгованість по
відсотках за користування кредитом; 54,00
доларів США - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 1,72 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. (а.с.10-19).

Згідно з вимогою від 20.02.2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» на адресу відповідача
ОСОБА_2 було надіслано лист про
наявність заборгованості по
кредитному договору №MKH0GK00001302 від
04.08.2005 року та повідомлено про наслідки
у разі її несплати (а.с.21-22).

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. При цьому боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612
ЦК України, порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За ст. 1050 ч.1, ч. 2 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу вимоги якої не
звільняють боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку»у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку»у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч.1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі -покупцеві.

Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій Банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.1 ч.1. ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 3.06.2014 року за №
1304-VII, протягом дії цього Закону: не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
житлового будинку.

Згідно із ст. 4 ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 3.06.2014 року
протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

З врахуванням того, що будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 є
майном, яке виступає як забезпечення
зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором №MKH0GK00001302 від
04.08.2005 року, наданим йому позивачем в
іноземній валюті, та яке
використовується ОСОБА_2, як місце його
постійного проживання, загальна площа
будинку становить 115,00 кв.м., відомостей
про наявність іншого житла у
відповідача суду позивачем не надано, а
тому суд вважає, що звернення стягнення
на дане майно є таким, що суперечитиме
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а тому в задоволенні позову
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 74, 208-209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 541-543, 554,
610, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ КБ
"Приватбанк" - Гонак С.В. до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме будинок за адресою:
АДРЕСА_1 та виселення відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають в АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мукачівського

Міськрайонного суду

В.В. Носов