РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
________________________________________________________________________
_____________________________________________________
Справа № 327/151/14-ц
Провадження № 2/327/60/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Розівський районний суд
Запорізької області у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача - адвоката
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Розівського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення боргу та процентів за
06 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом, в якому вказала, що 08 січня 2013
року між нею та ОСОБА_3 було укладено
договір позики (далі - Договір),
відповідно до якого останній передано
будинку. При цьому ОСОБА_3 зобов'язалась
повернути гроші у визначений Договором
строк, а саме, до 08 жовтня 2013 року.
Поручителем за належне виконання
позичальником умов Договору виступив
ОСОБА_4. Посилаючись на те, що в
зазначений в Договорі термін кошти не
повернуті, позивач прохає стягнути
солідарно з відповідачів на свою
неповернутої суми за кожен день
заяві позивач просить вирішити питання
про розподіл понесених судових витрат.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 підтримали
доводи, викладені у позовній заяві,
прохали задовольнити заявлені вимоги,
надавши судові відповідні пояснення.
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, хоча про час і
місце його проведення повідомлялися
належним чином, причини своєї неявки
судові не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи або про
розгляд справи без їхньої участі не
заявили (а.с.39,40).
За згоди позивача ОСОБА_1 суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України).

Суд, з'ясувавши позицію позивача та
його представника, допитавши свідків,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, надавши їм оцінку, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

08 січня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 і
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір позики, відповідно до умов
якого позивачка надала у борг
відповідачці 11300 грн.. Договором також
передбачено, що в разі прострочення
відповідачкою повернення суми
запозичених коштів, а саме, у строк до 08
жовтня 2013 року, сплачується штраф у
розмірі 2% від залишку боргу за кожен
день прострочення виконання (п.3
Договору) (а.с.6).

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним Договором між ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 було укладено договір поруки
від 08 січня 2013 року, за умовами якого
останній виступив поручителем перед
кредитором, зобов'язувався відповідати
за виконання позичальником умов
кредитного договору щодо повного
погашення боргу, який може виникнути
результаті не повернення запозичених
грошових коштів (а.с.6 зворотна сторона).

Відповідно до ч.1 ст.1046 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Позичальник - відповідач ОСОБА_3 у
визначений Договором строк (до 08 жовтня
2013 року) не повернула позивачу -
позикодавцеві ОСОБА_1 запозичені
грошові кошти в сумі 11300 грн..

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пункт 3 Договору передбачає
відповідальність позичальника за
порушення грошового зобов'язання та
кореспондується зі ст.625 ЦК України,
згідно із якою, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. В даному випадку, за
порушення зобов'язання, договором
встановлена неустойка 2% за кожен день
прострочення сплати грошового
зобов'язання від суми, взятої в позику,
з моменту прострочення виплати
позикодавцю по день реального та
фактичного повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо
за порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

За правилами ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доки зобов'язання не
буде виконано. Її розмір збільшується
залежно від продовження
правопорушення.

Зобов'язання, як зазначено у статті 526
ЦК України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак, відповідачем ОСОБА_3 борг у
визначений Договором строк не
повернуто (а.с.7-17).

Зазначені обставини відповідачем
ОСОБА_3 не оспорювались, під час
розгляду справи нею будь-яких
заперечень проти позову не надано.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до норм ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, на підставі договору
позики між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та договору
поруки між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 договірні
зобов'язання, за невиконання яких
настає цивільно-правова
відповідальність боржників, а тому суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про солідарне стягнення 11300 грн.
в рахунок повернення суми боргу за
договором позики та 47686 грн. пені, з
розрахунком розміру якої, проведеним
позивачем, суд погоджується (а.с.5).

Оскільки позов задоволено, суд в
порядку ст.88 ЦПК України має підстави
для стягнення солідарно з відповідачів
на користь позивача понесених судових
витрат в сумі 589 грн. 86 коп., а саме, в
межах суми сплаченого судового збору
при пред'явленні позову до суду (а.с.1).

Керуючись стст.526,549,553,554,610,624,625,1046 ЦК
України, стст.10,11,60,88,209,212-215,224-226 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, фактична адреса місця
проживання: АДРЕСА_2, паспорт
громадянина України серії НОМЕР_1,
виданий Розівським РВ УМВС України в
Запорізькій області від 03 грудня 1998
року) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3,
фактична адреса місця проживання:
АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаюча за адресою:
АДРЕСА_4, паспорт громадянина України
серії НОМЕР_2, виданий Комунарським РВ
ЗМУ УМВС України в Запорізькій області
від 26 січня 1999 року) суму боргу за
договором позики, що складає 11300
(одинадцять тисяч триста) гривень, пеню
у сумі 47686 (сорока семи тисяч шестисот
вісімдесяти шести) гривень, а також
суму понесених судових витрат в
розмірі 589 (п'ятисот вісімдесяти
дев'яти) гривень 86 (вісімдесяти шести)
копійок, а всього грошових коштів в
сумі 59575 (п'ятдесяти дев'яти тисяч
п'ятисот сімдесяти п'яти) гривень 86
(вісімдесяти шести) копійок.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Розівський районний
суд Запорізької області шляхом подання
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
10-денного строку з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив - Розівським
районним судом Запорізької області, за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: Т.М.Кущ

19.06.2014